Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування вимог вказує, що у липні 1991 року прибула на постійне місце проживання на територію України із міста Воркута (Комі АРСР) разом зі чоловіком [PERSON] та синами [PERSON] ( [INFO] ) і [PERSON] ( [INFO] ). З липня 1991 року разом зі своїми членами сім`ї постійно проживала без відповідної реєстрації у с. Нападівка Лановецького району Тернопільської області. До липня 1999 року офіційно була прописана у квартирі військової частини [NUMBER] в Ленінградській області, яку її сім`я отримала під час проходження служби, звідки виписалася після отримання дозволу і приватизації вказаного житла. З липня 1999 року після виписки з Ленінградської області (її сімя постійно проживала у м. Ланівці. Заявник звернулася до паспортної служби Лановецького РВ УМВСУ, де була офіційно зареєстрована як громадянка Росії за адресою [ADDRESS] та отримала тимчасову посвідку на проживання для іноземців. 18 березня 2004 року між нею та її чоловіком розірвано шлюб. Після розлучення, у червні 2004 року вона переїхала на постійне місце проживання у [ADDRESS] , у якій вона зареєстрована і проживає по даний час. Під час проживання у м. Тернополі, [INFO] у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні за № 126, якою користуюсь по даний час. Крім того, у 2011 році отримала право на одержання пенсії, що підтверджується фактом видачі 24.11.2011 р. Пенсійним Фондом України пенсійного посвідчення [NUMBER] та посвідчення водія. Посилаючись на те, що жодних документальних підтверджень даних фактів не збереглось та іншого шляху встановити даний факт не має іншої, просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, зіславшись на вимоги, викладені у заяві. Представник управління державної міграційної служби України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Глазов Глазівського району, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.1956 року, виданим Глазівським міським ЗАГС, про що зроблено актовий запис за № 124. Після одруження змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Від даного шлюбу має двох синів: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.1980 року, та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.1985 року. В судовому засіданні встановлено, що у липні 1991 року [PERSON] прибула на постійне місце проживання на територію України із міста Воркута (Комі АРСР). З липня 1991 року разом зі своїми членами сім`ї постійно проживала без відповідної реєстрації у с. Нападівка Лановецького району Тернопільської області. З 1999 року заявник постійно проживала у м.Ланівці Тернопільської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.03.2004 року, виданим відділом РАЦС Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області України, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18.03.2004 року. Після розірвання шлюбу, у червні 2004 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання у [ADDRESS] , та у якій вона зареєстрована і проживає по даний час. Даний факт стверджується договором дарування квартири від 02.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4175. Під час проживання у м. Тернополі, 14 липня 2007 року у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області [PERSON] отримала тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , якою користується по даний час. У 2011 році [PERSON] отримала право на одержання пенсії, що підтверджується фактом видачі 24.11.2011 р. Пенсійним Фондом України пенсійного посвідчення [NUMBER] . Факт постійного місця проживання на території України [PERSON] з липня 1991 року по даний час підтвердили допитані\~ у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є подругами [PERSON] та даний факт їм достовірно відомий. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, у тому числі, покази свідків, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно з вимогами ст.256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів або відновлення загублених чи знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до вимог п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду закордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Як пояснила у судовому засіданні заявник, встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року необхідно їй для набуття громадянства України та отримання національного паспорта громадянина України. У порядку вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства\~\~України, зокрема постійного проживання на території України. Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає до задоволення шляхом встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року громадянки [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved