Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказавши, що останній є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08.08.2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано і з того часу дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] вихованням, утриманням, навчанням дитини не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.07.2017 р., виданого Чемеровецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 08 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . Так, відповідач спільно з дитиною не проживає, після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з мамою та перебуває на її утриманні, остання без участі відповідача, виховує, доглядає та утримує малолітню доньку, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує необхідні їй харчування, медичний догляд і лікування. Відповідач з серпня 2019 року взагалі не спілкується з донькою, не виявляє бажання спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні та утриманні, не цікавиться її здоров`ям, розвитком і долею. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться , коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків за незалежних від неї причин. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області від 07.05.2021 року №02-17/530, яким визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально. Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Зважаючи на наведене та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, приймаючи до уваги, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивач не заявляла вимогу про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати [PERSON] у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України для зарахування аліментів на утримання [PERSON] .

Outcome: approved