Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 22 січня 2017 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами №90 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області. [PERSON] ще за життя склала заповіт, яким все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла їй. Оскільки вона як єдиний спадкоємець фактом спільного проживання з тіткою прийняла спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2017 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 219304, виданим виконкомом Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 24 січня 2017 року (а. с. 14). Також встановлено, що згідно довідки Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 954 від 15 серпня 2017 року, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 2 за 2016-2020 роки, особовий рахунок №01-0090-1, [PERSON] була головою дворогосподарства № 90 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області (а. с. 16). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все її майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 04 березня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 423 (а. с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно довідки Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 955 від 15 серпня 2017 року на день смерті [PERSON] в будинку №90 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області була зареєстрована, зокрема, [PERSON], [INFO] (а. с. 17). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48881701 від 28 серпня 2017 року та повідомлення Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 100/05-03 від 04 вересня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 22 січня 2017 року, відсутня (а. с. 26, 27, 28). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 94/01-16 від 17 серпня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 90 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району, відсутній (а. с. 18). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає (а. с. 14, 26, 27, 28), тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved