Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат на дитину, в якій просила змінити розмір аліментів, тобто прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягувати з відповідача додаткові витрати в сумі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], повязані із захворюванням дитини, необхідністю купувати ліки та з оплатою за навчання в музичній школі, судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 02.10.2017 року №153/1075/17 з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.08.2017 року. Їхня донька хворіє, потребує лікування. Протягом 2017-2018 років нею витрачено на купівлю ліків для дитини 4684 грн. 65 коп. Крім цього, їхня донька має музичні здібності, навчається у Ямпільській дитячій музичній школі у 1 класі фортепіано, батьківська плата становить 150 грн. в місяць. У 2019 році прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшився. Відповідач працює за кордоном, його матеріальне становище значно краще, ніж в неї, він має можливість сплачувати додаткові витрати на дитину. На даний час матеріальне становище змінилося, він має роботу, стабільний заробіток. Тому вона вимушена звернутися до суду. 12 березня 2019 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 12 квітня 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не зявилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, однак не викликалися. 02 квітня 2019 року за вхід.№2441 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вимоги позивачки не можуть бути задоволенні, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та норм чинного законодавства. Позивачка повинна була надати суду підтверджуючі документи про зміну стану здоровя доньки, а також документи, які б підтверджували проходження дитиною занять з відповідними спеціалістами та здійснення позивачкою відповідних витрат на лікування доньки. Проте, позивачкою не надано жодного медичного документу, що стан здоровя малолітньої доньки не покращився, змінився у будь-яку сторону, який стан здоровя дитини був на момент подання позову, та платіжного документу на підтвердження здійснення витрат на покращення стану здоровя доньки за період 2019 року. Довідка та чеки з лікарні від 15.08.2017 року не мають актуальності для розгляду позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки ці письмові докази були використані до позовної заяви поданої у 2017 році. Тобто позивачка вводить суд в оману вказуючи про наявність доказів, які були вже використані у 2017 році. Його матеріальний стан значно погіршився, так як він не має постійної роботи та проживає з іншою сімєю, яку також потрібно утримувати. Заборгованості зі сплати аліментів у нього немає, так як розуміє, що це його батьківський обовязок. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відзив на позовну заяву. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~ \~Судом\~ встановлено такі фактичні обставини\~ та\~ зміст спірних\~ правовідносин:\~\~ Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивачка народилася 25 жовтня 1990 року у місті Потсдам Німеччина та зареєстрована у [INFO]. Із довідки від 22.01.2019 року виданої лікарем [PERSON] та довідки від 22.08.2017 (а.с.5, 20) судом встановлено, що [PERSON], [INFO] протягом 2017-2018 років часто хворіла, потребує оздоровлення в літній період року та дообстеження в умовах Вінницької обласної дитячої лікарні. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1075/17 від 02.10.2017, яке набрало законної сили 12.10.2017 (а.с.6-7) судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їхньої спільної доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із копії Свідоцтва про народження серії І-АМ №204397 виданого 26 серпня 2011 року (а.с.8) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки №43 від 22.01.2019 року виданої виконкомом Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.9) судом встановлено, що позивачка проживає без реєстрації у селі Нечуївка Ямпільського району Вінницької області по провулку Центральний,3 і разом з нею проживає її донька [PERSON], [INFO], та перебуває на її утриманні. Із довідок №02 та №05 від 22.01.2019 та 12.02.2019 (а.с.10-11) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], навчається у Ямпільській дитячій музичній школі у 1 класі фортепіано, батьківська плата становить 150 грн. на місяць. Із фіскальних чеків та квитанцій (а.с.12-19) судом встановлено, що позивачка дійсно витрачала чималу суму на купівлі ліків для лікування доньки. Вказані ліки купувалися після ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача, тобто після 02.10.2017 року, що спростовує твердження відповідача у своєму відзиві на позовну заяву, про те, що позивачка використовує письмові докази які були подані до позовної заяви у 2017 році. Окрім того, судом встановлено, що позивачка здійснювала оплату за навчання доньки у дитячій музичній школі. Судом також встановлено, що сторони розірвали шлюб, який був зареєстрований між ними (рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.01.2015 року (а.с.21). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №54862048 судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Із довідки №234 виданої 29.03.2019 року виконкомом Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що відповідач проживає з [PERSON], [INFO], по вулиці Маяковського,49 у селі Писарівка, спільно займаються вихованням дитини [PERSON], [INFO] і ведуть спільне господарство. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного: За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. \~ \~ \~ \~Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені у твердій грошовій сумі 1000 гривень, через значні інфляційні процеси в Україні, значно підвищилася вартість життя. У звязку із чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання доньки не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини на сьогоднішній день, а також і на майбутнє. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року, прожитковий мінімум на одну особу: дитину віком до 6 років: з 01 січня 2019 року - 1626 гривень, з 01 липня 2019 року - 1699 гривень, з 01 грудня 2019 року - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 року 2027 гривень, з 01 липня 2019 року 2118 гривень, з 01 грудня 2019 року 2218 гривень. Відповідно нормам СК України аліменти на утримання дитини стягуються не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даному випадку становить 1013,5 гривень (на дитину віком від 6 до 18 років), але під час ухвалення даного рішення суд враховує, що прожиткові мінімуми на дітей систематично зростають, а оскільки аліменти стягуються щомісячно, то з метою захисту інтересів дитини на майбутнє та з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з твердої грошової суми 1000 гривень щомісяця на тверду грошову суму 1500 гривень щомісячно з відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає частковому задоволенню у цій частині. В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення у сумі 3000 гривень, суд вважає за необхідне відмовити, у звязку із недоведеністю позивачем про стягнення із відповідача саме таких коштів на утримання дитини. Відповідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно абз.2 ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов'язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв'язку з хворобою, зокрема. Судом беззаперечно встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], часто хворіє, потребує постійного дообстеження у Вінницькій обласній дитячій лікарні, даний факт не спростований відповідачем у його відзиві, а лише зазначено, що позивачка не надала суду жодного належного доказу на погіршення чи покращення здоровя дитини. Окрім того, дитина відвідує навчання у музичній школі, що також потребує певних матеріальних витрат. Що стосується витрат у сумі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, то саме такий розмір витрати не доводиться матеріалами справи, так як при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою, але часто хворіє, та у певній мірі матеріально забезпеченою. Також судом враховується те, що неповнолітня донька [PERSON] має музичні здібності та навчається у дитячій музичній школі. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги у цій частині не визнав та не надавши суду достатніх та належних доказів того, що його донька є абсолютно здоровою та не потребує додаткових витрат, суд вважає за необхідне у цій частині задовольнити вимоги частково та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка часто хворіє, щомісяця по 500 гривень до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок за позовну вимогу про зміну розміру аліментів та 768 гривень 40 копійок за позовну вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання доньки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial