Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] . В обгрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому 25.05.2012 р. шлюбі, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона 27.06.2013 р. розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходу. 05.10.2018р. вона зареєструвала новий шлюб. Відповідач, жодних обов`язків по відношенню до доньки не виконує, педагогічної, матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини не приймає. Крім того, ним надано заяву про визнання позову про визнання його батьквських прав. За домовленістю з відповідачем нею відкликано виконавчий лист про стягнення аліментів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради, підготовче засідання відкладено; зобов`язано уповноважений орган опіки та піклування подати суду висновок щодо заявлених позовних вимог. 04.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову та стягнути витрати пов`язані з правничою допомогою. Вказав, що після розірвання шлюбу донька сторін залишилася проживати разом з позивачкою, однак, відповідач продовжував приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Матеріальне забезпечення полягало, зокрема, у наданні коштів позивачці, систематичних подарунках, які відповідач дарував доньці на прогулянках. Участь у вихованні дитини відбувалося на певних умовах, зокрема, це були прогулянки у парку біля будинку та лише у присутності матері; позивачка не надавала можливості бачитися із донькою без її присутності. Крім того, матеріальне забезпечення здійснювалос шляхом сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду. Досить тривалий час, між сторонами були стабільні відносини, що не перешкоджали відповідачу приймати участь у вихованні дитини, однак, починаючи з 2018 р. позивачка почала ігнорувати дзвінки відповідача, уникати зустрічі, перешкоджати спілкватися з дитиною. Як згодом з`ясувалася, вона вдруге вийшла заміж, у зв`язку із чим стосунки погіршилися. У квітні 2019 р. позивачка зателефонувала відповідачу та встановила певні умови, що у зв`язку із укладенням нею шлюбу, вона має намір змінити прізвище доньки на прізвище її чоловіка, оскільки у школі однолітки не розуміють чому у доньки та матері різні прізвища, що впливає на психологічний стан дитини. Вказала, що вона відмовляється від аліментів, але відповідач у свою чергу повинен приїхати та написати у нотаріуса необхідні документи, при цьому, зі свого боку вона зобов`язалася не перешкоджати відповідачу у спілкуванні з донькою. Через досить тривалі обмеження у спілкуванні з донькою, відповідач погодився, оскільки для нього були важливі не папірці, а стосунки з донькою та можливість спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. 12.04.2019 р. у приміщенні приватного нотаріуса Івченко О.П. відповідач підписав заяву, якою погодився на розгляд справи за позовом про позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вказує, що вказані дії були вчинені через юридичну необізнаність, тому просив суд не враховувавти вказану заяву при ухваленні рішення. Виконавчий лист щодо аліментів було повернуто стягувачу за її письмовою заявою. Після вчинення всіх процесуальних дій, позивачка знову почала ігнорувати відповідача та його прохання щодо можливості побачень із дитиною, та, як згодом стало відомо, звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Вказує, що відповідачем отримано від Суворовського ВДВС м. Херсона виклик про необхідність прибуття до виконавчої служби, де він дізнався про заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на січень 2021 р. склала 51038,08 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2021 року підготовче засідання відкладено, зобов`язано виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради орган орпіки та піклування Суворовського району м. Херсона надати повторний висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] . 22.03.2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив, у якій вказала, що відзив на позовну заяву подано з пропущенням строку на його подання, просила вирішити справу за наявними матеріалами у справи, без врахування відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, вирішено питання про виклик свідків. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав. викладених у позові. Представник позивачки відмовилася від допиту заявлених свідків. Позивачка вказала, що відповідач тривалий час здійснював відносно неї протиправні дії, зловживав алкоголем, на розлучення подала відразу ж як дитині виповнився рік. Відповідач тривалий час взагалі не цікавився дитиною, вона його боїться. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач вказав, що спочатку у них була з позивачкою домовленість про те, що вона відкличе виконавчий лист про стягнення аліментів, а він напише нотаріальну заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки думав, що вказане надасть йому можливість спілкуватися з донькою. Однак, позивачка виконавчий лист відкликала, але у спілкуванні з дитиною знов почала перешкоджати, внаслідок чого ним було відкликано у нотаріуса заяву. Представником відповідача заявлено про поданння протягом 5 днів з дня ухвалення рішення докази понесених витрат відповідача на правничу допомогу. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. Суд, заслухавши вступні слова позивачки, її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому 25.05.2012 року шлюбі, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.06.2013 р. розірвано. Рішення набрало законної сили 09.07.2013 р. (арк. справи 8). Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.05.2012 р. (арк. справи 7). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.06.2013 р., зокрема, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (арк. справи 8). На виконання вищевказаного рішення, Суворовським районним судом м. Херсона 15.07.2013 р. видано виконавчий лист (арк. справи 9). Згідно характеристики виданої директором ЗОШ №32, [PERSON] навчається в першому класі школи. Вихованням дитини займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Дитина завжди охайна та доглянута, батьки вчасно привозять та забирають дитину. Ніяких нарікань щодо виховання та поведінки учениці [PERSON] не має (арк. справи 11). 05 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2018 р. (арк. справи 13). 12 квітня 2019 року [PERSON] надано заяву компетентним органам, у якій вказав, що цією заявою просить справу за позовом про позбавлення його батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] , розглянути без його участі. Позов визнає повністю, не заперечує проти його позбавлення батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] . Справджність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Івченко О.П., зареєстровано у реєстрі за №762 (арк. справи 14). За актом відвідування родини [PERSON] , затвердженого Службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, комісією у складі провідних спеціалістів служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради О. Федіної та Т. Іжик з метою обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , відповідно до позовної заяви [PERSON] про позбавлення батьківських прав, було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] . Під час виходу, 07.10.2020 р. встановлено, що двері квартири [ADDRESS] зачинено, нікого немає вдома. Залишено запрошення з`явитися до служби у справах дітей та контакті засоби зв`язку (арк. справи 46). Аналогічного змісту складено акт 19.10.2020 р. (арк. справи 53). Листом №08-44-1117 від 20.09.2020 р. Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради Чабановій Н.О. повідомлено, що спеціалістами здійснено вихід 07.10.2020 р. та 19.10.2020 р. за адресою: [ADDRESS] з метою складання акту обстеження умов проживання [PERSON] та з`ясування думки батька дитини. Проте, не представилось можливим потрапити до помешкання, на запрошення служби [PERSON] не відреагував. Рекомендовано звернутися до Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області для встановлення місця знаходження [PERSON] (арк. справи 54). За актом обстеження умов проживання складеного головним спеціалістом ССД Маляренко В.А., завідувача сектором ССД Антоненко Д.В., проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та сантарної кімнати. Умови проживання задовільні. В кімнатах прибрано та охайно, в наявності побутова техніка та меблі. У дівчинки в наявності окрема кімната, в якій знаходяться: ліжко, комод, шафа для одягу, телевізор, комп`ютер, стіл. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стосунки, традиції в сім`ї добрі, доброзичливі (арк. справи 68-69). Висновком виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №9 від 06.01.2021 р., орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав батька [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] доцільним. З мотивувальної частини висновку вбачається, що орган опіки дійшов вказаного висновку, зокрема, зі слів матері та нотаріально посвідченої заяви [PERSON] щодо того, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (арк. справи 77-78). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] станом на 15.02.2021 р. відсутня (арк. справи 96). Відповідачем долучені фотокартки (арк. справи 97-99) з яких вбачається проведення спільного часу разом з донькою та колишньою дружиною. За актом обстеження умов проживання, складеного провідними спеціалістами ССД Т.В.Іжик, О.Ю. Федіною, проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 2 поверсі 4 поверхового будинку, складається з 4 кімнат: двох санвузлів, кухні, прихожої, коридору, автономне опалення, гозопостачання, водопостачання, електропостачання в наявності. Умови проживання задовільні, є окрема кімната для дитини де в наявності ліжко, шафа для одягу, стіл зі стільцем. У квартирі чисто, охайно, є сучасні меблі, телевізор, комп`ютер. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, ліжко, шафа для одягу, книжки дитячі, стіл зі стільцем, телевізор. За цією адресою зареєстровані та мають постійне місце проживання: [PERSON] та [PERSON] . Стосунки, традиції в сім`ї доброзичливі. Батьком дитини створені умови для її проживання. У дитини є окрема кімната, якаобладнана усім необхідним для відповідного віку, є ліжко, шафа для одягу, стіл зі стільуем, телевізор. Є також бібліотека для всебічного розвитку дитини. Зі слів батька з`ясовано, що він завжди має бажання більше спілкуватися з донькою і два роки потому їздив з нею та колишньою дружиною до моря. Відносини були дружні, але зараз колишня дружина всіляко перешкоджає зустрічам з донькою. Додав також, що його мати [PERSON] дуже хоче бачити та спілкуватися з онукою і постійно намагається налагодити зв`зок з нею. Заяву, яку він надав [PERSON] про позбавлення його батьківських прав він анулював, так як цієї домовленості позивачкою не виконано (арк. справи 124). Висновком виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №77 від 13.05.2021 р., орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав батька [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] недоцільним (арк. справи 127-128). Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положення п.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідачів та їх поведінці. Відповідач не втратив інтересу до дитини, має бажання утримувати та виховувати дитину, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дитину, суд вважає, що позивачкою не доведена доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її дитини. Також суд враховує, що відповідач жорстоко з дитиною не поводився, приймав заходи задля можливості спілкування з дитиною. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно висновку Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, слід наголосити, що при вирішенні питань, які стосуються дітей, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позивачкою не надано доказів того, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини є необхідним в найкращих інтересах дитини. Крім того, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Той факт, що відповідач заперечує проти цього позову, приймав участь у судових засіданнях, надавав пояснення, що підтверджується матеріалами справи, свідчить про його інтерес до своєї доньки. При цьому його бажання виправити допущені ним помилки щодо виконання батьківських обов`язків відповідають інтересам дитини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що під час розгляду справи не встановлено виключних обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідача батьківських прав, а існує неспроможність відповідача самостійно налагодити відносини з донькою. Тобто, відповідач у даному питанні потребує допомоги. Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Суд вважає, що позивачкою не надано належних і достатніх доказів того, що змінити поведінку відповідача у кращу сторону неможливо, а тому дійшов висновку про можливість зміни поведінки відповідача у кращу сторону. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. При ухиленні від виконання батьківських обов`язків наявним має бути вольовий аспект діяння в особи, яка не виконує батьківські обов`язки, що, зокрема, може виражатись у стійкому небажанні виконувати свої обов`язки, умисному невиконанні обов`язків, невиконанні, як усвідомленої дії (бездіяльності) щодо здійснення своїх батьківських обов`язків. В інакшому випадку, вказане діяння неможливо кваліфікувати в якості ухилення від виконання батьківських обов`язків. Слід зазначити, що позивачка жодного разу не зверталася до служби у справах дітей з питання прийняття заходів до відповідача через його неналежну поведінку та невиконання батьківських обов`язків щодо доньки, а тому державні органи належним чином не мали можливості реагували на проблему, що склалася. Жодних письмових доказів, про проведену профілактичну роботу із [PERSON] щодо його поведінки тощо матеріали справи не містять, що, на думку суду, свідчить також про те, що позивачка також не вважала потрібним за допомогою відповідних державних органів врегулювати ситуацію, вирішивши питання у найкращих інтересах дитини, зберігаючи родинні відносини та спонукаючи відповідача до належного виконання своїх батьківських обов`язків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між батьком, матір`ю та іншими родичами конфлікту та погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Отже, з урахуванням вищевказаних обставин, наразі відсутні виняткові обставини для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав. Судом не можуть бути прийняті посилання позивачки на те, що підписання відповідачем заяви про згоду на позбавлення його батьківських прав є підставою для вказаного, оскільки сама по собі заява батьків не може бути підставою для припинення прав батьків, вона лише виражає волевиявлення осіб на час підписання заяви про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав та може бути використана як доказ в суді, якому може бути надана відповідна оцінка. Відповідач стверджує, що таку заяву він написав не розумівши її наслідки. Оскільки законом не передбачена можливість припинення батьківських прав на підставі заяви батьків, а передбачена можливість позбавлення батьківських прав в судовому порядку, сама по собі заява не є правочином та до неї не можуть бути застосовані положення Цивільного кодексу України щодо правочинів. Таким чином, враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини є винятковим заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадку, коли виправлення матері (батька) є неможливим та існує така необхідність з врахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, але при цьому необхідно попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своєї доньки. Судові витрати у зв`язку з відмовою у позові покладаються на позивачку. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Повний текст складено 01 листопада 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed