Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявленим позовом в якому просила: скасувати наказ про звільнення позивача з посади директора ТОВ «Приват»; поновити позивача на посаді директора ТОВ «Приват». Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що з 2000 року вона працювала на посаді директора ТОВ «Приват», 26.03.2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців дізналась, що вона не є директором товариства, а керівником призначено [PERSON] Позивач зазначає, що жодних заяв про звільнення вона не писала, збори учасників ТОВ «Приват» не скликались і не проводились, рішення про її звільнення не приймалось. В день звільнення не було проведено розрахунок та не видавалась трудова книжка. Так як звільнення позивача відбулось з грубим порушенням діючого законодавства, позивач вважає, що є підстави для поновлення її на посаді. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що [PERSON] Загальним зборам учасників ТОВ «Приват» подала заяву з проханням її звільнити з посади директора товариства за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року. 14.03.2014 року Загальними зборами на яких була присутня позивач було прийнято рішення про її звільнення, що підтверджується копією протоколу. Крім цього, 15.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був підписаний Акт приймання-предачі матеріальних цінностей ТОВ «Приват», а тому твердження позивачки про те, що вона 26.03.2014 року дізналася про звільнення не відповідає дійсності. Крім того, [PERSON] в останній робочий день не видала наказу про складання повноважень директора, не провела остаточний розрахунок при звільненні та не забрала трудову книжку. Водночас [PERSON] були вчинені всі можливі дії щодо здійснення з позивачем розрахунку та вручення трудової книжки - неодноразово надсилалися повідомлення з проханням з'явитися для отримання розрахунку, на адресу позивача надсилалась трудова книжка, яка нею не отримана, потім направлялись повідомлення з проханням з'явитися та отримати трудову книжку, які також проігноровані. Окрім цього, 22.05.2014 року позивач була присутня на загальних зборах учасників товариства і також відмовилась від отримання трудової книжки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії трудової книжки [PERSON], з 26.01.2001 року вона працювала на посаді директора ТОВ «Приват». Позивач в позовній заяві зазначає, що вона не зверталась із заявою про її звільнення. Проте з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до загальних зборів учасників ТОВ «Приват» та просила звільнити її з посади директора ТОВ «Приват» за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року. Як вбачається з протоколу №2014-03-14, 14.03.2014 року відбулись загальні збори учасників ТОВ «Приват» на яких було прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства [PERSON] за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року та обрано директором товариства [PERSON] В судовому засіданні не було встановлено, що [PERSON] видавала наказ про складання повноважень директора ТОВ «Приват». 15.03.2014 року [PERSON] (в подальшому змінив прізвище на «[PERSON]») видав наказ №К2014/1 за яким приступив до виконання обов'язків директора ТОВ «Приват» з 15.03.2014 року. Крім того, 15.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був підписаний акт приймання-передачі матеріальних цінностей ТОВ «Приват». В судовому засіданні не було надано доказів на спростування підписання [PERSON] зазначеного акту. Згідно табеля обліку робочого часу за березень 2014 року, обліковується, що [PERSON] з 15.03.2014 року звільнена. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 26.03.2014 року з 15.03.2014 року керівником ТОВ «Приват» є [PERSON] 04.04.2014 року, 14.04.2014 року, 16.04.2014 року направлялась телеграма [PERSON] з проханням з'явитися та отримати розрахунок при звільненні. Листом з описом вкладення від 24.03.2014 року [PERSON] направлялась трудова книжка. Зазначений лист [PERSON] не отримала. 29.04.2014 року на адресу [PERSON] направлялась телеграма з проханням прийти та отримати трудову книжку, проте і дана телеграма [PERSON] не отримана. [PERSON] оскаржувала рішення загальних зборів від 14.03.2014 року та рішенням Господарського суду м.Києва від 16.06.2015 року відмовлено [PERSON] в задоволенні її позовних вимог. Рішення набрало законної сили. Як вбачається з рішення суду, під час розгляду справи Господарським судом м.Києва була призначена експертиза, згідно висновку якої у протоколі від 14.03.2014 року підпис виконано особисто [PERSON] Суд встановив, що [PERSON] була присутня на загальних зборах учасників ТОВ «Приват», які відбулись 14.03.2014 року. Статутом ТОВ «Приват» передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить обрання та дострокове відкликання директора. Таким чином, оскільки підставою для звільнення [PERSON] є саме рішення загальних зборів учасників оформлене протоколом, яке на даний час не скасоване, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та поновлення її на посаді. Крім того, варто зауважити, що у відповідності до положень статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В судовому засіданні не було надано доказів, що [PERSON] отримувала копію наказу про звільнення чи їй була вручена трудова книжка, тому суд позбавлений можливості вважати, що на момент звернення до суду з позовом [PERSON] було пропущено місячний строк. Водночас суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача і третьої особи, що [PERSON] стало відомо про її звільнення саме 22.03.2014 року, що підтверджується зазначеним в касаційній скарзі до Вищого господарського суду м.Києва, постанові про закриття кримінального провадження, уточненій позовній заяві до Господарського суду м.Києва, заяві про зміну предмету позову, поданій до господарського суду м.Києва, оскільки законодавцем визначено момент з якого починається відлік місячного строку на звернення до суду для вирішення позовних вимог про поновлення на посаді. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed