Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2016 року [PERSON] визнано винною та засуджено за ч.1 ст. 122 КК України. Указаним вироком суду встановлено, що 07 грудня 2015 року о 15.40 годин [PERSON] та [PERSON] перебуваючи на території домогосподарства [PERSON], що розташоване в [ADDRESS], в ході словесного конфлікту між ними, на ґрунті особистих неприязнених відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень умисно штовхнула [PERSON] в плече, та, не втримавши рівновагу впала на землю, де продовжуючи свій злочинний умисел остання нанесла ряд ударів ногами по ногах та по правій руці, чим заподіяла ушкодження у вигляді синців по попередній поверхні лівого колінного загину, по передній поверхні правого колінного загину, садна по долонній поверхні правої кісті, які згідно висновку експерта № 707-д від 19.05.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також навмисними діями [PERSON] - [PERSON] спричинено перелом човникоподібної кісточки в середині третині, а також перелом шиловидного паростку ліктьової кістки без зміщення, які згідно даного висновку № 707-д від 19.05.2016 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що привели до тривалого розладу здоров'я. В наслідок цього злочину позивачка отримала тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, також перенесла психологічний стрес та морально психологічні переживання, страх за життя і нервовий зрив. Тривалий час, внаслідок отриманих переломів була позбавлена можливості працювати навіть в домашніх умовах, проявляти турботу та догляд за членами своєї сім'ї, належним чином виконувати свої подружні обов'язки як дружини та матері та показуватися на люди, через фізичні ушкодження та наявні тілесні ушкодження на тілі. В неї суттєво погіршився стан здоров'я, внаслідок даного побиття та при наявній у неї інвалідності, внаслідок фізичного насилля по відношенню до неї зі сторони [PERSON], що змусило її звертатися до лікувальних установ при погіршенні стану здоров'я, підвищення тиску та посилення головної болі. З моменту вчинення на неї нападу [PERSON] суттєво погіршився загальний стан її здоров'я та посилилися морально психологічні страждання, тому, на відшкодування моральної шкоди просила стягнути з відповідачки на її користь 30000 грн., а також, понесені судові витрати на правову допомогу в розмір 700 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і суду дав пояснення по обставинах справи, викладених в позовній заяві. Просив суд задовольнити вимоги позивача, посилаючись на те, що вирок за яким відповідача було засуджено за обставин заподіяння позивачу тілесних ушкоджень набрав законної сили. При цьому, під час кримінального провадження позивачем позов про відшкодування моральної шкоди не заявлявся. Вважає, що розмір коштів яких позивач просить стягнути з відповідача в рахунок моральних страждань буде відповідати перенесеним нею переживанням й психологічному стресу, та й пов'язаним зокрема із неможливістю належним чином доглядати за неповнолітньою дитиною та пристарілою матерю, яка прикована до ліжка. Відповідач вважає себе незаконно засудженою та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає що запропонована позивачем сума відшкодування є надто великою. Вона є вагітною, ніде не працює. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника,відповідача, допитавши в якості свідка чоловіка позивача [PERSON], який підтвердив обставини щодо життєвих складнощів, які породили наявні тілесні ушкодження у його дружині , дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2016 року [PERSON] засуджена за ч.1 ст. 122 КК України та визнана винною у тому, що 07 грудня 2015 року в ході словесного конфлікту з [PERSON] нанесла останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості як такі, що привели до тривалого розладу здоров'я. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вироком Герцаївського районного суду від 28 листопада 2016 року встановлено безспірний факт винуватості відповідачки [PERSON] у нанесені позивачці [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості як такі, що привели до тривалого розладу здоров'я. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2016 року залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України, одним з яких може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що за характером та ступенем заподіяних позивачці тілесних ушкоджень, глибиною перенесених нею душевних страждань, їй заподіяна моральна шкода. Згідно частинами 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди звернув увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ураховуючи вищенаведене, зокрема вину [PERSON] у нанесені середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених ст. 121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров'я [PERSON], моральних переживань які перенесла позивач внаслідок протиправних дій відповідача і пов'язаних із цим розладом її нормального життя, суд приходить до висновку, що в розрізі даного спору відповідачем [PERSON] має бути відшкодовано позивачу моральну шкоди в розмірі 7000 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в частині задоволених вимог. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України). В порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивачки, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в частині задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial