Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 14 по провулку Аджарському у м. Харкові, в будинковолодінні зареєстрований [PERSON], який був одружений з її дочкою. Відповідач добровільно виїхав з вищезазначеного будинку, своїх речей за місцем реєстрації не має, плату за комунальні послуги не сплачує, місце його фактичного перебування не відомо. Реєстрація вказаної особи порушує її права, як власника будинку, оскільки вона несе додаткові витрати за комунальні послуги у звязку з реєстрацією відповідача, тому змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач зявилася, позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, надав заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що має намір спільного проживання з жінкою та дітьми після відбуття строку покарання. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору дарування від 18.04.1996 року, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою, право власності в цілому на будинок зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 29.04.1996 року, [PERSON] є власником будинку № 14 по провулку Аджарському в м. Харкові(а. с. 4). 22.02.2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57. (а. с. 6). Як вбачається з копії паспорта громадянина України МТ 115912, виданого 17.09.2010 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] з 23.09.2010 року, що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області від 06.11.2015 року (а. с. 6, 36). Відповідно до рішення суду від 25 серпня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: м. Харків, пров. Аджарський, 14, вбачається, що протягом 2015 року здійснення зазначених оплат в повному обсязі здійснювалося [PERSON] (а. с. 11-19). Відповідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла, що покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі PowellandRayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сімї без поважних причин понад один рік, \~якщо інше не встановлено домовленістю між власником житла або законом. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи, що цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позиція позивача доведеною та підлягаючою задоволенню, оскільки вона є власником вищезазначеного будинковолодіння, відповідач не проживає за вказаною адресою, не є членом її сімї та його реєстрація призводить до порушення прав позивача як власника будинковолодіння. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved