Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мукачівської районної державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття зборони відчуження нерухомого майна. У позові зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Вказує, що на даний час вона має намір відчужити вказане майно, однак через існування заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, яка зареєстрована в державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 3905813, вона позбавлена можливості розпорядитися своїм майном. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, однак від представника позивача 06.09.218 року надійшла заява в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове зсідання не з'явився, однак 05.09.2018 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] являється власником домоволодіння в [ADDRESS]. (а.с.6) У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року, [PERSON] являється власником домоволодіння в [ADDRESS]. (а.с.7) Як вбачається з квитанцій до ордеру [PERSON] повернула позику в розмірі 5500 рублів . (а.с.13) Згідно із відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на майно в [ADDRESS]. , яке належить [PERSON] 27.03.1990 р. накладено обтяження. (а.с.12) Як вбачається з детальної інформації про юридичну особу у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Колективне підприємство спільне підприємство «Мукачівський завод керамічної плитки»», код 01752452, ліквідовано 26.12.2012 року, номер запису 13231170006001131. (а.с.18-11). Таким чином, юридичну особу стягувача ліквідовано, але накладена 27.03.1990 року заборона відчуження знята не була. Згідно статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. За змістом статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4 1 цього Закону. Згідно частини другої статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Статтею 91 Цивільного кодексу України передбачено, що юридичні особи мають цивільні права та обовязки - цивільну правоздатність, яка виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до положень статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно статті 33 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 15 травня 2003 року №755-IV юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно з матеріалами справи, юридична особа, яка наклала заборону на нерухоме майно (житловий будинок за адресою: в [ADDRESS] припинена в результаті ліквідації без правонаступників, а тому не може звернутися до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення обтяження речових прав на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведені вище норми матеріального та процесуального права, зважаючи на те, що юридична особа, яка наклала заборону на нерухоме майно, припинена в результаті ліквідації, й, відповідно, не може звернутися до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, беручи до уваги, що відсутність у позивача права вчиняти будь-які правочини відносно нерухомого майна у зв'язку з реєстрацією в Державному реєстрі прав обтяження перешкоджає йому у повній мірі реалізовувати свої права власника (право володіння, користування, розпорядження), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст..141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача. Враховуючи наведене, ст.ст.15, 16, 91,104,609 ЦК України, ст.ст. 2,3,19,33 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

Outcome: approved