Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 12.06.1993 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони\~ втратили повагу та любов один до одного і відповідач фактично створив нову сімю та пішов з родини. Такі відносини негативно впливають на їхніх дітей. З цих підстав тривалий час проживають окремо. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, строк на примирення просила не надавати, а справу розглянути без її участі про що надала до суду заяву. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, строк на примирення просив не надавати, просив справу слухати у його відсутність, про що також надав заяву. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 12 червня 1993 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей сина Богдана, [INFO] та дочку - Любов, [INFO], які проживають з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про одруження, свідоцтв про народження дітей, довідки про склад сімї (а.с.8-11). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. Крім того, відповідач фактично створив нову сімю та пішов з родини. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку дітей. \~Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. \~Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. При цьому суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з державного бюджету на користь позивачки підлягають поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до положень ч.1 ст.143 ЦПК України та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», що становить 320 грн. 00 коп., оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Outcome: approved