Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно свого оловіка [PERSON] в якій, посилаючись на те, що заінтересована особа систематично наносить їй тілесні ушкодження, постійно влаштовує сварки, відноситься до неї агресивно, переслідує, просила визначити наступні обмежувальні заходи: заборонити йому наближатися на визначену відстань до місця проживання( перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та заборонити особисто йому або через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати її та в будь- яких спосіб спілкуватися; заборонити йому наближатися на невизначену відстань до місця проживання( перебування) малолітньої дитини [PERSON], переслідувати її в будь - який спосіб спілкуватися та усунути перешкоди у користуванні майном, що є приватною власністю позивача та не чинити перешкоди в користуванні будинком за адресою [ADDRESS] До судового засідання заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Представник заявника до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки заяву підтримує та просить задовольнити. З огляду на положення ч.1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим завершення розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них є спільна донька [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, однак в зв'язку з погіршенням відносин між ними вони мешкають по різним адресам та дитина залишилась проживати з матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Заявник вказує, що 11.10.2017 року [PERSON] застосував до неї фізичне насильство, а саме за місцем проживання вчинив сварку в ході якої ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення 1( одна) доба арешту. З листа ГУНП у м. Києві від 06.06.2018 року №136-аз/125/51/-2018 убачається, що [PERSON] неодноразово викликала на [PERSON] поліцію з приводу протиправних дій щодо заявника, а саме вчинення сімейних сварок( конфліктів). спричинення тілесних ушкоджень, побиття позивача. Відповідно до висновку дільничного інспектора міліції Оболонського РУГУМВС України в м. Києві від 26.05.2015року з [PERSON] проведено профілактичну беседі щодо недопущення конфліктних ситуацій та попереджено про адміністративну відповідальність за ст.. 173-2 КУпАП. Окрім того з висновку дільничного інспектора від 19.04.2015р. вбачається, що [PERSON] вчинив конфлікт 11.04.2015року з [PERSON] та до приїзду міліції втік з квартири. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2018 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до листа від 21.06.2018р. Ніжинського відділу поліції [PERSON] поставлено на облік як « сімейний насильник». За заявою заявника, відомості про спричинення 17.04.2016 року їй заінтересованою особою тілесних ушкоджень, 23.06.2018 року були внесені до реєстру досудових розслідувань. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи надані учасниками докази, які були досліджені в судовому засіданні суд вважає, не підтверджено належними та допустимими доказами факту насилля та вчинення протиправних дій щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Матеріали справи не містить достатніх доказів того, що саме заінтересована особа є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання заявника на те, що заінтересована особа слідкує, розшукує або доручає такі дії третім особам, оскільки такі докази надано не було. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed