Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області про зняття арешту з майна. В обґрунтуванні позовних вимог, вказує, що вона народилася [INFO] року її батьками були [PERSON] та [PERSON] . 17.12.1990 року вона уклала шлюб з [PERSON] , та взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Після розірвання шлюбу її батьків, 07.03.1992 р. мати знову уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище чоловіка [PERSON] . За життя [PERSON] мав у власності житловий будинок по [ADDRESS] , а також мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Прогрес» розташованої на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району, Дніпропетровської області, про що отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.03.2000 р. виданий П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. 20.10.2006 року подружжя [PERSON] та [PERSON] склали заповіт щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, яким зробили розпорядження на випадок своєї смерті, належний їм на праві спільної приватної власності житловий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та належне їм право на земельну частку (пай) площею 5.24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» заповіли їй. [INFO] [PERSON] помер. 20.06.2007 р. нотаріусом П`ятихатської державі нотаріальної контори Дніпропетровської області було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , та арешт рухомого майна у вигляді права на земельну частку (пай). Обтяжувачем є вона як спадкоємець по заповіту. 15.03.2019 р. її мати [PERSON] , а пізніше і вона 28.03.2019 року звернулися до П`ятихатської державної нотаріальної контори щодо видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину, за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено, в зв`язку з накладеним арештом на спадкове майно. Вказане майно, а саме право власності на житловий будинок, а також право на земельну частку (пай) належало лише [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] .На час складення заповіту заповідач [PERSON] ніякого права на вказане майно не мала. В зв`язку з тим, що на майно спадкодавця накладено арешт, вона як спадкоємець по заповіту, не може оформити спадкове майно, на яке має право і, яке вона прийняла відповідно до діючого законодавства України. Просить зняти арешт із житлового будинку [ADDRESS] , який є власністю [PERSON] , померлого [INFO] та скасувати реєстраційний запис від 20.06.2007 року про ареш нерухомого мавйна. Зняти арешт з рухомого майна, у вигляді права на земельну частку (пай), яке належить [PERSON] , померлому [INFO] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.03.2000 р., та скасувати реєстраційний запис № 5171019 від 20.06.2007 р. про арешт рухомого майна. Позивача [PERSON] , в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, згідно позовної заяви прохає розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , двічі (повторно) підряд в судові засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. (а.с.34,35-36,68-69,74-75,77,84) Третя особа - виконавчий комітет Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області про розгляд справи повідомлені належним чином, свого представника в судове засідання не направили, направили листи з проханням розглянути справу у відсутність їхнього представника, заперечень по позову не мають. (а.с.65,70) Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої були [PERSON] та [PERSON] . (а.с.25) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу - 17.12.1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] . (а.с.26) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу - 07.03.1992 року [PERSON] .. зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище - [PERSON] (а.с.23,58) Згідно копії заповіту від 20.10.2006 року та копії витягу № 6966147 від 20.10.2006 р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту подружжя - [PERSON] та [PERSON] , зробили розпорядження на випадок своєї смерті, належний їм на праві спільної приватної власності житловий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та належне їм право на земельну частку (пай) площею 5.24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» заповіли позивачу. (а.с.14,15, 49, 50) Згідно копії свідоцтва № 55 від 21.11.1988 р. про право особистої власності на житловий будинок та копії технічного паспорта від 1988 р. на житловий будинок [ADDRESS] власником будинку є [PERSON] . (а.с.16,17) Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03.03.2000 р., право на земельну частку (пай) має [PERSON] (а.с.18,46) Згідно копії свідоцтва про смерть - [INFO] помер [PERSON] . (а.с.13, 40) Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2019 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , в зв`язку з наявністю заповіту подружжя та арештом майна. (а.с.24,55-56) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2019 р., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , в зв`язку з наявністю заповіту подружжя та арештом майна. (а.с.10-11,63-64) Згідно довідки Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району № 111/02-21 від 25.03.2019 року - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований і проживав до дня смерті в буд. [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] .. ( а.с.28,51) Згідно довідки Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району № 115/02-21 від 25.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований і проживав до дня смерті в буд. [ADDRESS] . Згідно проведеної в березні 2007 року нумерації житлових будинків в [ADDRESS], житловому будинку, що належав [PERSON] , було присвоєно номер [NUMBER]. (а.с.27) Згідно копії спадкової справи №33/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] .. (а.с.38-64) Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а згідно ст. 1220 цього Закону внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Згідно ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. У частині 3 та частині 4 ст. 1243 цього Закону зазначено про те, що кожен з подружжя заповідачів має право відмовитись від спільного заповіту тільки за життя їх обох. Після смерті одного з подружжя другий з подружжя вже не матиме права скасувати зроблений подружжям заповіт. З метою забезпечення виконання спільного заповіту подружжя нотаріус накладає, заборону відчуження майна, яке є об`єктом заповідальних розпоряджень. На виконання вимог ст.1243 ЦК України 20.06.2007 року нотаріусом П`ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] та арешт рухомого майна у вигляді права на земельну частку (пай). Підставою накладення обтяжень є свідоцтво про смерть [PERSON] обтяжувачем якого є [PERSON] , що підтверджується копією Витягу № 13098360 від 20.06.2007 р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та копією витягу № 13098492 від 20.06.2007 р. про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. (а.с.19-20,47,48) Судом встановлено, що подружжя [PERSON] , заповіли житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) площею 5.24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес», як на майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності позивачу. Однак право власності на житловий будинок, а також право на земельну частку (пай) належить лише [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] . На час складення заповіту заповідач [PERSON] ніякого права на вказане майно не мала. Тож, викладене свідчить про те, що розпорядження складене Жукоцькою В.В., яке міститься в заповіті подружжя від 20.10.2006 р. щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 3111 є складений особою, яка не мала на це права. Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Однією з особливостей заповіту як правочину є те, що він водночас може бути віднесений і до нікчемних, і до оспорюваних правочинів. Підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності в силу закону, без необхідності прийняття рішення про недійсність судом, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням форми та посвідчення заповіту. Тож, оскільки [PERSON] не мала, а ні права власності на будинок, а ні права на земельний пай зазначеного в спільному заповіті подружжя, тому не могла його і заповідати, а отже в цій частині заповіт є нікчемним. Згідно глави 15 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладється заборона. Накладення заборони при одержанні повідомлення про смерть особи, що за життя склала спільний заповіт подружя, провадиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Заборона відчуження майна накладається: - за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири); - при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садова будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором; - за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; - при посвідченні договору довічного утримання (догляду); - за повідомленням іпотекодержателя; - при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцям фізичної особи оголошеної померлою (строком на 5 років); - при одержанні повідомлення про смерть одного з подружжя, які за життя склали спільний заповіт подружжя; - при посвідченні спадкового договору. Накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є відносини правонаступництва, за яких відбувається перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статтею 1270 цього Закону визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обоє 'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що накладені заборони при одержанні повідмлення про смерть [PERSON] , який за життя склав разом із [PERSON] , спільний заповіт подружжя, здійснено нотаріусом за місцем відкриття спадщини та останній може зняти аборону відчуження майна лише за рішенням суду, тому позов позивача є законним, обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved