Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, з урахуванням заяв від 17.02.2020, 20.05.2020 (а.с. 63-64, 120-121), до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов`язаного з затримкою видачі трудової книжки, у розмірі 38700 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 23.08.2018 працювала у вказаної фізичної особи-підприємця на посаді модельєра-конструктора та звільнена 22.04.2019. Однак, в день звільнення трудова книжка їй не була видана, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості стати на облік в центрі зайнятості, укласти трудовий договір з іншим роботодавцем. 29.07.2019 [PERSON] зверталась з листами до ФОП [PERSON] з проханням повернути трудову книжку, проте такі листи роботодавцем не були отримані та повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання. 22.10.2019 повторно звернулась із вимогами про повернення трудової книжки та надання довідки про роботу, і такі листи отримані роботодавцем. Однак, станом на день подання позову до суду трудова книжка не була повернута, а відбулось це лише 15.01.2020. Враховуючи те, що з вини роботодавця затримано видачу трудової книжки, просить суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38700 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, та, будучи допитаною за її згодою як свідок, надала показання, аналогічні змісту позовних вимог. Додатково зазначила, що трудову книжку віддала при влаштуванні на роботу роботодавцю ФОП [PERSON] , у якої така і зберігалась протягом всього часу роботи позивача. Надання нею роботодавцеві після звільнення трудової книжки для внесення запису, в тому числі через працівника [PERSON] , категорично заперечила. 18.11.2019 до неї зателефонував кур`єр служби доставки «Нова Пошта» з метою вручення поштового відправлення від ФОП [PERSON] , проте таке не отримати не могла, оскільки перебувала за межами м. Львова та повідомила, що прибуде через один тиждень. Отримала трудову книжку лише 15.01.2020. Вважає акт від 22.04.2019 про відмову від отримання трудової книжки неправдивим, оскільки трудова книжка постійно зберігалась за місцем праці, по батькові працівника [PERSON] - « [PERSON] », що суперечить акту, а [PERSON] на адвокатський запит повідомила, що про акт від 22.04.2019 їй нічого не відомо та такий не підписувала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Також зазначив, що докази витрат позивача на професійну правничу допомогу будуть подані після ухвалення судового рішення у справі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні змісту відзиву (а.с. 42-45). Додатково зазначив, що [PERSON] з 23.08.2018 по 22.04.2019 працювала у ФОП [PERSON] на посаді модельєра-конструктора. У день звільнення [PERSON] перебувала на робочому місці, але трудову книжку, яка зберігалася у неї, а не у роботодавця, незважаючи на роз`яснення про необхідність оформлення припинення трудового договору з внесенням запису у трудову книжку, не надала. Жодних листів у липні 2019 року від позивача на адресу відповідача не надходило. Лише у середині листопада 2019 року відповідач ФОП [PERSON] отримала лист позивача від 22.10.2019 з вимогою надання трудової книжки. За дорученням відповідача позивачу було повідомлено, що фізичні особи - підприємці не зберігають у себе трудові книжки, та після такої розмови позивач [PERSON] особисто надала трудову книжку роботодавцю. 18.11.2019 позивачу скеровано трудову книжку, проте 20.11.2019 відправлення повернулось у відділення служби доставки «Нова пошта». З пояснень кур`єра з`ясовано, що [PERSON] в телефонному режимі повідомила про її відсутність у м. Львові та вказала, що повернеться приблизно через один місяць. 12.12.2019 трудова книжка, яка зберігалася у відділенні служби доставки, після оплати витрат за зберігання, повторно скерована позивачу та була нею отримана. Відповідно до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п. 4.2 Інструкції). Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то необхідно керуватися п. 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, дійшов наступного висновку. В ході розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] з 23.08.2018 по 22.04.2019 перебула у трудових відносинах з відповідачем ФОП [PERSON] (а.с. 59, 60), що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податку, індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданими Пенсійним фондом України, а також поясненнями сторін (а.с. 7, 8-10). Крім цього, встановлено та не заперечується сторонами, що в день звільнення [PERSON] перебувала на роботі, однак запис про звільнення у її трудову книжку не був внесений. Також встановлено, що [PERSON] після звільнення двічі зверталась з листами до роботодавця ФОП [PERSON] . Так, відповідно до довідки, виданої відділенням №49 м. Львова підприємства «Укрпошта» від 01.11.2019, листа вказаного підприємства від 04.11.2019, відповідних конвертів та фіскальних чеків, рекомендовані листи за №7904906931771 та №7904906931895 від 29.07.2019, адресовані ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відправником яких є [PERSON] , адресатом не отримані та повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с. 11-18). Крім цього, згідно з описами вкладення у цінний лист з повідомленням про вручення встановлено, що 22.10.2019 [PERSON] зверталась до ФОП [PERSON] з вимогами про повернення трудової книжки, надання довідки про роботу та заробітної плати, адресовану ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , номери накладних - 7900059470414 та 7900059470406 (а.с. 17-22). Відповідно до копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №7900059470414, №7900059470406, вищевказані вимоги [PERSON] ФОП [PERSON] отримані 13.11.2019 (а.с. 23-24). В подальшому, у відповідь на вищевказані вимоги позивача відповідачем скеровано трудову книжку та довідку про роботу, що підтверджується листом від 18.11.2019 та накладною служби доставки «Нова Пошта» №59000463153677 від 19.11.2019. (а.с. 77). Відповідно до накладної №59000463344538 від 20.11.2019, відправлення за №59000463153677 повернуто за зворотною адресою (а.с 78). Відповідно до частин 1, 2 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (надалі - Інструкція), передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Відповідно до п. 4.1 Інструкції, власник або уповноважений ним орган, зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. 2.27 Інструкції днем звільнення працівника вважається останній день роботи. Окрім цього, п. 4.1. Інструкції передбачає, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п.4.2 Інструкції). Відповідно до з положень 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Відповідачем ФОП [PERSON] на підтвердження факту ненадання позивачем [PERSON] у день звільнення 22.04.2019 трудової книжки для внесення відповідного запису, надано суду акт від 22.04.2019 про відмову від отримання трудової книжки. Згідно з таким актом, комісією у складі Головко Г.В. та Корчак Г.І. підтверджено, що в день звільнення модельєра-конструктора 22.04.2019 [PERSON] трудову книжку для внесення запису про звільнення остання не надала ( а.с. 79). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання про те, що працювала у ФОП [PERSON] на посаді адміністратора та є матір`ю останньої. У підприємця працювала позивач [PERSON] , однак протягом останніх пів року роботи відповідача відносини між ними погіршились через суперечки з приводу робочих питань. 22.04.2019 [PERSON] повідомила про бажання звільнитись, у зв`язку з чим їй було запропоновано надати трудову книжку для внесення запису про звільнення та повідомлено про необхідність доопрацювання неналежно виготовлених нею виробів. В подальшому позивач до роботодавця не з`являлась та трудову книжку не надала, а в жовтні 2019 року від останньої надійшла вимога про повернення їй трудової книжки. В кінці жовтня або на початку листопада 2019 року позивач [PERSON] особисто принесла трудову книжку і передала працівнику [PERSON] , та після внесення запису таку скеровано позивачу службою доставки «Нова Пошта». Однак, згодом кур`єром повідомлено, що відправлення позивач не отримала та пояснила про те, що до кінця місця у м. Львові не перебуватиме. Після цього [PERSON] було сплачено кошти за зберігання трудової книжки у службі доставки та така була повторно надіслана позивачу. 15.01.2020 позивач трудову книжку отримала. Свідок також вказала, що у день звільнення [PERSON] працівниками [PERSON] та [PERSON] складено акт про відмову в наданні нею трудової книжки для внесення відповідного запису, на момент підписання якого [PERSON] на робочому місці не було, у зв`язку з чим свідок поставила в акті підпис замість неї. На запит адвоката [PERSON] [PERSON] надала письмові пояснення, відповідно до яких з проханням взяти участь у складанні акту про відмову [PERSON] надати трудову книжку для внесення запису про звільнення [PERSON] ні особисто, ні через інших осіб не зверталась та такого акта [PERSON] не підписувала (а.с. 114-115). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених в ході судового розгляду доказів встановлено, що позивач [PERSON] після звільнення 22.04.2019 зверталась відповідача ФОП [PERSON] з вимогою повернути трудову книжку, про що свідчить опис вкладення у цінний лист. Натомість, відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено факту ненадання позивачем у день звільнення трудової книжки для внесення до такої відповідного запису та встановлено, що акт від 22.04.2019 містить суттєві недоліки. Крім цього, відповідачем жодними доказами не підтверджено, що трудову книжку для внесення відповідного запису надано [PERSON] вже після звільнення. Таким чином, судом із сукупності вищевказаних доказів встановлено, що трудова книжка [PERSON] з 22.04.2019 перебувала у роботодавця ФОП [PERSON] та вручена позивачу належно оформленою 15.01.2020. Механізм здійснення розрахунку середнього заробітку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до ІІ Розділу Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з затримкою видачі трудової книжки, за період з 22.04.2019 до 15.01.2020 становить 38700 грн. (а.с. 63-64). Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано іншого розрахунку, а тому такий взято судом до уваги. Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з затримкою видачі трудової книжки, у розмірі 38700 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved