Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадщину. Позивач зазначала, що з 1979 року по 16.03.1996 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] в будинку [ADDRESS] . В 1979 році вона познайомилась з [PERSON] . Він проживав сам і був розлученим. Вони зійшлися і почали проживати як чоловік і дружина без укладення шлюбу. Колишня дружина [PERSON] забравши двох їхніх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з ними в 1979 році виїхала в Росію в місто Рибінськ. Почавши проживати однією сім`єю з [PERSON] вона забороняла його друзям та знайомим розпивати у них спиртні напої, зловживати спиртними напоями, проводити нічні ігри в карти, втягувати його в суспільно негативний спосіб життя. За що вони відмовляли [PERSON] укладати із нею офіційний шлюб. Через деякий час вона та [PERSON] вирішили поїхати в м. Рибінськ провідати його дітей, те що вони побачили їх вразило. Донька [PERSON] була не доглянута, не розчесана, вчилась в школі в 1-му класі і мала одні двійки за навчання. Оскільки бувша дружина повністю самоусунулась від виховання і утримання [PERSON] , позивач вмовила [PERSON] забрати його доньку [PERSON] з ними назад в м. Бровари, щоб вона жила разом з ними і вона доглядала б за нею. Повернувшись з [PERSON] в м. Бровари, завдяки її старанням донька добре закінчила школу та була нею доглянута. [PERSON] працював на деревообробному комбінаті будівельником. Вони жили як одна сім`я, піклувалась один про одного, у них завжди був порядок як в хаті так і в дворі. Позивач вела всі обліки і оплати за комунальні платежі по будинку, разом вони здійснювали ремонти будинку та зробили різні покрашення в будинку та дворі. В 1992 році [PERSON] став почувати себе недобре, а згодом взагалі зліг через хворобливий стан, йому зробили операцію, але операція дала лише тимчасовий ефект, він надалі продовжував сильно хворіти і був лежачим. Вона опікувалась за ним, оплачувала за свої кошти комунальні платежі та утримувала будинок, купувала йому ліки. [INFO] [PERSON] помер від супутньої хвороби - раку підшлункової залози, про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області від 18.03.1996 року зроблено запис за № 201. Позивач поховала [PERSON] , відбувала поминки, та залишилась проживати в його будинку та утримувати його, де проживає і по даний час. Син спадкодавця [PERSON] не допомагав доглядати за батьком і взагалі не підтримував ніяких контактів з ними, а жив в Росії. Донька [PERSON] - [PERSON] після закінчення школи пішла від батька і була втягнута співмешканцем у зловживання наркотичними засобами, також не допомагала доглядати за батьком. Померла [PERSON] за 5 днів до смерті батька [INFO] , від опійної наркоманії. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] складено не було, а отже спадкування здійснювалося згідно закону. Оскільки вона проживала з [PERSON] однією сім`єю з 1979 року і до [INFO] , до дня його смерті, що становить 17 років, то має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Вступивши в управління та володіння майном померлого [PERSON] вона фактично прийняла спадщину. Встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю з 1979 року до дня його смерті [INFO] необхідно їй для спадкування майна померлого [PERSON] як спадкоємця четвертої черги. 31.10.2018 року позивач звернулась до Броварської державної нотаріальної контори для видачі документів на спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] . Листом від 03.11.2018 року за № 2015/02-14 завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори повідомила, що відповідно даних спадкової справи до майна померлого [PERSON] вона не є спадкоємцем першої черги. Спадщину після спадкодавця прийняв його син. А інші відомості по спадковій справі нотаріальна контора може надати лише за запитом суду. Про сина [PERSON] - [PERSON] вона знає лише те, що він виїхав від батька разом з матір`ю в 1979 році до м. Рибінськ в Росію, служив в армії в Росії, потім вчинив злочин і був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Де він зараз проживає їй не відомо. З 1979 року [PERSON] в м. Бровари не приїздив. Спадщину на себе не оформлює. Дізнавшись від родичів про смерть батька в 1996 році лише прислав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Більше ніяких дій по оформленню спадщини, утриманню будинку спадкодавця, оплаті земельного податку, оплаті комунальних послуг не здійснює. Про місцезнаходження [PERSON] їй відома лише його адреса, що зазначена у спадковій справі та те, що правовстановлюючих документів про спадкування він в державній нотаріальній конторі до даного часу він не отримав. Посилаючись на викладене та з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 1979 року по день смерті останнього, [INFO] . Змінити черговість одержання права на спадкування після смерті [PERSON] та надати їй право на спадкування на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, [INFO] помер - [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому на підставі рішення Броварського міського народного суду Київської області від 08 січня 1991 року (а.с.13-16). Факт утримання позивачем житлового будинку [ADDRESS] , зокрема сплати комунальних послуг, підтверджується доказами які містяться в матеріалах справи (а.с. 12-52). Факт спільного проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем у будинку [ADDRESS] з 1979 року по день смерті, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 31 жовтня 2018 року складеним депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] в присутності свідків (а.с.55). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили факт того, що з 1979 року до дня смерті [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, та те що позивач доглядала хворого [PERSON] до дня його смерті. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи положення ст.3 Сімейного кодексу України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, суд дійшов висновку, що є достатньо підстав вважати, що позивач проживала однією сім`єю більше п`яти років разом з [PERSON] , а саме з 1979 р. до часу відкриття спадщини (до дня смерті спадкодавця) [INFO] . За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в цій частині в повному обсязі. Відповідно ст. 1223 ЦК України,- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України,- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України,- у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю з 1979 року і до [INFO] , дня його смерті, що становить 17 років, то [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Вступивши в управління та володіння майном померлого [PERSON] вона фактично прийняла спадщину. Так за ст.ст. 548, 549 ЦК Української PCP ( чинної на час прийняття спадщини),- для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із матеріалів спадкової справи № 294 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємець відповідач [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, але свідоцтва на право на спадщину не отримував. 31.10.2018 року [PERSON] звернулась до Броварської державної нотаріальної контори для видачі документів на спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.84). Листом від 03.11.2018 р. за № 2015/02-14 завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори повідомила, що відповідно даних спадкової справи до майна померлого [PERSON] вона не є спадкоємцем першої черги (а.с. 89). Відповідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України,- фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, після першої, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оскільки позивач [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу [PERSON] який з 1992 року тяжко хворів і перебував у безпорадному стані, то вона має право на спадкування його майна разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] .

Outcome: approved