Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Сніжнянського міського управління юстиції, [PERSON] про виключення майна з акту опису арешту майна. Вимоги мотивує тим, що 12 грудня 2013 року державним виконавцем Сніжнянського ВДВС МУЮ Гуменюком О.П., згідно виконавчого листа № 2-1569/1,1 виданого 07.12.2011р. Сніжнянським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором № 2008471 від 10.06.2008 року в сумі 113263, 01 грн. на користь Сніжнянського відділення № 5372 ВАТ «Державний ощадний банк України», було проведено опис і арешт майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно Акту опису й арешту майна № 689/13-1 від 12.12.2013 року було описано й накладено арешт на таке майно: телевізор «SAMSUNG», пральну машину INDEZIT, однак це майно не належить [PERSON], а належить їй, оскільки вона придбала його за власні кошти. Вважає, що державний виконавець неправомірно вніс до акту опису й арешту вищезазначене майно, тому воно повинно бути виключене з цього акту. Позивачка до судового засідання не з*явилася, до його початку надала письмову заяву, згідно до якої просила справу розглянути без її участі, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на позові наполягає. Представник відповідача до судового засідання не з*явився, до його початку надав письмову заяву, згідно до якої просив справу розглянути без його участі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вважає, що на момент здійснення опису та арешту майна державний виконавець діяв правомірно. Надані позивачем документи на підтвердження належності описаного майна [PERSON] вважає неналежним доказом. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, до судового засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Відповідно до виконавчого листа № 2-1569/11, виданого 07.12.2011р. Сніжнянським міським судом Донецької області з [PERSON] було стягнуто борг за кредитним договором № 2008471 від 10.06.2008 року в сумі 113263, 01 грн. на користь Сніжнянського відділення № 5372 ВАТ «Державний ощадний банк України». 12 грудня 2013 року державним виконавцем Сніжнянського ВДВС МУЮ Гуменюком О.П було проведено опис майна боржника [PERSON], в ході якого було накладено арешт на наступне майно, що знаходиться за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS]: телевізор «SAMSUNG», пральну машину «INDEZIT». Акт опису майна підписано понятими, боржником [PERSON] без зауважень або заяв осіб, що були присутніми під час опису майна. Статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 59 цього Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 08.03.2011 року, «Особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту». Як вбачається із позовної заяви, позивачка в своїх позовних вимогах не ставить питання про визнання за нею права власності на вказане нею майно, а лише про зобов»язання відділу ДВС Сніжнянського МУЮ зняти арешт з описаного майна. Позивачка в судовому засіданні не надала суду доказів та не довела ту обставину що описане майно є її власністю. Проаналізувавши докази надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що твердження позивачки, щодо належності арештованого майна, з посиланням на сервісний сертифікат на пральну машину та гарантійний талон на телевізор, є необґрунтованими, оскільки зазначені документи підтверджують лише факт реалізації майна, а не їх належність конкретній особі, так як в сервісному сертифікаті на пральну машину та гарантійному талоні на телевізор відсутнє прізвище покупця. В судовому засіданні позивачем не надано технічної документації, паспортів товару, за допомогою яких можливо ідентифікувати майно, з метою визначення його належності конкретній особі, а також встановлення дати випуску, дати реалізації та інших обставин, достатніх для визнання за позивачем оспорюванного права власності на майно. Як убачається з оскаржуваного акту опису й арешту майна позивачка не була присутньою при проведенні виконавчих дій та не надавала жодних зауважень. Боржник [PERSON] під час підписання акту не надав жодних зауважень про те, що майно належить не йому, а іншій особі. Тому до тверджень позивачки про те, що описане майно придбане нею до того, як боржник - її зять, зареєструвався в її квартирі, що відповідач [PERSON] не має до даного майна ніякого відношення, що дане майно не мали право включати до акту опису й арешту, суд відноситься критично. Судом під час розгляду справи не встановлено порушення державним виконавцем під час проведення опису 12 грудня 2013 року, процесуального порядку арешту майна.

Outcome: dismissed