Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ПН Полтавського МНО Башинської Т.В. про зняття заборони на відчуження квартири. В якому прохала: зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] Вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони на відчуження квартири [ADDRESS] за № 1745564. В обґрунтування позову зазначила, що 25.05.1998 позивачка згідно договору купівлі продажу придбала квартиру [ADDRESS] . В даній квартирі позивач проживає вже понад двадцять років та лише зараз випадково стало відомо про те, що її квартира перебуває в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1745564. Крім того, з даного реєстру видно, що підставою обтяження є лист приватного нотаріуса від 08.02.1996 №2/ІІ-18. Зі змісту листа випливає, що ПН ПМНО Башинська Т.В. посвідчила договір застави квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Перша Полтавська державна нотаріальна контора зареєструвала даний договір застави, оскільки вона на той час мала доступ до державної реєстрації даного роду договорів. Заборона накладена на квартиру, власником якої була [PERSON] Перед укладенням договору купівлі-продажу продавцем ( [PERSON] ) було надано нотаріусу всі необхідні документи для здійснення правочину, в тому числі і довідку від Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 22.05.1998 про відсутність заборон на відчуження квартири. Довідка дійсна протягом трьох місяців, а договір було укладено в трьохденний строк після видачі довідки - 25.05.1998, отже актуальність і достовірність довідки не може бути під сумнівом. Враховуючи те, що договір був укладений належним чином та відповідно до вимог закону було зареєстроване право власності на квартиру за [PERSON] залишається невідомим те, чому при зміні власника квартири до цього часу не була знята заборона з нерухомого майна. Позивач немає жодних даних про місцезнаходження колишнього власника квартири [PERSON] . Крім того, позивач не має можливості отримати архівну копію договору застави від 08.02.1996 №599, який є підставою накладення заборони відчуження на квартиру, оскільки [PERSON] не є стороною цього договору, через що вимушена звертатися до суду з даним позовом. (а.с.2-3) 22 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 14 год. 30 хв. 23 вересня 2019 року. (а.с.11-12). Представник позивача [PERSON] за ордером Савчук О.В. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує, прохає його задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.32). Відповідач ПН ПМНО Башинська Т.В. в судове засідання не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена, надала суду лист про розгляд справи за її відсутності.(а.с.17) Третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлені, надавши суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. (а.с.28). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснюється секретарем судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу укладеного 25 травня 1998 року та зареєстрованого ПН ПМНО Соляник А.В. та зареєстровано в реєстрі за №2317. (а.с.4). Таким чином, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Листом за №2/ІІ-18 ПН Башинської Т.В. від 08 лютого 1996 року повідомлено Першу Полтавську державну нотаріальну контору, що 08.02.1996 за реєстровим №599 посвідчено договір застави квартири [ADDRESS] що належить [PERSON] (а.с.5) Як слідує з довідки №5963-65 від 22 травня 1998 року Першої Полтавської державної нотаріальної контори, згідно реєстру заборон квартира за адресою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] на 22.05.1998 під забороною не перебуває. (а.с.6) Відповідно копії відомості з Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.05.2019, заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 1745564, підстава обтяження: лист, 2/ІІ-18, 08.02.1996 приватний нотаріус, власник [PERSON] (а.с.7) Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вільного розпорядження майном. Згідно з п.2.1. Положення «Про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657 підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: 1. Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. 2. Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: - державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; - судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту); - органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). За вищевказаним Положенням зняття арешту може здійснюватися у будь-якого реєстратора (тобто у будь-якого нотаріуса). Отже, нотаріус при поданні йому заяви за встановленою формою може зняти будь-який арешт, накладений судовими і слідчими органами, крім арештів, накладених органами державної виконавчої служби. При цьому, відповідно до п. 2.1. Положення зняття арешту на об`єкти нерухомого майна, накладеного судами і слідчими органами, відбувається на підставі заповненої цими органами заяви за формою. Таким чином, нотаріус не має права вносити відомості до Єдиного реєстру заборон про зняття арешту на підставі інших документів. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Згідно ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] ,накладений згідно листа 2/ІІ-18 від 08.02.1996 приватного нотаріуса Башинської Т.В. При цьому слід відмовити в позовних вимогах - вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони на відчуження квартири [ADDRESS] за №1745564, оскільки ця вимога є передчасною. Норма ч.3 ст.182 ЦК України щодо можливості оскарження до суду відмови у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 768 грн. 40 грн. (а.с.1). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: partial