Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 09.07.1999 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який 04.07.2011 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається у Дніпропетровському Державному аграрно-економічному університеті на денній формі навчання на бюджетній основі. Посилаючись на те, що вони разом не проживають, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що продовжує навчання, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на період навчання до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, на свою користь у розмірі 2000 гривень. 09 січня 2019 року у судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву у якій просила слухати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення на підставі матеріалів справи не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1999 року по 04.07.2011 року, який було розірвано на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська (а.с.11). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська 09.07.1999 року, актовий запис №560, де батьком вказаний відповідач [PERSON](а.с.5). [PERSON] на теперішній час навчається на першому курсі на інженерно-техноголічному факультеті Дніпровського державного аграрно-економічного університету на бюджетній основі, що підтверджується довідкою № 3288 від 01.09.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, яка зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», станом на 09.01.2019 року мінімальний прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року складає 1853 гривні. Оскільки [PERSON] є повнолітнім, тому суд застосовує розмір прожиткового мінімуму на особу працездатного віку. Відповідно до абз.3 ч. 2 ст.3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні обов'язки щодо утримання та виховання дитини незважаючи на те, що один з батьків проживає окремо. Оскільки відповідач не надав доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, окрім цього він має зобов'язання щодо оплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], тому суд вважає за доцільне позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1000,00 гривень на період навчання сина [PERSON], [INFO], що складає приблизно ? частину від прожиткового мінімуму на працездатну особу віком від 18 років. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає стягувати щомісяця з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до закінчення терміну навчання у Державному аграрно-економічному університеті, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Також з відповідача підлягає стягненню 768,40 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: partial