Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 20.06.2008 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. 31 липня 2017 року у м. Донецьк Донецької області у неї народилася дівчинка [PERSON]. При народженні дитини вона отримала дублікат медичного свідоцтво про народження та свідоцтво про народження. Згідно діючого законодавства України, для отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулася до [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але відповіддю № 15.51-33-2033 від 24.05.2018 року, їй було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки нею було предявлено для підтвердження факту народження дитини свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не є підставою для державної реєстрації народження. Таким чином, на теперішній час вона не може здійснити державну реєстрацію народження доньки та отримати свідоцтво про народження дитини. Встановлення факту народження дитини заявниці необхідно для державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження, оскільки іншим чином встановити даний факт можливості не має, у звязку з цим просила встановити факт народження 31 липня 2017 року у м. Донецьк Донецької області, у неї дівчинки [PERSON], зазначивши батьком [PERSON] та матірю [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Від [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. У відповідності до вимог ст.ст.223, 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, дійсно [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 20.06.2008 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11). 31 липня 2017 року [PERSON] у м. Донецьк Донецької області (що відноситься до території тимчасово не підконтрольній владі України) народила дівчинку, що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження № 679/956 від 31.07.2017 року, виданого пологовим відділення ДоКТМО м. Донецька (а.с.6). [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.51-33-2033 від 24.05.2018 року, відмовив у реєстрації народження 31.07.2017 року [PERSON] дитини жіночої статі, оскільки подані документи для державної реєстрації народження дитини, видані на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв'язку з чим у реєстрації відмовлено (а.с.12). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини в частині встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження її доньки, видане державним органом України. Разом з тим, питання щодо походження дитини від батьків та надання дитині прізвища, ім'я та по батькові при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення. Враховуючи наведене,

Outcome: partial