Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася за позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачка надала заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги. Відповідач про час розгляду справи повідомлявся ,про причину неявки суд не сповістив. Ухвалою судді від 04.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачка володіє на праві приватної спільної часткової власності нерухомим майном, а саме 23/50 частинами житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.10.2002 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4-1754 державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тєрєховою С.В. Інша частина житлового будинку - 27/50 частин належить [PERSON] відповідно до договору дарування від 01.08.2006 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4-1376 Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою. [PERSON] , як співвласник житлового будинку за вказаною адресою надає згоду на визнання [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої головою квартального комітету №12 від 15.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані колишній чоловік позивачки - [PERSON] , [INFO] та її мати - [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Відповідач є колишнім чоловіком позивачки, який з 01.11.2008 року за вказаною адресою не проживає та відповідно не приймає участі в утриманні житла . Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актом про не проживання від 28.07.2021 року, завірений головою квартального комітету №12 Гусаковою О.В. ( а.с.19). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів, не має. Отже, відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS] , втратив право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою колишній чоловік не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за ним, чим об`єктивно порушуються мої права, Витрати по утриманню будинку відповідач не здійснює, його особисті речі за вказаною адресою відсутні. Реєстрація відповідача у житловому будинку порушує права, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому я вимушена звернутися за захистом до суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кодексу України, «кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У постанові від 16.01.2012р. у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України зазначив, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 30.06.2015 (справа №21-1438а15). Згідно ж з роз`ясненнями викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли з практиці застосування судами Житлового кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Судові витрати покласти на позивача відповідно до поданої заяви. Оскільки позивач не доплатила судовій збір, тому суд стягує з неї судові витрати на користь держави. На підставі ст.ст.383,391,405 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: approved