Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житлове приміщення в порядку спадкування за законом за неповнолітнім [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог послалась на те, що 26 вересня 2015 року помер її цивільний чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його неповнолітній син [PERSON] [INFO]. Після смерті [PERSON], позивач як законний представник неповнолітнього [PERSON], його мати, звернулася в інтересах неповнолітнього до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом. Натомість після спливу шестимісячного строку нотаріус відмовив неповнолітньому [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що його померлий батько за життя не встиг зареєструвати право власності на квартиру № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську у Відділі реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, яка є спадковим майном. Позивач просить визнати за неповнолітнім [PERSON] [INFO] право власності на квартиру № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного рішення не заперечували. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, 26 вересня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-КИ № 654007, виданим відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 08 жовтня 2015 року, актовий запис № 7567. Неповнолітній [PERSON] [INFO] є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 140221 виданим повторно Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області від 07 липня 2004 року актовий запис № 668. Після померлого [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську. Як було встановлено судом, спірна квартира № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську була отримана батьками [PERSON] в користування згідно з ордером № 3214 серії 1 від 11 грудня 1979 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 12.10.1979 року № 1779. Після смерті батьків цивільного чоловіка [PERSON] рішенням Бабушкінської районної в місті Дніпропетровську ради від 27 липня 2012 року № 335 умови договору найму спірного житлового приміщення було змінено відповідно до ст. 54 ЖК України, згідно якого наймачем житлового приміщення став [PERSON]. З ним в квартирі, як член сім`ї наймача постійно проживав та був зареєстрований неповнолітній [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім`ї з КП ЖИЛСЕРВІС-2 за № 031754 від 16.10.2015 року. Судом було встановлено, що в січні 2013 року спадкодавець [PERSON] звернувся до Управління житлового господарства [PERSON] міської ради з заявою про приватизацію квартири № 61 в корп. 2 будинку 7 по ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську на двох осіб разом з неповнолітнім сином [PERSON] 28 січня 2013 року він отримав свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що спірна квартира належить йому та неповнолітньому сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва і внесена в реєстраційну книгу за № 7Б-13 від 28.01.2013 року. Після смерті [PERSON], позивач як законний представник неповнолітнього [PERSON], звернулася в інтересах неповнолітнього до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом. 29 березня 2016 року приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у здійсненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на квартиру № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську у зв'язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно та за відсутності відомостей про реєстрацію права власності померлого на вищезазначену квартиру. Як встановлено матеріалами справи на запит приватного нотаріуса [PERSON] стосовно реєстрації права власності на квартиру № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську КП ДМБТІ ДОР надало відповідь про те, що на момент відкриття спадщини в інвентаризаційній справі відсутні відомості про право власності на спірну квартиру. Крім цього [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] намагалася зареєструвати право власності неповнолітнього на квартиру № 61 в корп. 2 будинку 7 по ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську, для чого звернулася до реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції з відповідною заявою. 10.11.2015 року [PERSON] отримала рішення № 25990933 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі того, що Державна реєстрація спільної сумісної власності може бути проведена за заявою усіх співвласників. Оскільки до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] міського управління юстиції з заявою про проведення Державної реєстрації права власності на квартиру № 61 в корп. 2 будинку 7 по ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську звернувся лише один співвласник, то проведення реєстрації є неможливим. З урахуванням викладеного суд вважає, що померлий [PERSON] за життя мав намір зареєструвати своє право власності на приватизовану квартиру № 61 корпус 2 в будинку 7 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпропетровську, але не встиг це зробити через хворобу та смерть. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У силу статей 1, 3, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід взнати право власності на квартиру №61 в корпусі 2 будинку №7 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську за не повнолітнім [PERSON] [INFO] після смерті його батька [PERSON], померлого 26.09.2015 року, в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved