Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], по якому просить визнати останніх такими, що втратили право користування квартирою під № 107 по вул. Волкова, 16, корп. 2 в м. Кропивницькому (Кіровограді). В обґрунтування вимог зазначила, що є власником квартири № 107 по вул. Волкова, 16, корп. 2 у м. Кропивницькому на підставі реєстраційного посвідчення серії та номер БН, виданого 20.12.1991 року Кіровоградським обласним обєднанням бюро технічної інвентаризації. В належній їй квартирі зареєстровані її дочка [PERSON] та онука [PERSON]. Проте, з квітня 2013 року і по теперішній час відповідачі в квартирі не проживають. За власною ініціативою відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються. В звязку з чим, [PERSON] змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №45 (3326) від 09 листопада 2017 року, причини неявки суду невідомі. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення від 20.12.1991 року, виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власницею квартир № 107 по вул. Волкова, 16, корп. 2 у м. Кропивницький (а.с. 11). Відповідно до акту від 26.09.2017 року, підписаного мешканцями будинку № 16, корп. 2 по вул. Волкова, [PERSON] та [PERSON] прописані в квартирі № 107, проте не проживають за даною адресою ([ADDRESS]): дочка позивача не проживає з квітня 1995 року, онука позивача з червня 2001 року (а.с. 10). Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірною квартирою, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 107 по вул. Волкова, 16, корп. 2 у м. Кропивницький.

Outcome: approved