Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Позивачка посилається на те, що починаючи з 15 листопада 2012 р. вона працювала сторожем в комунальному закладі «Олександрі1йський наркологічний диспансер». За наказом від 28 лютого 2014 р. її було звільнено з роботи з 28 лютого 2014 р. за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку ( п.3 ст. 40 КЗпП України). Систематичне невиконання без поважних причин цих обов'язків нібито полягало в тому, що вона, маючи догану за порушення трудової дисципліни, яку їй було винесено 24 квітня 2013 р., 7 лютого 2014 та 24 лютого 2014 р. залишила без нагляду приміщення закладу, не здійснювала обхід території в нічний час через кожну годину, порушивши п.3.6, 7.1, 8.1 Посадової інструкції сторожа. Позивачка вважає, що звільнення є незаконним : По - перше, наказ свідчить лише про неприязні відносини з головним лікарем закладу Котлярем О.М., який всіляко намагається її звільнити з роботи, про що може свідчити те, що її тричі незаконно звільняли, а потім поновлювали на роботі, а востаннє - головний лікар намагався стягнути з неї начебто безпідставно набуті кошти, але йому було відмовлено в цьому. По - друге, акти комісії, яка контролює роботу сторожів, сфабриковані керівництвом лікувального закладу. 7 лютого 2014 р. о 6 год. 10 хв. під час перебування на робочому місці дійсно приходили члени комісії, які фігурують по кожній справі на стороні відповідача, і заявили про те, що вона не здійснювала обхід приміщень закладу кожну годину, а на її заперечення щодо того, що вона о 6 год. вже зробила обхід і миє підлогу, не відреагувала. 24 лютого 2014 р. ніхто до неї не приходив, жодного акту при ній ніхто не складав і з ними не знайомив. Акти написані співробітниками під психологічним тиском головного лікаря. 28 лютого 2014 р., коли вона здала зміну завгоспу [PERSON], ніяких зауважень до неї не було. По - третє, про своє звільнення вона дізналася 2 березня 2014 р. від завгоспа, коли прийшла на зміну, і з метою уникнення провокацій одразу викликала міліцію, яка склала акт про її недопущення на роботу. З наказом про звільнення її ніхто не ознайомив. Позивачка вважає, що звільнена з роботи незаконно, відтак підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В зв'язку з порушенням трудових прав вона зазнала моральних страждань. Моральна шкода полягає в тому, що відповідач позбавив її права на працю, гарантованого Конституцією України, в зв'язку із звільненням вона втратила душевний спокій, постійно перебуває в роздратованому стані, в сімї почали виникати сварки, чого раніше не було. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі з наведених вище підстав та пояснила, що 7 лютого 2014 р. о 6 год. вона здійснила обхід території і вже о 6 год. 15 хв. мила підлогу, коли з'явилися [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вони запитали, чому вона не робить обхід території. Вона відповіла, що тільки - но здійснила обхід. Ці особи запропонували написати пояснення й пішли геть. 23 лютого 2014 р. вона теж була на робочому місці. О 2 год. 30 хв. з'явилися ті ж особи. Разом із завгоспом [PERSON] вони піднялися на другий поверх головного корпусу і зробили обхід. Пояснень у неї не відбирали. Згідно Посадової інструкції вона мала обходити територію щогодини - з 19 до 6 год. Зміну вона здає завгоспові, про що робиться відмітка в книзі прийому та здачі змін. 28 лютого 2014 р., коли вона здала зміну, її запросили до канцелярії, тикнули якийсь папірець і сказали, що вона звільнена. Наказ вона не читала. 2 березня та 4 березня 2014 р. вона вийшла на роботу, але її не допустили до роботи. 7 березня вона ознайомилася з наказом про звільнення, а потім звернулася до суду з позовом. Вважає, що акти сфальсифіковано. Порушень з її боку не було, бо вона дорожить робочим місцем, на її змінах крадіжок не зафіксовано, в нетверезому стані вона не перебувала. Після чергового поновлення на роботі на неї чинився тиск. Представники відповідача Котляр О.М. та Ковальова О. А. позов не визнали. Головний лікар закладу Котляр О.М. пояснив, що [PERSON] працювала сторожем, починаючи з листопада 2012 р. У сторожів погодинний графік роботи: у будні - з 17 год. 30 хв. до 8 год., у суботу - - з 15 год. 30 хв. до 8 год. , у неділю та святкові дні - з 8 год. до 20 год. Починаючи з 23 год. 6 лютого до 6 год. 7 лютого 2014 р. [PERSON] не здійснювала обхід території закладу, а в неділю, 23 лютого 2014 р., - з 1 до 2 год. , хоча повинна це робити щогодини, як це передбачено п.3.6 Інструкції. В головному корпусі закладу є кімната перебування сторожів, але покидати пост чи спати забороняється. [PERSON], будучи вже притягнутою до дисциплінарної відповідальності, двічі без поважних причин неналежно виконувала свої обов'язки. Адміністрація має право контролювати дотримання сторожами трудових обов'язків. В зв'язку з тим, що були претензії завгоспа щодо неналежного виконання обов'язків з боку сторожа [PERSON], за що остання отримала догану, головним лікарем було видано наказ про створення комісії для контролю за виконанням обов'язків сторожів. В закладі на той час працювало три сторожа. На території закладу є п'ять основних забудов, які вони мали щогодини обходити, змінюючи напрямок, і слідкувати за цілісністю замків, вікон та дверей. Комісія перевіряла роботу не тільки [PERSON], але й інших сторожів. Після перевірки дотримання сторожем [PERSON] своїх трудових обов'язків комісією було складено акти. Вона засвідчила, що з 23 год. 6 лютого 2014 р. до 6 год. 7 лютого 2014 р. та з 00 год. 30 хв. до 2 год. 30 хв. 23 лютого 2014 р. [PERSON] не здійснювала обхід території, де розташовані головний корпус, сараї, овочесховище, приміщення харчоблоку, складські приміщення, архів, гараж, автоклавна, дезпункт, майстерня робітника, дезкамера. Після першого випадку він, головний лікар, вирішив не притягувати [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, але коли вона 23 лютого 2014 р. знову допустила порушення своїх обов'язків, - видав наказ про звільнення. Раніше [PERSON] неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мала. Представник відповідача - Ковальова О.А. вважає, що при звільненні позивачки комунальний заклад дотримався вимог закону, а факт того, що крадіжка чи пошкодження майна закладу не сталися, сам по собі не може слугувати доказом дотримання трудових обов'язків з боку [PERSON] Вона була ознайомлена з Посадовою інструкцією сторожа і мала її дотримуватися. Оплачуючи працю [PERSON], адміністрація закладу вправі була вимагати від неї сумлінного ставлення до своїх обов'язків. До [PERSON] вже застосовувалося дисциплінарне стягнення у виді догани. Це дисциплінарне стягнення не було знято достроково. ЇЇ порушення мали систематичний характер. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з комунальним закладом «Олександрійський наркологічний диспансер», виконуючи роботу сторожа, які тривали до 28 лютого 2014 р. Цього дня адміністрація закладу видала наказ про звільнення [PERSON] з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку( п.3 ст. 40 КЗпП України). Систематичне невиконання нею своїх обов'язків полягало в тому, що вона, маючи дисциплінарне стягнення, за порушення трудової дисципліни, яке було застосовано до неї 24 квітня 2013 р. і на день вчинення нового проступку не знято, з 23 год. 6 лютого 2014 р. до 6 год. 7 лютого 2014 р. та з 00 год. 30 хв. до 2 год. 30 хв. 23 лютого 2014 р. залишила без нагляду приміщення закладу, не здійснювала обхід території в нічний час через кожну годину, порушивши п.3.6, 7.1, 8.1 Посадової інструкції сторожа. Від давання пояснень за другим фактом [PERSON] відмовилась. Розірвання трудового договору здійснено з ініціативи уповноваженого органу без згоди профкому, оскільки [PERSON] членом профспілкової організації не являється. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У п. 23 постанови цієї постанови зазначено, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю чи зняті достроково (ст. 151 КЗпП) і громадські стягнення, застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Під систематичним невиконанням зазвичай мається на увазі неодноразове (тобто два і більше разів) здійснення цих вчинків. Проте умовою звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП є факт повторного здійснення працівником протиправної винної дії після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Згідно п. 3.6 Посадової інструкції сторожа, затвердженої головним лікарем 11 листопада 2013 р., сторож зобов'язаний постійно стежити за приміщеннями, які підлягають охороні, та обходити територію через кожну годину, починаючи з 19. 00 по 8 .00. Сторож несе відповідальність за несвоєчасне і неякісне виконання обов'язків, передбачених Посадовою інструкцією ( п. 7.1 ). Робочим місцем сторожа є територія та всі приміщення закладу (п.8.1 Посадової інструкції). Перелік приміщень, будівель комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер», які підлягають охороні, затверджено головним лікарем закладу і налічує 14 об'єктів. До матеріалів справи приєднано фототаблиці цих об'єктів. Свідок [PERSON] показав, що він працює водієм в цьому закладі. 6 лютого 2014 завгосп дав наряд перевірити, як виконує свої обов'язки сторож [PERSON] Обрали час - о 23 год. Машину він залишив неподалік території закладу. З машини добре оглядалася вся територія, бо була добре освітлена. [PERSON] на територію не вийшла. Тоді вони пройшлися по території й повернулися до машини. В цей час [PERSON] знаходилася в дезкамері, спостерігаючи з неї за тим, що відбувається зовні. Перевіряли через 10-15 хв. О 6 год. всі разом постукали у двері головного корпусу. [PERSON] відчинила. Комісія запропонувала їй написати пояснення. Вона написала пояснення головному лікарю. 23 лютого 2014 в цьому ж складі здійснювали перевірку виконання своїх трудових обов'язків з боку [PERSON] в період з 0 год. 30 хв. до 2 год. 30 хв. В проміжок часу від 1 до 2 год. вона на територію закладу не вийшла, обхід не здійснювала. Свідок [PERSON] показав, що він працює завгоспом у наркодиспансері. У закладі мав місце випадок, коли хтось зламав двері сараю. Головний лікар на це відреагував, оголосивши догану сторожеві [PERSON]. Сторожі підпорядковані безпосередньо йому, завгоспу. Після цього випадку головний лікар видав наказ про створення комісії щодо перевірки виконання своїх обов'язків сторожами. Перевіряли усіх сторожів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Коли 6 лютого 2014 р. комісія з його участю прибула до закладу, то вела спостереження з 23 год. 6 лютого до 6 год. 7 лютого 2014 р. [PERSON] зовсім не з'являлася на території закладу. О 6 год. 10 хв. вони зайшли до головного корпусу, де знаходиться кімната для перебування сторожа. [PERSON] в цей час мила підлогу. Їй запропонували написати пояснення. 23 лютого 2014 р. комісія знову здійснювала перевірку в той же спосіб. Починаючи з 0 год. 30 хв. до 2 год. 30 хв. [PERSON] не з'являлася на території закладу. У відповідь на вимогу написати пояснення вона влаштувала скандал. Свідок [PERSON] показала, що вона була призначена членом комісії з перевірки дотримання трудових обов'язків сторожів закладу. Приводом для перевірок був злом одного із підсобних приміщень закладу. Відповідно до посадової інструкції сторожі мали щогодини обходити територію закладу. В один із таких рейдів - 6 лютого 2014 р. з 22 год. 30 хв. вона, [PERSON], знаходилася в дезкамері, яка знаходиться на відстані близько 20 м від входу до головного корпусу, а інші члени комісії - [PERSON] та [PERSON] - у місці, де добре проглядається територія. Двері дезкамери відчинила своїми ключами. Вони спостерігала за тим, що відбувається зовні, до 6 год. 7 лютого 2014 р. Світло не вмикала. О 6 год. зателефонувала [PERSON], і вони всі разом увійшли до головного корпусу. [PERSON] запевняла, що вона здійснювала обхід території. 23 лютого 2014 р. комісія знову здійснювала перевірку з 0 год. 30 хв. до 2 год. 30 хв. в такий же спосіб. [PERSON] впродовж цього терміну часу не обходила територію. Коли вони зайшли до головного корпусу і зауважили їй про це, то вона заперечувала цей факт. За фактом перевірки комісія склала акти, але [PERSON] не виявила бажання ознайомитися з ними. Від давання пояснень за останнім випадком відмовилася. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили, що 28 лютого 2014 р. [PERSON] відмовилася ознайомитися з наказом про звільнення і засвідчити факт ознайомлення з ним своїм підписом . Свідок [PERSON] показав, що після звільнення [PERSON] його перевели сторожем. 2 березня 2013 р. остання з'явилася в закладі, коли було його чергування, і весь день знаходилася на роботі. 4 березня 2014 р. прийшла о 17 год. 30 хв., вимагала, щоб її допустили до роботи, викликала міліцію і чекала на лавочці. Коли працівники міліції, які прибули до закладу, поїхали геть, вона теж пішла. За його спостереженнями, щоб обійти усю територію закладу, вистачить 15- 20 хв. Зазначені показання свідків підтверджують факт невиконання виконання [PERSON] своїх обов'язків, покладених на неї трудовим договором та Посадовою інструкцією. Підстав ставити під сумнів правдивість їх показань у суду немає. Про невиконання [PERSON] своїх обов'язків свідчать і акти від 7 лютого 2014 р. та 24 лютого 2014 р., складені членами комісії, призначеної головним лікарем закладу. Відповідно до Статуту комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер» головний лікар здійснює управління наркологічним закладом, видає у межах своєї компетенції накази, дає вказівки, організує та перевіряє їх виконання; здійснює контроль за використанням та збереженням комунального майна ( п. 4.3, п. 11.1). Згідно з наказом комунального закладу «Олександрійський наркологічний диспансер» від 24 квітня 2013 р. за порушення трудової дисципліни [PERSON] винесено догану. Зазначений наказ не скасовано, про що свідчить рішення Олександрійського міськрайонного суду від 9 серпня 2013 р., яке набрало законної сили. Доводи позивачки про упереджене ставлення до неї головного лікаря спростовує той факт, що перевірка дотримання трудових обов'язків здійснювалася відносно усіх працюючих сторожів, а приводом для перевірки виявилося порушення своїх трудових обов'язків з боку одного із сторожів. Крім того, факт неналежного виконання позивачкою своїх трудових обов'язків об'єктивно підтверджується актами перевірок та показаннями свідків. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що [PERSON] після застосування до неї дисциплінарного стягнення, з дня накладення якого не минув 1 рік, повторно, без поважних причин допустила порушення своїх трудових обов'язків. При цьому невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, мало систематичний характер. Оскільки підстав для поновлення на роботі не вбачається, то і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed