Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею і відповідачем шлюб, зареєстрований 24 лютого 2001 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Їх сім`я фактично розпалася. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2021 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 21 жовтня 2021 року (а.с. 8). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Прохає розірвати шлюб між нею та [PERSON] , оскільки вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з вересня 2019 року. (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві відповідач зазначив, що позов визнає. Він та позивач [PERSON] проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків з вересня 2019 року. Спір про майно у них відсутній (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 2001 року (а.с. 3). Дітей сторони не мають. Як вбачається із заяв сторін, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з вересня 2019 року (а.с. 12, 13). Сім`я [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Спір про майно між сторонами не виник. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 454 грн 00 коп, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 454 грн 00 коп.

Outcome: approved