Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син. Дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач, що є батьком, ухиляється від надання матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я та отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, а тому вважає доцільним стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи. Від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу в їхній відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи згідно ст.128 ЦПК України був двічі повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд з`ясував наступні обставини. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2014 року шлюб, зареєстрований 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис за №41, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Від даного шлюбу в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис за №22. 24 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 24 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №80. Згідно Свідоцтва про зміну прізвища серія [NUMBER] , виданого 10 березня 2017 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , про що 10 березня 2017 року складено відповідний актовий запис №04. [PERSON] , 2011 року народження, проживає спільно з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №219/0316/1, виданою 23 січня 2020 року Лановецькою міською радою Тернопільської області та актом депутата міської ради, складеним в присутності свідків 27 грудня 2019 року. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за станом здоров`я може це робити. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дитині не надає, а також враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів про важкий майновий стан або перебування на його утриманні інших осіб, стан здоров`я дитини та відповідача, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України На підставі наведеного та

Outcome: approved