Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка та відповідач перебували в шлюбі з 08 листопада 2003 року по 25 вересня 2011 року, мають сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження записаний відповідач. Рішенням суду від 14 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. З відповідача на користь позивачки рішенням суду від 14 грудня 2015 року стягнуто аліменти на утримання дитини. [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, аліменти не сплачує, не цікавиться життям та здоров'ям сина. Позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Представник позивачки позов підтримав, пояснив, що відповідач зловживав спиртними напоями, неодноразово позивачка та її мати з цього приводу звертались до поліції, відповідач неодноразово заподіював тілесні ушкодження позивачці, у томі числі і при дитині. Просив задовольнити позов. не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його сина [PERSON] Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивачку, її представника та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження від 14 травня 2004 року, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Згідно висновку органу опіки та піклування від 01 грудня 2017 року № 01-7576/47, дитина [PERSON] з вересня 2011 року проживає з матір'ю, шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Данило власноручно написав заяву про згоду на позбавлення його батька батьківських прав, що батько не спілкується з ним, з днем народження вітає в нетверезому стані, подарунків не дарить, матеріальну допомогу не надає, раніше батько жорстоко ставився до матері, хлопець не бажає надалі жити в страху. Батько свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, не піклується про її виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я, не спілкується з дитиною. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітньої вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її дочкою, вони весь час мешкають разом. Відповідач за два роки до розірвання шлюбу почав зловживати спиртними напоями, щодня приходив додому в нетверезому стані, вчиняв сварки, неодноразово бив позивачку, доводилось викликати поліцію. зламав їй ніс, після чого поїхав з міста. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], вона знайома з позивачкою з 2006 року, спілкується з нею, відповідач постійно зловживає спиртними напоями, залякував позивачку, наносив тілесні їй ушкодження в присутності дитини, зламав їй ніс, маніпулював дитиною - забирав хлопця і говорив, що не поверне, дитина боїться батька. [PERSON] аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не займається її вихованням, не цікавиться станом її здоров'я, умовами життя, не піклується про фізичний, духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі, а тому є всі правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав.

Outcome: approved