Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з приналежними до нього спорудами [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Крапив'янського та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, згідно сертифікату серії [NUMBER]. Вона (позивач) після смерті матері доглядала за її будинком, обробляла земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] просила встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами та право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належало [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилася, її представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. У судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності позивача та представника відповідача за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони тривалий час знали [PERSON], яка доводилась [PERSON] матір'ю. [PERSON] після смерті матері доглядає за її будинком, обробляє земельну ділянку, на даний час проживає у спадковому будинку. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS] та нележне їй право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області. З копії довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району № 1030 від 1 липня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована та проживала [PERSON]. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] належав в цілому житловий будинок [ADDRESS], як єдиному члену колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок. З копії повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 5 липня 2016 року (а.с. 10) вбачається, що [PERSON], як член колишнього КСП ім. Крапив'янського, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 396 від 10 грудня 1996 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 31), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 7; 8) вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а тому в силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР має право на спадкоємство після її смерті. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 вересня 2016 року (а.с. 30) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З копії довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району № 949 від 10 червня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та право на земельну частку (пай), які належали [PERSON], в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON], не прийняттям спадщини шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1219/02-31 від 2 липня 2016 року (а.с. 18). У судовому засіданні встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с. 12-14). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], був втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11). Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] та права на земельну частку (пай), які належали померлій [PERSON]

Outcome: approved