Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з даним позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: вул. І. Миколайчука, 7/69 в м. Івано-Франківськ та зняття з реєстрації місця проживання, оскільки не проживають вже понад шість місяців. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала повністю. Відповідачі не з`явились в судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд\~ справи\~ за їх відсутності до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 18.10.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-НМ №061318 відповідачка є матірю [PERSON], однак заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.08.2014 року відповідачку позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до витягу з рішення від 06.11.2014 року №575 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; встановлено піклування над неповнолітньою [PERSON] та призначено піклувальником бабусю [PERSON]. Згідно довідки №02-02/9401 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 18.11.2014 року в квартирі за адресою: вул. Миколайчука,7/69, Івано-Франківськ, крім позивачки, зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі відповідачкою [PERSON], якого жодного разу не бачили, і який немає ніякого відношення до їх сімї. Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством. Згідно із\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статті\~150,\~156 ЖК України\~передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Положення ст.ст.71, 72 ЖК України не підлягають застосуванню до спірних відносин, як про це просить позивачка, оскільки вказані норми права входять до Глави 2 ЖК України, яка регулює відносини з користування приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 ,,Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1\~ст.7 Закону України ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~проживання в Україні\~зняття\~\~з\~\~реєстрації\~\~місця проживання особи здійснюється на підставі\~судового\~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~\~власності\~\~на\~\~житлове\~\~приміщення\~\~або\~\~права користування житловим\~\~приміщенням,\~\~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, судом встановлено, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням\~\~обґрунтовано належними правовими підставами. В частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку у квартирі позов не обґрунтовано правовими підставами, оскільки відповідно до ч.1\~ст.7 Закону України ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~проживання в Україні, п.3.1.\~\~Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 року\~\~№1077 ,,Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів\~\~рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстрації.\~При цьому позивач не зверталася до органів реєстрації про зняття відповідачів з реєстрації, а відповідний орган не\~\~відмовляв позивачу у знятті відповідачів з вказаної реєстрації. Отже, вимога про зняття відповідачів з реєстрації не підтверджена доказами про порушення її права, заявлена передчасно та не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є самостійною та достатньою правовою підставою для зняття відповідачів з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Тому відповідачі підлягають зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування позову. Відповідно до зазначеного та

Outcome: partial