Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. Їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . У вказаному свідоцтві про право власності на житло від 26.12.1994 року невірно зазначено її прізвище як « [PERSON] », в той час як у всіх інших її правовстановлюючих документах її прізвище та зазначено як « [PERSON] ». Вважає що помилка виникла через невірний переклад її прізвища з російської на українську мову, оскільки у її свідоцтві про шлюб, її прізвище вказано на російській мові як « [PERSON] ». На сьогодні вона має намір розпорядитися належною їй квартирою на власний розсуд, але позбавлена це зробити через наявні вище розбіжності в написанні її прізвища у документах. На підставі викладеного, просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року. Ухвалою про відкриття провадження від 15.01.2021 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань та відзиву до суду не надійшло. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 20). Від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі заінтересованої особи, просить прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с. 18). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище заявника « [PERSON] » (а.с. 5). 26.09.1965 року заявник уклала шлюб з [PERSON] , їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно з паспортом серії [NUMBER] , виданим Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 17.02.1998 року, прізвище заявника вказано - « [PERSON] », ім`я - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] », на звороті російською мовою зазначено - « [PERSON] » дата народження - [INFO] (а.с11). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Нікопольською ОДПІ від 05.01.2000 року, заявника вказано « [PERSON] » (а.с. 12). У відповідності до Свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року, виданого Комітетом комунальної власності Нікопольської міської ради народних депутатів, прізвище ім`я та по батькові особи, якій видано вказане свідоцтво зазначено як « [PERSON] » (а.с. 4). Таким чином, у зв`язку з наявністю зазначеної розбіжності у написанні прізвища заявника, остання позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Окрім вказаної помилки в написанні прізвища заявника у свідоцтві про право власності на житло від 26.12.1994 року, всі відомості (ім`я та по батькові) в документах співпадають з даними заявника, тому у суду не виникає сумніву той факт, що заявнику дійсно належить дане свідоцтво про право власності на житло від 26.12.1994 року. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити.

Outcome: approved