Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 27 липня 2011 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 261056 земельні ділянки площами 2,1243 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0026, та 0,6467 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0433, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Носівська районна державна нотаріальна контора відмовила їй (позивачу) у відкритті спадкової справи у звязку із не підтвердженням родинних звязків між нею та [PERSON], як дочкою та батьком. [PERSON] просила: - встановити факт батьківства [PERSON] відносно неї; - встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON]; - визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника. У судове засідання третя особі не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки площами 2,1243 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0026, та 0,6467 га, кадастровий номер 7423881500:02:001:0433, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 261056 (а.с. 14), копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 15-17; 18-20) та копіями витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 21; 22). 27 липня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи (а.с. 24) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити те, що [PERSON] був її рідним батьком, у звязку з тим, що на час її народження, тобто 3 серпня 1989 року, батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про її батька було здійснено відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України за прізвищем матері, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З копії свідоцтва про народження (а.с. 9) вбачається, що батьком позивача зазначено [PERSON], матірю [PERSON]. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду має право звернутися сама дитина, котра досягла повноліття. З матеріалів справи вбачається, що з 1 січня 1986 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [INFO]. Починаючи з 3 серпня 1989 року по 27 липня 2011 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, вели разом підсобне господарство за вищевказаною адресою, що підтверджується довідками виконавчого комітету Калинівської сільської ради (а.с. 11; 12; 13). У судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити вищезазначений юридичний факт. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право, як спадкоємця першої черги за законом, на оформлення спадщини після смерті [PERSON] За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту батьківства підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася після 1 січня 2004 року, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на земельні ділянки, які належали [PERSON], суд виходить з наступного. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки виконавчого комітету Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 72 від 14 лютого 2017 року (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.С. в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 261056 втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 51). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: partial