Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшло, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,265 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та право на земельну частку (пай), розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом встановленого строку не заявивши про відмову від неї, після смерті [INFO] свого чоловіка (батька позивачки) [PERSON], але за життя юридично не оформила. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом встановленого строку не заявивши про відмову від неї, однак оформити право на спадщину не може, оскільки не має можливості надати документи, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем так як проживає на території де проходить антитерористична операція. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустила його з поважних причин. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2011 року в смт Новоамросіївське Амвросіївського району, Донецької області померла мати позивачки [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,265 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ВАТ «Першотравневе» розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку вона прийняла постійно проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявивши про відмову від неї, згідно вимог ст.1268 ч.3 ЦК України, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON], але за життя юридично не оформила, що підтверджується паспортом позивачки, державним актом на право власності на земельну ділянку, сертифікатом на право на земельну частку (пай), свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою [PERSON] сільської ради, свідоцтвом про одруження спадкодавців, свідоцтвом про народження позивачки (а.с.4-12). Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивачка документів, які підтверджують що спадкодавець [PERSON] на момент смерті проживала з нею до нотаріальної контори не надала, що вбачається з письмової відповіді нотаріуса (а.с.13). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.24-31). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз'яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки вона не має можливості надати документи, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем, проживає в зоні проведення АТО. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для неї об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка пов'язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивачки виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких вона є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved