Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області, Олешківської районної ради Херсонської області про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсацій за порушення строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні, невиплачених матеріальних допомог, стягнення частини присуджених коштів, зміну формулювання причини звільнення у наказі про звільнення та відшкодування заподіяної моральної шкоди, зазначивши у позовній заяві, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29.05.2018 року, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 року, її було поновлено на роботі, стягнуто з Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області середній заробіток за час вимушеного прогулу та різницю у середньому заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 8138,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Наказом від 12.06.2018 року її було поновлено на роботі з 02.11.2017 року, проте умови для праці не були створені: відсутнє робоче місце, невиплата заробітної плати, відсутність можливості піти у відпустку та отримати матеріальну допомогу. Зазначене створило позивачеві значні моральні страждання, оскільки вона не мала засобів для існування, має доньку, яка знаходиться лише на її утриманні, оскільки батько дитини позбавлений батьківських прав, на утримання якої також не було грошових коштів. Після цього, [PERSON] написала заяву про її звільнення 26.10.2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням працівника через невиконання роботодавцем вимог законодавства про працю, проте їй було відмовлено, відповідач Відділ культури\~Олешківської районної\~державної адміністрації\~Херсонської області наполягав на звільненні на інших підставах, а саме за угодою сторін або за власним бажанням, у зв`язку із чим її було звільнено лише 01.11.2018 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін на підстав її заяви. У судове засідання 03.06.2019 року позивач надала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просила: 1) стягнути невиплачену заробітну плату в солідарному порядку з відповідачів в розмірі 35155,89 грн.; 2) стягнути в солідарному порядку з відповідачів компенсацію за ненадані відпустки в розмірі 7219,56 грн. та невиплачену суму матеріальної допомоги для оздоровлення в розмірі 3818,00 грн.; 3) стягнути в солідарному порядку з відповідачів компенсацію за втрату частини заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 521192 грн.; 4) стягнути суму середнього заробітку за увесь час затримки повного розрахунку в солідарному порядку з відповідачів в розмірі 47703,27 грн.; 5) змінити формулювання підстав для звільнення, а саме зазначити підставу звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням працівника через невиконання роботодавцем вимог законодавства про працю; 6) стягнути солідарно з відповідачів суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та різниці у середньому заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з урахуванням індексі інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 426,08 грн.; 7) стягнути з Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.. В судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги та обставини, викладені в позовні заяві, підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги та пояснення, надані позивачем, підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань та заяв від них до суду не надходило, відповіді на запити Цюрупинського районного суду не надані. У зв`язку з не явкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з вищевикладеним в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29.05.2018 року, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 року, [PERSON] було поновлено на роботі, стягнуто з Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2017 року по 29.05.2018 року та різницю у середньому заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи в розмірі 8138,41 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Зазначеним рішенням було встановлено, що розмір середньої заробітної плати за один день за два місяці до звільнення становить 219,54 грн.. Інших доказів про розмір заробітної плати до суду не надано, запити суду не виконані. Наказом № 3-К від 31.10.2018 року [PERSON] було звільнено з посади хормейстера народного ансамблю народної пісні «Червона калина» Центру культури та дозвілля ім. Т.Г.Шевченка та знято сумісництво 0,5 ставки посади хормейстера народної вокальної студії «Мелодія» Центру культури та дозвілля ім. Т.Г.Шевченка на підставі її заяви. Відповідно до рішення Цюрупинського районого суду Херсонської області від 20.201.2015 року у справі № 664/2344/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . За текстом рішенням шлюб між сторонами розірвано від 25.09.2014 року. [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Жодної педагогічної, матеріальної, трудової допомоги не надає, участі у вихованні дочки не приймає, життям дитини не цікавиться. За свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08.12.2015 року [PERSON] народилась [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , матір`ю дитини є [PERSON] .. За розпорядженням № 593 від 26.11.2015 року [PERSON] надано дозвіл на зміну прізвища малолітньої дочки [PERSON] на «Медведська». Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачеві за період\~з 30\~травня 2018\~року по\~31\~жовтня 2018\~року не виплачено заробітну плату в повному обсязі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню із розрахунку розміру середньої заробітної плати за один день в розмірі 219,54 грн.,\~що встановлено\~рішенням Цюрупинського\~районного суду\~Херсонської області\~від 29.05.2018\~року у розмірі 35155,89 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів. Крім того, суд вважає за необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України та допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати за один місяць в сумі 6872,58 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що відповідач Відділ культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області станом на 03.06.2019 року не здійснив розрахунок по виплаті заробітної плати, тому з нього на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2018 року по 03 червня 2019 року у розмірі 47703,27 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів, проведеного із розрахунку розміру середньої заробітної плати за один день в розмірі 219,54 грн., що встановлено рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29.05.2018 року. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних від прострочених сум, суд приходить висновку, що посилання позивача на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України є необґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 9 ЦК України визначено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства, однак трудові правовідносини врегулювані КЗпП України та іншими законами, зокрема Законом України «Про оплату праці», тому положення ч. 2 ст. 625 ЦК України у даному випадку не застосовуватимуться. Крім того, положення ст.. 625 ЦК України розповсюджуються на правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України), проте між [PERSON] та Відділом культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області наявні трудові правовідносини. Положеннями ст.. 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Однак наданий позивачем розрахунок індексації проведений у відповідності до вимог ст.. 625 ЦК України, а суд не наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог та корегувати їх, тому позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Частиною 1 сттатті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до\~положень ст..\~83\~ЦПК України\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. З матеріалів цивільної справи не вбачається чи надавалася позивачеві [PERSON] відпустка за зазначений період, розмір невикористаної як основної, так і додаткової відпустки за увесь період роботи, проте саме позивач повинен подати докази, що позбавляє можливості суд перевірити розмір компенсації, який позивач просить стягнути, а також правові підстави її стягнення. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України «Щодо сум матеріальної допомоги, які не враховуються до заробітної плати для забезпечення її мінімального рівня» від 13.02.2017\~ № 294/0/101-17/282, що стосується сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при надані щорічної відпустки, які виплачуються у розмірі середньої заробітної плати, розрахованої згідно з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100, то вони не враховуються до заробітної плати для забезпечення її мінімального рівня, оскільки виплачуються працівникові не за виконану ним роботу та не є елементами заробітної плати. Враховуючи те, що матеріальна допомога надається при надані щорічної відпустки, тому вирішити питання про її стягнення після звільнення суд не має змоги, у зв`язку із чим позовні вимоги у зазначеній частині також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має\~право розірвати\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~попередивши про\~це власника\~або уповноважений\~ним орган\~письмово за\~два тижні.\~У разі,\~коли заява\~працівника про\~звільнення з\~роботи за\~власним бажанням\~зумовлена неможливістю\~продовжувати роботу\~(переїзд\~на нове\~місце проживання;\~переведення чоловіка\~або дружини\~на роботу\~в іншу\~місцевість;\~вступ до\~навчального закладу;\~неможливість проживання\~у даній\~місцевості,\~підтверджена медичним\~висновком;\~вагітність;\~догляд за\~дитиною до\~досягнення нею\~чотирнадцятирічного віку\~або дитиною\~з інвалідністю;\~догляд за\~хворим членом\~сім`ї\~відповідно до\~медичного висновку\~або особою\~з інвалідністю\~I\~групи;\~вихід на\~пенсію;\~прийняття на\~роботу за\~конкурсом,\~а також\~з інших\~поважних причин),\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~розірвати трудовий\~договір у\~строк,\~про який\~просить працівник. Якщо\~працівник після\~закінчення строку\~попередження про\~звільнення не\~залишив роботи\~і не\~вимагає розірвання\~трудового договору,\~власник або\~уповноважений ним\~орган не\~вправі звільнити\~його за\~поданою раніше\~заявою,\~крім випадків,\~коли на\~його місце\~запрошено іншого\~працівника,\~якому відповідно\~до законодавства\~не може\~бути відмовлено\~в укладенні\~трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як вбачається з матеріалів цивільної справи 19.10.2018 року та 24.10.2018 року позивачем [PERSON] були подані заяви про своє звільнення з 23.10.2018 року та з 27.10.2018 року відповідно на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, після чого 29.10.2018 року нею особисто було подано заяву про своє звільнення з 01.11.2018 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, на підставі чого було видано наказ № 3-К від 31.10.2018 року «Про звільнення [PERSON] ». Враховуючи те, що працівник має право самостійно визначати підстави розірвання трудового договору, укладеного на невизначений термін, тому вимоги у зазначеній частині також є необґрунтованими. Щодо позовних вимог, пред`явлених [PERSON] до Олешківської районної ради Херсонської області, суд приходить висновку, що оскільки між [PERSON] та зазначеним відповідачем відсутні трудові правовідносини, останній хоча і є розпорядником коштів, проте не наділений правом самостійно ними розпоряджатися без відповідних правових підстав (наказів, табелів тощо), тому усі вимоги, пред`явлені до зазначено відповідача, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України \~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної «немайнової» шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~ На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виплачувалася заробітна плата під час роботи, а також не здійснено повного розрахунку при звільненні станом на 03.06.2019 року, остання є матір`ю неповнолітньої дитини, батько якої позбавлений батьківських прав, у зв`язку із чим [PERSON] самостійно здійснює її виховання та утримання, зазначені дії відповідача Відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області призвели до її моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків, тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 3000,00 грн. і саме ця сума з урахуванням вимог розумності та справедливості підлягає стягненню, тобто позовні вимоги щодо стягнення решти 47000,00 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають. Витрати у справі по сплаті судового збору слід віднести на відповідача Відділ культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області. На підставі викладеного та

Outcome: partial