Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис №526, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в звязку з чим їх сімя фактично розпалася, вони разом не проживають та сумісного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дитини та розподілу сумісного майна немає. Крім цього, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі. Вислухавши позивача,відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №196239, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис №526. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №377593, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис №92 від 24.01.2014 року. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Спору про місце проживання дитини, та спору щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не має. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Являючись батьком дитини, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню суд виходить, з наступного. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». \~ Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що між сторонами не досягнута домовленість про розмір аліментних виплат, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти \~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved