Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірваний. Під час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 28 лютого 2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 285,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 лютого 2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 15 вересня 2020 року старша донька вступила на денну форму навчання на факультет журналістики до Донецького національного університету ім. В. Стуса. 23 вересня 2020 року між навчальним закладом та [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, в інтересах [PERSON] укладений договір про навчання у Донецькому національному університеті ім. В. Стуса №931/75-1/20, а також договір про надання платної освітньої послуги №931/75-1/20, яким, зокрема, визначені фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги. 26 листопада 2020 року Донецьким національним університетом ім. В. Стуса, [PERSON] та [PERSON] укладена додаткова угода №1 до договору про надання платної освітньої послуги №931/75-1/20, за якою [PERSON] прийняла на себе усі права, обов`язки та відповідальність замовника за вказаним договором. Відповідно до умов договору позивачкою 28 січня 2021 року сплачено 10 113,00 грн половини вартості за рік навчання. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням дитини не надає та не бажає їх надавати, має заборгованість зі сплати аліментів. Сума стягуваних аліментів, з урахуванням інших витрат на потреби дитини, для оплати навчання є недостатньою. Самостійно нести такі витрати не в змозі. За таких обставин, посилаючись на норми статті 185 СК України, враховуючи, що необхідність у додаткових витратах викликана особливими обставинами, а саме навчанням доньки, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь 5056,50 грн додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , пов`язаних з її навчанням. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. 04 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , де вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилаючись на норми ст. 180, 181, 185 СК України, правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19, відповідач вважає, що витрати, пов`язані із здобуттям професійної освіти не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Правом подання відповіді на відзив [PERSON] не скористалася. Відповідно до ст. 178, 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом установлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 квітня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №654, - розірваний. У даному шлюбі сторін у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 28 лютого 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі по 285,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21 січня 2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. У 2020 році донька сторін [PERSON] вступила до Донецького національного університету ім. В. Стуса на денну форму навчання за спеціальністю «Журналістика». 23 вересня 2020 року між вказаним навчальним закладом, [PERSON] та вступником [PERSON] укладені договір про навчання у Донецькому національному університеті ім. В. Стуса №931/75-1/20, а також договір про надання платної освітньої послуги №931/75-1/20, який безпосередньо визначена загальна (попередня) вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання 80 900,00 грн, а також окремо за роками навчання, зокрема, за 2020-2021 навчальний рік 20 225,00 грн. Згідно квитанції від 15 жовтня 2020 року №0.0.1869867740.1 [PERSON] сплачено за навчання [PERSON] 10 113,00 грн. 26 листопада 2020 року Донецьким національним університетом ім. В. Стуса, [PERSON] , [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладена додаткова угода №1 до договору про надання платної освітньої послуги №931/75-1/20, за яким [PERSON] прийняла на себе всі права, обов`язки та відповідальність замовника за договором про надання платної освітньої послуги №931/75-1/20 від 23 вересня 2020 року. Згідно квитанції від 28 січня 2021 року №0.0.1995497787.1 [PERSON] сплачено за навчання доньки 10113,00 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, посилаючись на норми ст. 185 СК України, вказувала, що витрати на навчання є додатковими витратами, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Про стягнення будь-яких інших додаткових витрат на дитину позивачкою не заявлялося. За встановлених обставин, наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed