Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог ВГІРФО та МР Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У квартирі зареєстрована [PERSON]. Проте вже тривалий час вона не проживає у даній квартирі та не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Однак, для вчинення певних правочинів щодо квартири, для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ній осіб. Вказує, що відповідач не проживає в даній квартирі багато років, а її реєстрація в їх квартирі не дозволяє їм розпоряджатись квартирою на власний розсуд та значно обмежує їх законні права. Актами, складеними ними разом з сусідами, підтверджено, що відповідач вже тривалий термін не проживає в будинку. Таким чином, просить суд визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], громадянку [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, однак, подала суду заяву від 18.06.2015 року б/н про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] на судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про дату та час судового засідання повідомленням в пресу від 03.06.2015 року. Після опублікування повідомлення в пресі, що підтверджується наявною в матеріалах справи газетою «Новини Закарпаття» від 13.06.2015 року №№ 63-64 (4380-4381), відповідачка вважається повідомленою належним чином. Третя особа без самостійних вимог ВГІРФО та МР Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 11.06.2015року та 12.06.2015 року. Разом з тим, 15 червня 2015 року до суду надійшов лист Ужгородського міського сектору Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 10.06.2015 року №13/1570 з повідомлення про те, що з метою виконання вимог наказу МВС України від 17.07.2012 року №626 «Про функціонування ДМС» та на виконання вимог наказу УМВС України в Закарпатській області від 26.07.2012 року №740 «Про функціонування Головного Управління Державної міграційної служби в Закарпатській області» для забезпечення реалізації державної політики у сферах міграції (іміграції та еміграції), в тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорії мігрантів на територіальні підрозділи ГУДМС України в Закарпатській області покладено функції з питань виписки паспортів громадянина України, реєстрації місця проживання фізичних осіб, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб та виконання законодавства з питань громадянства. Відтак, з 01 серпня 2012 року питання, які належали до компетенції сектору ГІРФО Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, необхідно спрямовувати до Ужгородського міського сектору Головного управління ДМС України в Закарпатській області. Крім того, 18.06.2015 року через канцелярію суду надійшов лист від Ужгородського МС ГУДМС про розгляд справи без їх участі, хоча останнє не було залучено до участі у справі. Враховуючи вказані заяви учасників судового процесу справа розглянута в порядку\~ст. ст. 158, 169 ЦПК України за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Беручи до увани, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що згідно з договором купівлі продажу квартири від 28.02.2008 року серії ВКЕ № 953912 [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 30.01.2008 року за реєстраційним номером № 37, передала у власність [PERSON] трьохкімнатну квартиру, житловою площею 40,4 кв. м, загальною площею 66,5 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Реєстрація договору підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 5516234 від 28.02.2008 року, а також реєстрацією права власності на нерухоме майно від 02.04.2008 року, номер витягу 18350602 за реєстраційним номером 1688762 (а.с. 11-12). Відповідно до довідки за вих. № 178/7 від 17.02.2015 року, виданої гр. [PERSON], остання прописана та проживає за адресою: [INFO], разом з нею прописані: чоловік [PERSON] та [PERSON], що підтверджується оригіналом вказаної довідки доданим до матеріалів справи (а.с. 13). Крім того, згідно з відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області від 29.05.2015 року №6515, місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 11.08.1988 року. Проте, як встановлено судом, [PERSON] вже тривалий час не проживає у даній квартирі, що підтверджується довідкою за вих. № 178/8 від 17.02.2015 року, виданою гр. [PERSON] житлово-будівельним кооперативом «Тисса», згідно з якою [PERSON] [INFO] зареєстрована, але не проживає за адресою: [INFO] (а.с. 14); а також наявним у матеріалах справи актом перевірки паспортного режиму від 26.11.2014 року, складеним комісійно та затвердженим головою кооперативу ЖБК «Тисса» 26.11.2014 року (а.с. 15), згідно з яким [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], з 28.02.2008 року. Реєстрація в квартирі позивача не дозволяє проживаючим в ній особам розпоряджатись квартирою на власний розсуд та значно обмежує їх законні права, так як для вчинення певних правочинів щодо квартири, для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ній осіб. У звязку з цим, сусідами багатоквартирного будинку було. У відповідності до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦК України \~визначає житло об'єктом права власності. Права власника квартири визначені\~нормами ст.\~383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з актом перевірки паспортного режиму № 88 від 26.11.2014 р. комісією членів правління ЖБК «Тиса» підписано даний акт, що [PERSON] не проживала останній час в квартирі з 28.02.2008 року. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР). Враховуючи зміну власника квартири, перехід прав і обов'язків до нового власника, відсутність укладеного договору найму житла з відповідачем чи інших правових підста на користування спірною квартирою, враховуючи відсутність [PERSON] у квартирі понад встановлені чинним законодавством строки, а також відсутність будь-яких прав у відповідача стосовно спірної квартири, право користування нею у відповідача припинилося. Відтак, позов про визнання відповідача таким, що втратив право його користування, підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved