Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Полонської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок і господарські споруди в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позову зіслалася на те, що 14.01.2003 року померла її мати [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку і господарським споруд, що розташований в с. Малі Каленичі, провулок Перемоги, 1 Полонського району. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини для позивача було відмовлено, у звязку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк звернення та відсутністю правовстановлюючого документа про право власності на житловий будинок. Вважаючи, що фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки здійснювала догляд за матірю та її поховання, обробляла земельну ділянку, забрала деякі речі з її будинку, здійснювала поточні ремонти, просила позов задоволити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача до суду не прибув, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мають. Ухвалою суду від 22 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Допитані як свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони з померлою [PERSON] були сусідами, яка померла у 2003 році є матірю позивача. Після її смерті [PERSON] доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку, а також після смерті матері з її будинку забрала подушки, швейну машинку. Крім того, займалася її похованням. Суд, заслухавши позивача його представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла 14 січня 2003 року в м. Шепетівка Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва смерть виданого 15.01.2003 року (а.с.4). За життя [PERSON] проживала в [INFO]. Станом на 15.04.1991 року вказане будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, головою якого була [PERSON], яка була зареєстрована та проживала одна, що підтверджується довідкою старости № 523 від 17.12.2018 року (а.с.9). Вказаний будинок та господарські споруди, побудовано в 1971 році на виділеній земельній ділянці площею 0,48 га з дозволу органу місцевого самоврядування з дотриманням санітарних та протипожежних норм, правил забудови і прийнятий в експлуатацію Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії І-АВ № 404214 виданого 20.06.1971 року матірю її є [PERSON]. Згідно витягу зі спадкового реєстру наданого державним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є позивач та відповідно до норм діючого на момент смерті матері законодавства, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок після померлої, для неї було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном. Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом в праві відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно розяснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 р. № 19/32-319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку, а підтвердити своє право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, позивач не має змоги внаслідок відсутності належних правовстановлюючих документів. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що спадкоємець фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття ним спадщини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved