Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт на ім`я внучки [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини за заповітом. Дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON] померла [INFO] і також відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38), 6 грудня 2019 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 42). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 39, 40), кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 43, 46). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2019 рік Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 20). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано. До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовами «а», «а1», загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею 40,4 кв. м, хлів «Б-1», хлів «б», вбиральня «В», погріб «Г-1», літня кухня «Д-1», колодязь «1» (а.с. 22-24). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України). Встановлено, що за життя [PERSON] 1 березня 2006 року склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів внучці [PERSON] (а.с. 58 на звороті), яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 14). Відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , подавши нотаріусу 22 січня 2010 року відповідну заяву (а.с. 58). Оскільки єдиний спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, то спадкування повинно здійснюватися за законом. Спадкоємець першої серги за законом дружина спадкодавця [PERSON] (а.с. 10), 22 січня 2010 року подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с. 57 на звороті). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Відповідач [PERSON] у родинних стосунках із [PERSON] не перебувала. Позивач є дочкою спадкодавця [PERSON] , належить до спадкоємців першої черги за законом, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про одруження (а.с. 11, 12), 22 січня 2010 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 57). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] в контексті положень частини першої статті 1269 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 24 жовтня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 21). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкових справ № 11/2010 та № 95/2010 до майна померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47-63). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 384 грн 20 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 192 грн 10 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved