Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу з особою, засудженою до позбавлення волі. В обґрунтування заяви посилається на те, що 14.03.2018 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Коломийським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №8. Від шлюбу спільних дітей немає. Сімейне життя між ними не склалося, [PERSON] відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Катеринівській виправній колонії. Просить суд поставити рішення, яким їхній шлюб розірвати. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує повністю і просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання направив заяву, про те що не заперечую проти розірвання шлюбу, просить розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно ч.3ст.293ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Так, у відповідності до ч.3ст.109СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Встановлено, що 14.03.2018 року між сторонами зареєстровано шлюб Коломийським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №8 (а.с.3). Згідно довідки №7/517 від 13.02.2020 року [PERSON] відбуває покарання ДУ «Катеринівській виправній колонії №46» з 18.04.2019, кінцевий строк покарання - 18.04.2023р (а.с.33). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2ст. 112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З боку заінтересованої особи заперечень проти розірвання шлюбу до суду не надійшло. Вказане свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявниці, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved