Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 19.04.2009 року помер її батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0205817, яке було успадковане ним після смерті 31.12.1996 року його батька [PERSON], але юридично за життя не оформлене. Позивачка прийняла спадщину, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею\~ право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31.12.1996 року помер [PERSON], який мешкав в с. Суховерхівка Буринського району Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, яку прийняв його син - спадкоємцем першої черги за законом, [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном ( ч.1 ст.549 ЦК Української РСР), що вбачається з показів позивачки, свідоцтва про смерть, сертифікату на земельну частку (пай), інформаційної довідки про вартість земельної частки (паю), довідки відділу держгеокадастру в Буринському районі, довідки [PERSON] сільської ради, свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6 -11). До спадкової маси ввійшло право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Червоногвардієць» розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0205817 виданого Буринською районною державною адміністрацією 18 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 517 (а.с.7). 19 квітня 2009 року [PERSON] помер, юридично не оформивши спадщину після смерті [PERSON] (а.с.12). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього є його дочка позивачка по справі [PERSON], яка прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем і протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, що підтверджується показами позивачки, її паспортом з відомостями щодо реєстрації місця проживання та свідоцтвом про народження (а.с.4,5,13). З матеріалів спадкової справи №430/2009, заведеної Буринською районною державною нотаріальною конторою Сумської області після смерті [PERSON], вбачається, що позивачка частково оформила спадщину після смерті свого батька, отримавши два свідоцтва про право на спадщину, які були зареєстровані в Спадковому реєстрі за №1858 та №229. Між тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно сертифікату серії СМ № 0205817, яке було успадковане [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], нотаріусом було відмовлено, оскільки вказаний сертифікат був виданий після смерті останнього (а.с.23). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (\~ 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] будучи колишнім членом КСП пенсіонером, був включений до відповідного списку громадян членів САПТЗТ «Червоногвардієць», який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000019, однак \~ вищевказаний сертифікат на його імя на право на земельну частку (пай)\~ був виданий відповідно до рішення Буринської райдержадміністрації від 11.02.1997 №48 вже після смерті останнього, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю, доданим до нього списком громадян членів САПТЗ, копією дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 14-16).\~ Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Так як\~ право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту її прав шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (пай).\~

Outcome: approved