Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми. Позов мотивує тим, що 12.03.2015 між нею та [PERSON] укладено попередній договір, згідно умов якого остання зобов`язалася передати позивачу житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , а позивач у свою чергу зобов`язалася сплатити [PERSON] грошову суму в розмірі 1080000,00 грн, що в еквіваленті становить 60000,00 доларів США. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , 1505400,00 грн, що є еквівалентом 60000,00 доларів США та судовий збір у справі. Ухвалою судді від 24.01.2020 позовна заява [PERSON] була залишена без руху, з підстав її невідповідності вимогам ст.175 ЦПК України. У визначений судом строк, позивачем 29.01.2020 виконано вимоги ухвали судді від 24.01.2020 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді від 31.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 27.02.2020 до суду надійшов уточнений позов [PERSON] , в якій вона заявляла вимоги також до іншого співвідповідача [PERSON] та просила: - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05 серпня 2016 року житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 84,8 м2, житловою площею 49, 2 м2, та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:12:038:0004, площею 0,0614 га. укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 лютого 2020 року житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 84,8 м2, житловою площею 49, 2 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П.; - скасувати державну реєстрацію прав на ім`я [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 84,8 м2, житловою площею 49, 2 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 11 лютого 2020 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П.; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 лютого 2020 року земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:12:038:0004, площею 0,0614 га , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П.; - скасувати державну реєстрацію прав на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:12:038:0004, площею 0,0614, відповідно до договору купівлі-продажу від 11 лютого 2020 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 1 505 400 грн, що є еквівалентом 60 000 доларів США та судовий збір у розмірі 9605 грн. Ухвалою судді від 23.06.2020 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про зміну позовних вимог, оскільки в уточненій заяві позивач змінила як предмет позову, так і підстави позову, що забороняється ЦПК України. 02.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник, адвокат Бессонов В.А. позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 11.12.2020 представник позивача адвокат Бессонов В.А. не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача, адвокат Коваленко М.В. 12.10.2020 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на пропущення позивачем позовної давності. Також адвокат стверджує, що посилання позивача на розписку від 19.07.2016, яка нібито написана особисто [PERSON] не відповідає дійсності, адже остання не писала таку розписку, та жодних коштів від [PERSON] не отримувала. На підтвердження своїх доводів, адвокат надав копію заяви [PERSON] від 14.08.2018, яка була нею подана в межах розгляду справи №640/19574/16-ц щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на житловий будинок. В судове засідання, призначене на 11.12.2020 адвокат Коваленко М.В. не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому засіданні. Дане клопотання судом задоволено не було, з огляду на відсутність доказів поважності причин неявки адвоката в судове засідання. Стосовно вказаних доводів представника відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] надала письмову заяву від 17.11.2020, в якій зазначила, що строк позовної давності нею не пропущено, оскільки вона дізналася про порушення своїх прав лише 16.10.2019 після винесення Постанови Харківським апеляційним судом. Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою ст.81 ЦПК україни передбачено, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 635 ЦК України, визначено, щопопереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (ч. 1 ст. 571 ЦК України). Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що предметом даного спору є стягнення із відповідача грошової суми у розмірі 1505400,00 грн, що є еквівалентом 60000,00 доларів США. Так, 12.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено Попередній Договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В., згідно п.1 якого, на умовах встановлених цим договором, у строк до 18.00 год 30.07.2015 року, за суму 1080000 (один мільйон вісімдесят тисяч) гривень, що в еквіваленті складає 60000 (шістдесят тисяч) доларів США, за комерційним курсом на день укладення цього договору, [PERSON] зобов`язалася передати у власність [PERSON] , за договором купівлі-продажу, а [PERSON] , зобов`язалася прийняти і сплатити обговорену грошову суму за житловий будинок з надвірними будівлями номер [ADDRESS] , житловою площею 49,2 кв.м, загальною площею 84,8 кв.м. (т.1 а.с.8). Згідно п.3 вказаного Договору, у забезпечення виконання його умов, [PERSON] передала, а [PERSON] , діюча від імені [PERSON] , за її довіреністю, отримала для [PERSON] , грошове забезпечення у розмірі 243000 (двісті сорок три тисячі) гривень, що є еквівалентом 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) доларів США, за комерційним курсом на день укладення цього договору, яке при укладенні основного договору буде зараховане в рахунок належної з [PERSON] оплати житлового будинку за ціною, передбаченою п.1 цього Договору. Пунктом 4. Договору передбачено відповідальність сторін, а саме у випадку невиконання цього попереднього Договору [PERSON] , вищевказана сума залишається у [PERSON] , а якщо [PERSON] не виконає своїх зобов`язань, то вона повинна повернути [PERSON] подвійний розмір вищевказаної суми: суму грошей, яку вона отримала та штраф у розмірі 100% від переданої суми. Продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами. Яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором. Згідно п.6 Договору вбачається, якщо за п`ять днів після спливу терміну, передбаченого п.1 цього Договору, не буде укладено договір купівлі-продажу вищевказаної кімнати, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання, зобов`язання за цим договором припиняються. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку статті 84 Закону України «Про нотаріат». Як стверджує позивач, у встановлений даним Договором строк, [PERSON] не виконала його умови, а натомість 05.08.2016 оформила продаж свого будинку дочці [PERSON] . Зазначений договір купівлі-продажу був оспорений [PERSON] в судовому порядку. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 у справі №640/19574/16-ц (провадження № 2/640/149/18) позов [PERSON] було задоволено частково. Переведено на [PERSON] права покупця за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. від 05.08.2016 року, за яким [PERSON] здійснила продаж [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок та земельну ділянку розміром 0,0614 га, що розташовані по [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму коштів, переплачених [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. від 05.08.2016 року в розмірі 48200 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.В решті позовних вимог відмовлено. Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, представник відповідача [PERSON] подала апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 у справі №640/19574/16-ц (провадження №22-ц/818/851/19, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Таким чином, як стверджує сторона позивача, вищевказані обставини слугували підставою для подачі відповідного позову щодо стягнення із [PERSON] , грошової суми в розмірі 1505400,00 грн, що є еквівалентом 60000 доларів США, оскільки основний договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами укладено не було. Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом зазначає, що оскільки у квітні 2019 року [PERSON] померла, а її спадкоємицею є рідна дочка [PERSON] , а тому в порядку ст. 1281 ЦК України позов пред`явлено до [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що у квітні 2019 померла [PERSON] , яка була однією із сторін вищевказаного попереднього договору. Як було встановлено Харківським апеляційним судом під час розгляду апеляційного перегляду справи №640/19574/16-ц, [PERSON] є правонаступником, після смерті [PERSON] , що також не спростовано стороною відповідача у даній справі. Матеріали справи свідчать про те, що позивач [PERSON] звернулася до суду за захистом свого права 23.10.2019, після того як 16.10.2019 Харківським апеляційним судом була винесена Постанова у справі №640/19574/16-ц, згідно якої їй було відмовлено у задоволенні позову, зокрема і щодо вимог про стягнення грошових коштів із [PERSON] .. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] не пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки остання довела належними доказами факт, що вона дізнатися про порушення свого цивільного права, лише 16.10.2019. На підставі встановлених в суді обставин, що підтверджені належними доказами, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як уже зазначалося судом, 12.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В. На умовах якого, у строк до 18.00 год 30.07.2015 року, за суму 1080000 (один мільйон вісімдесят тисяч) гривень, що в еквіваленті складає 60000 (шістдесят тисяч) доларів США, за комерційним курсом на день укладення цього договору, [PERSON] зобов`язалася передати у власність [PERSON] , за договором купівлі-продажу, а [PERSON] , зобов`язалася прийняти і сплатити обговорену грошову суму за житловий будинок з надвірними будівлями номер [ADDRESS] , житловою площею 49,2 кв.м, загальною площею 84,8 кв.м. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 546 ЦК України, сторони у п. 3 Попереднього Договору домовились, що забезпеченням виконання зобов`язань по цьому попередньому договору є грошове забезпечення у розмірі 243000,00 грн, що є еквівалентом 13500,00 доларів США за комерційним курсом на день укладення цього договору, яке при укладенні основного договору буде зараховане в рахунок належної з [PERSON] оплати житлового будинку (т.1 а.с.8). Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Хоча сторони у Попередньому договорі чітко не визначили, що забезпечувальний платіж у сумі 243000,00 грн, що є еквівалентом 13500,00 доларів США є завдатком, проте за своєю юридичною природою такий платіж є завдатком, оскільки був сплачений з метою забезпечення виконання зобов`язання, а саме укладання у майбутньому Основного договору. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Як вбачається із п.1 вищевказаного Попереднього Договору від 12.03.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , строк виконання умов договору визначено до 18.00 год 30.07.2015. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, тобто у визначений договором строк його умови [PERSON] виконано не було. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача [PERSON] на її користь грошового забезпечення у розмірі 243000,00 грн, що є еквівалентом 13500,00 доларів США, підлягає задоволенню, оскільки п.3 вищевказаного Договору від 12.03.2015, підтверджується, що дану суму грошей від [PERSON] отримала [PERSON] для передання їх [PERSON] , яка діяла від імені останньої за її довіреністю. Також, суд вважає, що із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню штраф у розмірі 100% від переданої вище суми грошових коштів, що становить 243000,00 грн, що є еквівалентом 13500,00 доларів США, який був передбачений умовами п.3 Попереднього Договору від 12.03.2015. При цьому, суд не бере до уваги розписку від 19.07.2016, надану позивачем у підтвердження передання коштів [PERSON] у сумі 12500,00 доларів США в рахунок остаточного розрахунку за купівлю домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт отримання спадкодавцем відповідача вищевказаних грошових коштів при наявних запереченнях цього факту стороною відповідача. Дана розписка написана не боржником [PERSON] , а стягувачем [PERSON] . Як вбачається із заяви [PERSON] від 14.08.2018 розписку від 19.07.2016 вона не писала, грошових коштів в сумі 12500, 00 доларів США від [PERSON] не отримувала, договір позики не укладала (т.1 а.с19, т.2 а.с. 115). Наявні в матеріалах справи копії розписок [PERSON] від 02.02.2016 (т. 1 а.с.12,13) щодо отримання останньою від [PERSON] грошових коштів в сумі 10500, 00 доларів США в рахунок продажу 16/100 квартири [ADDRESS] , не є належними доказами в підтвердження факту наявності боргових зобов`язань [PERSON] , а тому судом до уваги не приймаються. Таким чином, суд дійшов висновку, що із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 486000,00 грн, що складається із суми грошового забезпечення у розмірі 243000,00 грн та штрафу у розмірі 243000,00 грн, які обґрунтовано підтверджуються умовами п.п.3,4 Попереднього Договору від 12.03.2015. В решті в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається із матеріалів справи, а саме квитанції №0.0.1507853305.1 від 29.10.2019, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 9605,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3102,42 грн.

Outcome: partial