Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні на розпорядженні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що являється власником будинку № 45а по вул. Перемоги в смт. Талалаївці, в якому зареєстрований і її племінник [PERSON]. З 15.04.2014 року відповідач у будинку не проживає, по даний час відомостей про його знаходження немає. У звязку з тим, що у вказаному житлі зареєстрований відповідач, вона не має можливості у повній мірі користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності будинком. Тому на підставі ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №45а по вулиці Перемоги в смт. Талалаївці Чернігівської області. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву в якій вказала, що просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив на адресу суду телеграму, в якій вказав, що не має можливості зявитися в судове засідання, щодо позовних вимог [PERSON] не заперечує, так як дійсно не проживає протягом двох років. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку №45-а по вул. Перемоги в смт. Талалаївці, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житловий будинок №500, виданого 17 липня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Талалаївської селищної ради. Зазначений в свідоцтві житловий будинок зареєстрований в Прилуцькому МБТІ на праві приватної власності за [PERSON] 17 липня 2000 року (а.с.5). Місце проживання позивачки зареєстроване за адресою - смт. Талалаївка, вул. Перемоги 45а, що підтверджується відміткою про місце реєстрації в паспорті [PERSON], а також даними будинкової книги для прописки громадян в будинку №45а по вулиці Перемоги в смт. Талалаївці. Також з копії будинкової книги для прописки громадян вбачається, що окрім [PERSON] в будинку, що належить їй на праві власності, зареєстроване місце проживання [PERSON] з 15.04.2014 року і по даний час (а.с.15-16). Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї. Права та обовязки членів сімї власника жилого будинку визначені у ст.156 ЖК України. До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені у частині 2 ст.64 ЖУ України, а саме інший з подружжя, їх діти, батьки. Членами сімї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Приписами ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сімї власника, такою що втратила право користування жилим приміщенням, в діючому законодавстві, зокрема ЖК УРСР та ЦК України, не передбачена, з огляду на це слід застосовувати аналогію закону, зокрема ст. 405 ЦК України. На підставі досліджених доказів в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був зареєстрований в [INFO] зі згоди власника будинку [PERSON], але з 15.04.2014 року і по даний час відповідач в даному будинку не проживає, що підтверджується актом обстеження умов проживання [PERSON] від 11 липня 2016 року (а.с.17) , та визнається самим відповідачем (а.с.32) Оскільки відповідач не є членом сімї власника будинку [PERSON], не повязаний з нею спільним побутом, більше 2 років не проживає у будинку, а реєстрація його місця проживання у вказаному будинку створює перешкоди для позивачки, зокрема не дає можливості у повній мірі користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності будинком, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що належить позивачу, а саме будинком №45а по вулиці Перемоги в смт. Талалаївці, на підставі ст.405 ЦК України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved