Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~суду з\~цим позовом\~мотивуючи тим,\~що [INFO] померла мати останньої [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0243982. [PERSON] є спадкоємцею за заповітом. Однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона нещодавно дізналася про існування заповіту на її користь. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустила його з поважних причин.\~ Позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, надіславши до суду письмову заяву. Представник відповідача Гвинтівської сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Нечаївка Буринського району Сумської області померла мати [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, що підтверджується копією паспорта [PERSON] , копією свідоцтва про смерть спадкодавця, довідкою Гвинтівської сільської ради, копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , копією сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай) (а.с.4-7,9-11). Згідно заповіту від 13.05.1991 року посвідченого секретарем Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області Громовою Г.М., [PERSON] за життя все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що за законом буде мати право, заповіла свої доньці [PERSON] (позивачці по справі) (а.с.8). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.31-33). Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 26 червня 2019\~року у справі № 565/1145/17 (провадження №61-38298св18), необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений [PERSON] з поважних причин, оскільки вона не знала про існування заповіту на її користь та часто хворіла (а.с.12). Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до [PERSON] спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для [PERSON] об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, [PERSON] , пов`язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно [PERSON] виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням визнання відповідачем позову та норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved