Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що з 26.04.2003р. по 02.11.2016р. працювала у ПАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс». З вересня 2015 року і по день її звільнення їй не виплачували заробітну плату, у звязку з чим з вересня 2015 року по листопад 2016 року утворилась заборгованість у сумі 15 441 грн. 89 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з вересня 2015 року по листопад 2016 року у сумі 15 441 грн. 89 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та 2000 грн. моральної шкоди. Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з врахуванням компенсації та індексації за період з вересня 2015 року по листопад 2016 року у сумі 15\~441,89 грн. та 2000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 94 КЗпП України роботодавець зобовязаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 (із змінами і доповненнями), сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають доходи населення, в тому числі і заробітна плата, лише в тому разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг - 101 відсоток. Індекс інфляції щомісячно встановлює центральний орган виконавчої влади в галузі статистики і оприлюднює цей індекс в урядових офіційних виданнях. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.04.2003р. по 02.11.2016р. працювала у ПрАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс», що підтверджується записами в її трудовій книжці. Відповідно до довідки ПрАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» №185/12-16 від 01.12.2016р. заборгованість по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за період з вересня 2015 року по листопад 2016 року становить 15441,89 грн. Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] нарахована, але не була виплачена з вини роботодавця, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі з врахуванням компенсації та індексації в сумі 15441,89 грн. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди у визначеному нею розмірі 2 000 грн. Разом з тим, з урахуванням того, що відповідачем не прийнято заходів для повного розрахунку при звільненні позивача, чим порушені права позивача на своєчасне отримання винагороди за працю, гарантовані ст. 43 Конституції України і позивач з очевидністю був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що йому завдано моральну шкоду. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що дані обставини є підставою відшкодування завданої йому моральної шкоди, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з вiдповiдача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З врахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1378 грн. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню у сумі 845,07 грн.

Outcome: partial