Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи її тим, що 14.05.1978 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2,5484га на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області. У визначений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте постановою нотаріуса від 29.11.2017 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Окрім того, зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено, через що було розміщено відповідне оголошення в газеті «Подільська зоря» №14 (8748) від 28.03.2019. Враховуючи викладене, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 2,5484га на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Судові витрати просить залишити за нею. Ухвалою суду від 04.11.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 23). Ухвалою суду від 24.11.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано із Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 27) Ухвалою суду від 21.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 69). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гуменюк В.А. у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність (а.с. 80). Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Сільський голова Романюк В.С. надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника сільської ради, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 47). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 14.05.1978 року зареєстрували шлюбу. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). З копії повторного свідоцтва про смерть (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] , громадянка України, [INFO] , померла [INFO] в с. Малинове Дальнеріченського району Приморського краю Російської Федерації. Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] житловий будинок за вказаною адресою рахується за [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідно до звіту про оцінку майна №LV-201222-01 від 22.12.2020 ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 78840,00 грн. (а.с. 53-62). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №186576 [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,5484 га, що розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520683300:01:004:0040 (а.с. 16). У зв`язку із втратою оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №185576 позивачкою було розміщено відповідне оголошення в газеті (а.с. 12). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520683300:01:004:0040, площею 2,5484га її вартість станом на 27.03.2019 становить 67967,00 грн. (а.с. 13). З копії спадкової справи №124/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 35-42) вбачається, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.01.2019 визначено [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] терміном три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 19.03.2019 [PERSON] подала до Вінницької районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори №768/02-31 від 12.04.2019 року позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2,5484 га, що розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520683300:01:004:0040, після смерті 008.02.2017 [PERSON] , через відсутність документів, що підтверджують право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 10). Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті своє матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка прийняла спадщину відповідно до положень ст. 1269 ЦК України шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2,5484 га, що розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520683300:01:004:0040, належної [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серії ВН №186576. Однак через те, що оригінали правовстановлюючих документів відсутні, позивачка не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті матері - [PERSON] , про що нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно довідки Якушинецької сільської ради №429 від 21.09.2018 [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з дня народження по день смерті - [INFO] (а.с. 38). Тобто, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України та Земельними кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє відоме місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачем, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на житловий будинок та земельну ділянку за позивачкою, що належить померлій [PERSON] . Разом із тим, враховуючи, що позивачка [PERSON] є громадянкою іноземної держави (Російської Федерації), суд вважає необхідним роз`яснити їй положення ст.ст. 81, 140, 143, та 145 Земельного кодексу України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню; відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 140, п. «д» ч.1 ст.143 ЗК України підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Понесені позивачкою судові витрати, за її заявою, слід залишити за позивачкою. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 22, 25, 116, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved