Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою за [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за [ADDRESS]. У даній квартирі, крім неї, також зареєстрований її племінник - [PERSON] Відповідач більше десяти років не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Островська О.Н. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 19 березня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №13929726 від 19 березня 2018 року, сформованим Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації». Як вбачається з довідки за №2035 від 26 жовтня 2018 року, виданої ДП «Люкс-2», [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS]. З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 08 червня 2017 року, складеного ДП «Люкс-1» ПП «Люкс» та акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 26 жовтня 2018 року, складеного ДП «Люкс-2» встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає по [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача за даною адресою більше десяти років без поважних причин підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є родичами позивача, провідують останню постійно, а тому даний факт їм достовірно відомий. Відповідач в судове засідання не з'явився та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, де зареєстрований відповідач [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не є членом сім'ї позивача, більше десяти років не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно та його місце перебування позивачу не відомо. Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved