Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1 000 грн. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Позивач в судове засідання не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, суду надано нотаріально посвідчену заяву згідно якої [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та просить слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з*явилися про день, час та слухання справи повідомленні належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], а матір*ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с. 8/. 29 травня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2/205/3665/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1 000 грн. /а.с. 9/. Відповідно нотаріально посвідченої заяви від 30 квітня 2015 року [PERSON], відмовився від батьківських прав на свого малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач з 2010 року не проявляв до сина батьківської турботи та любові, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечував сина необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 21 серпня 2015 р. № 1/14-199 батьки [PERSON] у шлюбі не перебували син проживає разом з матір'ю. Відповідач взагалі не приймає участі у виховані та утриманні дитини, має заборгованість по сплаті аліментів, крім того [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина, а тому вважали за доцільне позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а саме, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved