Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], (померла 13.05.2016 p.), а саме: на частку земельної ділянки з кадастровим №6310137200:07:003:0017, площею 0,1 га., яка розташована за адресою: м. Харків, провулок Старобільський 42, що належала померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON]; визначити розмір часток співвласників земельної ділянки розташованої за адресою: м. Харків, провулок Старобільський 42, відповідно до досягнутої згоди та фактичного користування, в межах існуючої огорожі, виділивши частки в натурі з земельної ділянки розташованої за адресою: м. Харків, провулок Старобільський 42, а саме: [PERSON], ІНН: [NUMBER], земельну ділянку площею 679 м2; [PERSON], ІНН: [NUMBER], земельну ділянку площею 455 м2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем померлої 13.05.2016 року [PERSON]. Спадщина складається з 33/100 часток в праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Харків, провулок Старобільський, будинок № 42, що належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.06.1997 року, реєстр. №1-1154 та частки земельної, ділянки з кадастровим №6310137200:07:003:0017, площею 0,1 га., яка розташована за адресою м. Харків, провулок Старобільський 42, що належали спадкодавцеві відповідно до Рішення №146/16 виданого Харківською міською радою 24.02.2016 року, згідно якого земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника. Після відкриття спадщини, 14.12.2016 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом (НВХ 227259), відповідно до якого успадкувала 33/100 частки в праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Харків, провулок Старобільський будинок № 42. Однак, приватним нотаріусом [PERSON] була винесена Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, з підстав того, що вказана земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнала позов в повному обсязі, підтвердила обставини, на які посилається позивач. Приватний нотаріус [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних заяв, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи. Не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставини або добровільності їх визнання. З матеріалів справи вбачається та визнано сторонами, що [PERSON], є донькою [PERSON], яка померла 13 травня 2016 року.( а.с. 43,44). Після смерті матері, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ХМНО ГТУЮ МЮ України [PERSON], з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відкрито спадкову справу №12/2016( а.с. 42). Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] складається з: 33/100 часток в праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Харків, провулок Старобільський, будинок № 42, що належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.06.1997 року, реєстр. №1-1154; частки земельної, ділянки з кадастровим №6310137200:07:003:0017, площею 0,1 га., яка розташована за адресою м. Харків, провулок Старобільський 42, що належали спадкодавцеві відповідно до Рішення №146/16 виданого Харківською міською радою 24.02.2016 року.( а.с. 47-49). Після відкриття спадщини, 14.12.2016 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом (НВХ 227259), відповідно до якого успадкувала 33/100 частки з праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Харків, провулок Старобільський, будинок № 42.(а.с. 68-69). 14.11.2017 приватним нотаріусом [PERSON] була винесена Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку земельної ділянки, ділянки з кадастровим №6310137200:07:003:0017, площею 0,1 га., яка розташована за адресою м. Харків, провулок Старобільський 42, що належали спадкодавцеві відповідно до Рішення №146/16 виданого Харківською міською радою 24.02.2016 року., з підстав того, що вказана земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника. На теперішній час спору щодо розмірів та порядку користування частками земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] не має. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Спільну земельну ділянку за взаємною згодою між [PERSON] та [PERSON], було фактично розподілено згідно встановленого порядку в межах існуючої огорожі, яка зафіксована у Акті від 11.05.1961 року, судого виконавця Ленінського районного народного суду м. Харкова, технічному паспорті на садибний індивідуальний) житловий будинок, виданий ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації» 21.05.2015 року, справа №417, виконавчою зйомкою домоволодіння виконаною ФОП [PERSON], яка зареєстрована в службі містобудівельного кадастру №362/15 від 10.06.2015 року. Фактично: [PERSON] використовувалась частина земельної ділянки площею 455 м ; [PERSON] використовувалась частина земельної ділянки площею 679 м2. Таким чином позовни вимоги птдлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved