Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Ізмаїльський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України, про усунення перешкод, виселення, та зняття з реєстраційного обліку.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про право власності за [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 17.06.2009 року за №813, вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. У зазначеному будинкузареєстрований та проживає її колишній чоловік [PERSON] Спільне проживання з відповідачем є неможливим, адже він зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки тощо. Для захисту від відповідача їй неодноразово доводилося викликати працівників міліції. На вимоги звільнити займане приміщення [PERSON] не реагує, чим чинить перешкоди у користуванні власністю. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали частково, зазначивши, якщо у відповідача відсутня адреса для реєстрації, що необхідно йому для отримання пенсії і за умови, що відповідач не буде з'являтись та влаштовувати скандали, не заперечують проти того, щоб відповідач був зареєстрований за спірною адресою. Відповідач позов визнав частково погодився висилатись на дачу з першого березня, та більше не вчинювати сварок, заперечував в частині зняття його з реєстрації, так як йому потрібно бути десь зареєстрованим, щоб отримувати пенсію. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, у судове засідання представника не направила, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності за [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 17.06.2009 року за №813, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.02.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 28.08.2015 року [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП, за висловлювання нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 17.11.2015 року [PERSON] від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП звільнено, та оголошено усне зауваження, за висловлювання нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Водночас відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 157 ЖК УРСР визначає, що член сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. За змістом ч.ч.2, 3 ст.64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо зазначені особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в найманому жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч.1 ст.116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що відповідач систематичним порушенням громадського порядку робить неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, суд дійшов до висновку про те, що заявлені позовні вимоги в частині усунення перешкод та виселення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, у відповідача відсутня можливість зареєструватися за іншою адресою. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог в частині зняття з реєстрації, необхідно відмовити. На підставі встановленого,

Outcome: partial