Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 10.11.2014 року відповідач позичив у позивача 2350 доларів США та зобов»язався повернути їх через місяць, до 10.12.2014 року, про що склав боргову розписку. Після настання строку виконання грошових зобов»язань відповідач коштів не повернув. Після спливу 10 місяців прострочки відповідача та відсутності будь-яких погашень з його сторони, позивач прийняла рішення звернутися до суду. Станом на перший день прострочення повернення суми позики 11.12.2014 року, курс гривні до долара США, встановлений НБУ, складав 15,67 грн. Відповідач зобов»язаний повенути позивачу суму основної заборгованості із позики, яка складає 2350 дол. США*15,67 грн.=36824,50 грн. Відповідно до ст.ст. 536,1048 ЦК України відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача суму нарахованих на заборгованість процентів за весь період користування позиченими коштами від моменту їх отримання до дня їх фактичного повернення в розмірі 8734,02 грн. Також із встановленого державою офіційного індексу інфляції за період з 10.12.2014 року по 30.09.2015 року, сума компенсаційних нарахувань згідно ст. 625 ЦКУ в порядку індексації основної суми боргу становить 16148,26 грн. та підлягає сплаті позивачу окремо від інших платежів. Сума компенсації від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення складає 996,87 грн. Просить стягнути з відповідача в користь позивача грошові кошти в сумі 62703,65 грн.,а саме: 36824,50 грн. основної суми позики, 8734,02 грн. процентів за користування грошовими коштами, 16148,26 грн. інфляційних нарахувань, 996,87 грн. 3% річних та судовий збір. Відповідач в судове засідання не зявився , про час і місце слухання справи повідомлений вчасно, про що свідчать поштові розписки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які позивач вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а у відповідності до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом . В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2350 доларів США та зобов»язався повернути їх через місяць, до 10.12.2014 року, про що склав боргову розписку. Після настання строку виконання грошових зобов»язань відповідач коштів не повернув. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦКУ відповідач зобов»язаний повернути позивачу позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.207 ЦКУ правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Оскільки правочин підписано його стороною, то він також вважається письмовим. Розписка позачальника, надана на підтвердження укладення договору позики є доказом не лише укладення договору, але й посвідчення факту передання грошової суми відповідачу. Валютою розрахунків в Україні є гривня, станом на перший день прострочення повернення суми позики 11.12.2014 року, курс гривні до долара США, встановлений НБУ, складав 15,67 грн. Відповідач зобов»язаний повенути позивачу суму основної заборгованості із позики, яка складає 2350 дол. США*15,67 грн.=36824,50 грн. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до ст.ст. 536,1048 ЦК України відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивача суму нарахованих на заборгованість процентів за весь період користування позиченими коштами від моменту їх отримання до дня їх фактичного повернення в розмірі 8734,02 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із встановленого державою офіційного індексу інфляції за період з 10.12.2014 року по 30.09.2015 року, сума компенсаційних нарахувань згідно ст. 625 ЦКУ в порядку індексації основної суми боргу становить 16148,26 грн. та підлягає сплаті позивачу окремо від інших платежів. Сума компенсації від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення складає 996,87 грн. А тому, суд оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст.207, 625, 1048-1050 ЦК України та

Outcome: approved