Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 15 червня 2006 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредитну картку з кредитним лімітом 3000 грн., а вона зобов'язалася повернути кредит і сплатити проценти та комісію на умовах, установлених указаним договором. 30 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (далі - приватний нотаріус) було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №4523 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 18669,63 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.06.2006 року. Вважає, що зазначений виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», Наказу Мінюста України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року ХХ/5, оскільки протягом всього терміну дії кредитного договору по день звернення до суду, вона не отримувала жодної вимоги, у будь-який спосіб, від банку про усунення порушень, в т.ч. за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором. Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 30.05.2016 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити, доповнивши тим, що кредитний договір в 2006 році не оформлювала, в заяві від 15.06.2006 року підпис не її, грошові кошти на погашення заборгованості по кредиту не вносила. Про виконавчий напис нотаріуса від 30.05.2016 року дізналася з виконавчої служби. Одного разу, до неї дійсно приїздили зі служби безпеки ПАТ «ПриватБанк» та повідомили їй про те, що вона має заборгованість перед банком за кредитним договором, але вона їм тоді відповіла, що ніяких договорі не укладала та кредит не брала. Після того, вона жодного разу, за 10 років, не отримувала з банку жодних листів або смс-повідомлень на телефон щодо наявної заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» Кобзар Ю.Б. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що між позивачем та Банком було укладено кредитний договір 15.06.2006 року, позивач користувалася кредитною карткою, вносила грошові кошти на погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту та випискою по її картрахунку. Кредитний договір є дійсним, право вимоги щодо стягнення заборгованості у банка виникло з моменту закінчення терміну дії кредитної картки, тобто з липня 2013 року, трирічний строк позовної давності відраховується з цього часу. Просила в позові відмовити за необґрунтованістю. Відповідач - приватний нотаріус Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність у зв'язку із зайнятістю на роботі, крім того, надала суду письмові заперечення проти позову та копії завірених нею документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 30.05.2016 року. Згідно заперечень, позов не визнає, оскільки виконавчий напис був вчинений нею з дотриманням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.2, 3.1 та ін. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, позивач ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 15.06.2006 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», було укладено кредитний договір б/н (а.с.152-153). За умовами цього договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - до липня 2013 року (а.с.144). Вказаний договір складається із анкети - заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, що підтверджується згодою та підписом відповідача у анкеті-заяві (а.с.153). Між тим, позивачка заборгованості за договором не погашала, внаслідок чого станом на 31 березня 2016 року утворилась заборгованість за період з 15 червня 2006 року по 31 березня 2016 року у сумі 17469,63 гривні, що складається з заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та штрафу (а.с.55-56). 23 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив позивачу цінним листом за адресою : [ADDRESS], письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором (а.с.57-59). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], після зняття з реєстрації в 2011 році місця проживання за вищевказаною адресою, своє місце проживання не змінювала та продовжувала мешкати в с.Любимівка Іванівського району, Херсонської області, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судового виклику (а.с.10-12, 27). Право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.06.2006 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з моменту закінчення строку дії кредитної картки, тобто з липня 2013 року. 30 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору б/н від 15.06.2006 року для стягнення з [PERSON] боргу частинами за вищевказаним кредитним договором в розмірі 16969,63 грн, а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у сумі 1700 грн (а.с.60). У вказаний день, 30.05.2016 року, нотаріус вчинив виконавчий напис №4523 про стягнення з [PERSON] заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в сумі 16969,63 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 1700 грн. Строк, за який проводилося стягнення, складає дев'ять років дев'ять місяців шістнадцять днів, а саме з 15.06.2006 р. по 31.03.2016 р. Заборгованість складалася з залишку заборгованості за кредитом у сумі 3359,31 грн., заборгованості за відсотками у сумі 12802,24 грн. та штрафу у сумі 808,08 грн. (а.с.6,54). Згідно до постанови Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області від 20 липня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.14). Для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» подавалися нотаріусу такі документи: оригінал кредитного договору і засвідчена стягувачем виписка з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; письмова вимога про усунення порушень за Кредитним договором; розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку; опис вкладений в цінний лист; установчі документи ПАТ КБ «ПриватБанк»; довіреність та паспорт представника ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.55-60). Згідно з ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1.1., 3.2, 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 до таких документів належать кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Наявні у справі докази свідчать, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 15.06.2006 р. по 31.03.2016 р. отримав від Банку документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Посилання позивача на норми Закону України «Про іпотеку» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 є безпідставними, оскільки кредитні відносини позивача та ПАТ КБ «ПриватБанк» не відносились до іпотечних і не можуть регулюватись відповідним спеціальним законом, а Наказ МЮУ від 03.03.2004 р.№20/5 (як і затверджена ним Інструкція) втатив чинність з введенням у дію Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 р. №296/5. Крім того, доводи позивача про те, що вона кредитний договір б/н від 15.06.2006 року не підписувала, кредитною карткою не користувалась та грошові кошти не отримувала є також безпідставними, оскільки даний кредитний договір є дійсним, в судовому порядку його недійсність не визнана, а нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє тільки наявність необхідних документів, передбачених вищезазначеним Переліком, а не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин. Згідно зі ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Порушуючи вказані норми закону, позивачем не представлено суду достатніх доказів, в обґрунтовування своїх позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що дії приватного нотаріуса Бондар І.М. щодо вчинення виконавчого напису є цілком законними, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підстав для визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed