Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк» (далі -АТ «Перший український міжнародний банк») про стягнення суми. Зазначала, що 30.08.18 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 7629, відповідно до якого стягнуто з неї на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 868,98 грн. 20.09.18 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57260422. 27.09.18 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 19.04.19 визнано виконавчий напис від 30.08.18 № 7629, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., таким, шо не підлягає виконанню. Посилаючись на безпідставність отримання коштів відповідачем, відповідно до ст. 1212 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно стягнуту суму в розмірі 7 950 грн. 16 коп., з яких: 6 298 грн. 62 коп. безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, 37 грн. 20 коп. інфляційних, 1614 грн. 34 коп. збитків, а також судові витрати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Представник АТ «Перший український міжнародний банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №7629 від 30.08.18 відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 18 298 грн. 89 коп. (а.с. 9). 20.09.18 на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57260422 (а.с. 9). Відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 19.04.19 визнано виконавчий напис від 30.08.18 № 7629, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., таким, шо не підлягає виконанню (а.с. 13-15). Згідно з довідкою ЗАТ «Житомирські ласощі» від 14.03.19 з позивача на користь відповідача за виконавчим написом №7629 від 30.08.18 було стягнуто 6 298 грн. 62 коп. (а.с. 16). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту ст. 1212 ЦК України вбачається те, що зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 6 298 грн. 62 коп. Разом з тим, позов в частині стягнення 1614 грн. 34 коп. збитків та 37 грн. 20 коп. інфляційних задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення збитків, позивач посилалася на те, що нею були понесені витрати на судовий збір у розмірі 528 грн. 61 коп. та 384 грн. 20 коп., витрати, пов`язані з надісланням поштової кореспонденції на адресу суду у розмірі 350 грн. та витрати, пов`язані з відвідуванням судових засідань у розмірі 351 грн. 53 коп., загалом 1 614 грн. 34 коп. Ураховуючи те, що зазначені витрати, які понесла позивачка відносяться відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат, порядок компенсації яких визначений главою 8 ЦПК України, правових підстав для стягнення 1 614 грн. 34 коп. з відповідача на користь позивача на підставі ст. 22 ЦК України немає. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи те, що у позові не викладені обставини на обґрунтування позовних вимог про стягнення інфляційних у розмірі 37 грн. 20 коп., правових відстав для задоволення позову в цій частині немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 1 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На обґрунтування вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги № 17/01/1 від 17.01.20 (а.с. 30), акт від 22.01.20 (а.с. 31), квитанція від 17.01.20 (а.с. 32). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Ураховуючи те, що позивачем не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу немає.

Outcome: partial