Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, який зареєстровано за №2409 від 31 серпня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №95738492 від 06.03.2012 року, укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», в загальній сумі 51850 грн. 74 коп. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. від 14 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60605421 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» 51850,74 грн. боргу, підставою для відкриття якого став виконавчий напис №2409, виданий 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, стягувачем за яким є АТ «Банк Форвард». Відповідно до вказаного виконавчого напису - з позивача стягнуто заборгованість у сумі 51850,74 грн. за кредитним договором №95738492 від 07.03.2012 року, укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», за період з 14 листопада 2017 року по 12 лютого 2018 року. Позивач [PERSON] вважає вказаний вище виконавчий напис таким, що є протиправним, так як, на думку сторони, нотаріус не мала документів, які б вказували на безспірність заборгованості. Крім цього, позивач вказує, що виконавчий напис видано поза межами позовної давності. Враховуючи наведене, позивач вважає, що вказаний вище виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки борг, з приводу якого видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірним. Представник позивача, в судове засідання подав письмову заяву, якою вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не висловила заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. суду подані письмові заперечення щодо вимог [PERSON] , в яких вказано, що виконавчий напис, який є предметом позову, було видано нотаріусом у відповідності до вимог чинного законодавства - на підставі Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус при здійсненні вказаної нотаріальної дії, не розглядає спір про право, а лише проводить стягнення заборгованості за кредитним договором (в даному випадку), у разі безспірності, яка не визначається нотаріусом. У випадку вчинення виконавчого напису нотаріусом приймаються до уваги лише документи, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, повідомлялась судом про час проведення судового засідання відповідно до закону. Позивачем 19 травня 2021 року була подана позовна заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме 908 грн. судового збору, 2000 грн. за складання позовної заяви та 8000 грн. за участь адвоката в якості представника позивача в судових засіданнях. Врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса, виданого в зв`язку із наявністю боргу за кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу №19 від 27 квітня 2018 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON] . Із наданої сторонами копії виконавчого напису від 31 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, зареєстрованого за №2409, встановлено, що з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №95738492 від 07.03.2012 року на користь ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», в загальній сумі 51850 грн. 74 коп. Вказаний напис звернуто до виконання, що доводиться копією постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 14 листопада 2019 року, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2409 від 31 серпня 2019 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 51850,74 грн. У тексті оскаржуваного виконавчого напису зазначено, що зазначена вище сума, що стягнута з [PERSON] є безспірною, а тому її стягнення провадиться з урахуванням вимог ст.ст.87-91Закону України «Про нотаріат», та «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч.1 ст.88 вказаного Закону - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» встановлюється кабінетом міністрів України, а саме : «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, пунктом 2 якого встановлено, що при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються : оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивачем суду надано копію заяви, поданої [PERSON] до ПАТ «Банк Руский Стандарт» від 06 березня 2012 року, відповідно до якої позивач виявила бажання відкрити поточний рахунок у вказаній банківській установі, а також копію заяви №95738492 від цього ж числа, відповідно до якої позивачем укладено кредитний договір із сумою кредиту 2503 грн. 95 коп. строком на 215 дні : з 07 березня 2012 року по 07 жовтня 2012 року. Однак, виконавчий напис вчиняється нотаріусом виключно у разі безспірності суми боргу. Такі обставини позивачем заперечуються. Під час судового розгляду у даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги тими обставинами, що сума кредиту нею була погашена повністю на місяць раніше встановленого графіку, що підтверджується доданими квитанціями. Із наданої позивачем копії графіку платежів вбачається, що позивачці надано кредит у сумі 2503,95 гривень та відкрито рахунок № [NUMBER] для використання в межах вказаного кредитного договору. Згідно графіку позивач має внести 7 платежів з 07 квітня 2021 року по 07 жовтня 2012 року. Відповідно до квитанцій позивачка повністю погасила суму кредиту. Виходячи із наданих суду доказів, суд вважає, що підстав для вчинення виконавчого напису дійсно не вбачається. Так, договір укладався позивачем із установою ПАТ «Банк Руский Стандарт», в той час як виконавчий напис вчинено на користь іншої юридичної особи - АТ «Банк Форвард» (докази правонаступництва в даному випадку, або наявності інших підстав для заміни кредитора в даному зобов`язанні надані суду докази не містять). Крім цього, дата укладення кредитного договору яка вказана у виконавчому написі не відповідає даті, якою був укладений договір ( у виконавчому написі зазначено, що договір укладений 07.03.2012 року, хоча в дійсності він укладений 06.03.2012 року, що підтверджується долученим до матеріалів справи кредитним договором). Таким чином, судом достовірно встановлено із досліджених доказів, що сума боргу, яка визначена ПАТ «Банк Форвард» не є безспірною, а тому стосовно вказаної суми не може бути видано виконавчий напис. Крім цього, виконавчий напис дійсно видано поза межами трирічного строку, визначеного ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», так як кредитний договір із ПАТ «Банк Руский Стандарт» позивачем було укладено на строк - по 07 жовтня 2012 року, через що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що діями відповідача, який звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, було порушено право позивача, якою заперечувалась сума боргу, остання обрала належний спосіб захисту порушених прав, через що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивач просила стягнути судові витрати понесені нею у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з квитанції №64 від 16.03.2021 року долученої позивачем до матеріалів справи позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. Позивачем до матеріалів справи долучений договір від 30 листопада 2020 року про надання їй правової допомоги, акт наданих послуг виконаних робіт №17/05-21 від 17 травня 2021 та квитанції відповідно до яких адвокатом позивачці було надано правничу допомогу на загальну суму 10000 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально. На підставі наведеного, ст.ст.3, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 34 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved