Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що 18 лютого 2010 року померла її мати [PERSON], з жовтня 2009 року її матір у звязку із погіршенням стану здоровя постійно до смерті проживала разом з нею за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці пров. Виноградний, 4, а тому вона прийняла спадщину після її смерті шляхом постійного проживання за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Оскільки нотаріусом їй відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері у звязку із пропуском шестимісячного строку, вона була вимушена звернутися до суду. [PERSON] заяву підтримала з викладених у ній підстав, просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи Вигнансккої сільської ради Любарського району, Житомирської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення заяви не заперечив. Приватний нотаріус Любарського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що у вирішенні вказаних вимог покладається на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження V-УР № 0309651 від [INFO]. \~ \~ \~ \~18 лютого 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ОК №179598 від 19 січня 2010 року. \~ \~ \~ \~Як вбачається із вказаного свідоцтва [PERSON] померла в Київській області Вишгородському районі в с. Старі Петрівці. Відповідно до довідки № 172 від 22 лютого 2017 року [PERSON] проживає, але не зареєстрована в [INFO], з 2005 року, разом з нею до дня смерті проживала мати [PERSON] Відповідно до довідки № 90 від 07.03.2017 року [PERSON] була зареєстрована в [INFO] житомирської області, але не проживала. \~ \~ \~ \~Як вбачається із заяви, [PERSON] з жовтня 2009 року у звязку з погіршеним станом здоровя постійно проживала разом із заявницею в Київській області, Вишгородському районі, с. Старі Петрівці по пров. Виноградний, 4, яка її доглядала. Згідно Державного акту на право приватної власності серії ЯА № 146448 [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,7857 га, що розташована на території Вигнанської сільської ради Любарського району, Житомирської області з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЖИ № 000701 [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сількогосподарського підприємства. Згідно заповіту складеного в с. Вигнанка Любарського району, Житомирської області, [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серія ЖИ № 0171508 виданий Любарською РДА 10 грудня 2003 року [PERSON] Факт проживання [PERSON]разом із заявницею підтверджується також показаннями в суді свідка [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] до дня смерті, за вказаною вище адресою біля чотирьох місяців. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на пайовий фонд майна КС ім. Пархоменка, с. Вигнанка Любарського району, Житомирської області, частка якого визначена в розмірі 3323 грн., або 0.17 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотариального округу Житомирської області [PERSON] від 09.03.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва прорво на спадщину за заповітом право на частку пайового фонду КСП ім. Пархоменка, с. Вигнанка Любарського району, Житомирської області, у звязку з пропущенням нею строку встановленого законом для прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 1, 3 і 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з розяснень даних в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті 18 лютого 2010 року. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для прийняття спадщини після смерті матері. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] За таких обставин заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: approved