Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до Ладижинської міської ради, на обґрунтування якого зазначила, що 13.11.2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку № 96 по вулиці Пирогова у селі Лукашівка у місті Ладижин Вінницької області та у виді земельної ділянки з кадастровим номером 0510600000:03:003:0009, розміром 4,54 га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради. Заповіт [PERSON] за життя не залишив, проте, вона є спадкоємцем пятої черги за законом, оскільки перебувала на його утриманні більше пяти років до смерті спадкодавця. Інших спадкоємців у нього не має, вона ж прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. Оскільки, у її паспорті та в паспорті спадкодавця значиться реєстрація місця проживання відмінна від фактичного місця проживання, у неї є перешкоди щодо оформлення спадщини у нотаріуса. \~ \~ \~ \~У звязку з чим просила встановити факт проживання її та [PERSON] за адресою: Вінницька область, місто Ладижин, село Лукашівка, вулиця Пирогова, 96, до дня його смерті, тобто до 12.11.2012 року включно; визнати за нею право власності на житловий будинок № 96 по вулиці Пирогова в селі Лукашівка міста Ладижин Вінницької області та на земельну ділянку кадастровий номер № 0510600000:03:003:0009 , загальною площею 4,54 га , що знаходиться на території Ладижинської міської ради , цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер 12.11.2012 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Ладижинської міської ради в судове засідання не зявився, однак на адресу суду від міського голови [PERSON] надійшла заява, у якій він просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ради та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У судовому засіданні встановлено, що 13.11.2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно. Заповіт [PERSON] за життя не залишив, проте, [PERSON] є спадкоємцем пятої черги за законом, оскільки перебувала на його утриманні більше пяти років до смерті спадкодавця. Інших спадкоємців у нього не має, а [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, оскільки вони постійно проживали разом за однією адресою. Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Не зважаючи на те, що у відповідності до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, суд вважає за необхідне дослідити докази. Отже, дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 241263, виданого 13.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, видно, що [PERSON] помер 12.11.2012року, про що складено актовий запис № 213. Із технічного паспорту на житловий будинок № 96 по вулиці Пирогова у с. Лукашівка м. Ладижин Вінницької обл., виготовленого 29.11.2018 року КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» видно, що він належить [PERSON] Із державного акту серії ВН №196794, виданого Тростянецьким районним відділом земельних ресурсів, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ВН 0509363382018 від 16.12.2018 року, видно,що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер № 0510600000:03:003:0009, загальною площею 4,54 га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування. Із відповіді Тростянецької державної нотаріальної контори № 102/01-16, наданої на імя [PERSON], видно, що їй запропоновано надати до нотаріальної контори докази, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Із паспорту громадянина України серії КЕ726771, виданого 16.07.1997 року Приморським РВ УМВС України, видно, що [PERSON] зареєстрована у м. Одеса з 13.10.2006 року. Із домової книги на житловий будинок № 96 по вулиці Пирогова у с. Лукашівка м. Ладижин Вінницької обл. видно, що [PERSON] проживала у даному будинку. Із рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.03.2018 року, видно, що встановлено факт перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] у період часу з 01.11.2007 року і по 12.11.2012 року включно. Із письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] видно, що після смерті [PERSON] із спадкоємців залишилась тільки [PERSON], яка станом на день смерті проживала із спадкодавцем у будинку № 96 по вулиці Пирогова у с. Лукашівка м. Ладижин Вінницької обл. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що [PERSON] проживала із [PERSON] до дня його смерті та має право на визнання права власності на нерухоме майно після смерті спадкодавця, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 82, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України,

Outcome: approved