Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» (далі - ТОВ «Яромир-Агро») про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона працює у ТОВ «Яромир-Агро» на посаді робітника по догляду за тваринами. В порушення вимог ст. 115 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), адміністрація підприємства нерегулярно виплачує працівникам заробітну плату, тому за період з січня 2014 по травень 2014 виникла заборгованість у сумі 7125 грн., також просить стягнути моральну шкоду у сумі 1000 грн. Представник позивача за дорученням від 03.04.2014 (зареєстровано в реєстрі за № 177) у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність. Змінені позовні вимоги свого довірителя, в частині суми заборгованості, підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позові. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 7125 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. Також просив, що у разі відсутності відповідача, належним чином повідомленого, слухати справу з винесенням заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Довідок витребуваних по ухвалі суду не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначене в Єдиному державному реєстрі (далі - ЄДР) юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Згідно витягу з ЄДР від 11.04.2014 місцезнаходження ТОВ «Яромир-Агро» вул. Київська, 4, корпус В, с. Вікторія, Пирятинського району, Полтавської області, за якою було направлено судові повістки. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. При винесенні рішення, суд керується ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на даний час перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Яромир-Агро» на посаді охоронника. Адміністрація підприємства нерегулярно виплачує працівникам заробітну плату. Однак відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі від 06.06.2014 підприємство заборгувало перед позивачем за період з березня 2014 по квітень 2014 року включно складає 2517 грн. 98 коп.(нарахована заробітна плата, в тому числі в натуральній формі). За період з січня по лютий 2014 року включно заборгованість погашена. Таким чином в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за позовними вимогами, суд рахує задовольнити частково Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь суми заборгованості по заробітній платі підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню на суму 500 грн., з огляду на наступне. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», викладених в п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial