Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] в с. Веселе, Бериславського району, Херсонської області помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори 24 червня 2009 року, зареєстрованим за № 1239. Спадкоємцем майна за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської Ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 15 лютого 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 33, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON], [INFO], однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області від 09 червня 2015 року за вих. № 264/02-14, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] неможливо видати, у зв'язку з тим, що спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, що розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. За даних підстав змушена була звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Від відповідача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторони, належним чином повідомлену про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Веселе, Бериславського району, Херсонської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області 25 липня 2013 року, актовий запис № 18. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, яка знаходиться у спільній власності громадян відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори 24 червня 2009 року, зареєстрованим за № 1239. Згідно із ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Форма державного акта на право власності на земельну ділянку затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 р. № 449 (зі змінами). З назви та змісту такої форми вбачається, що один державний акт видається власнику земельної ділянки або особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, та посвідчує право власності на одну земельну ділянку. До державного акта додається додаток, в якому зазначається список співвласників земельної ділянки. Пунктом 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04 травня 1999 р. № 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 р. за № 354/3647, також зазначено, що до державного акта на право власності на земельну ділянку, який видається співвласникам, обов'язково додається затверджений список співвласників цієї земельної ділянки. Отже, право спільної власності на земельну ділянку посвідчується одним державним актом, який видається особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки, що обирається з їх числа. Список співвласників земельної ділянки зазначається в додатку до державного акта. На кожного співвласника земельної ділянки окремий державний акт не складається. Державний акт, який оформлено на уповноважену особу, що видається співвласникам земельної ділянки, посвідчує право власності на земельну ділянку уповноваженої особи та інших співвласників, зазначених у списку співвласників земельної ділянки. Такий державний акт є правовою підставою виникнення права власності на земельну ділянку у всіх співвласників земельної ділянки. Враховуючи наведені вище норми земельного законодавства та викладені обставини, державний акт серії [NUMBER], оформлений [PERSON], є правовою підставою виникнення права власності на земельну ділянку у співвласника. Спадкоємцем майна за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської Ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області 15 лютого 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 33, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК України). Згідно Закону України «Про нотаріат» із змінами від 01.10.2008 року приватний нотаріус, так як і державний нотаріус, мають однакові права на здійснення дій щодо оформлення спадщини. Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області заведена спадкова справа № 78/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], [INFO], що на час смерті мешкав в [ADDRESS]. [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області для оформлення спадщини. Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області від 09 червня 2015 року за вих. № 264/02-14, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] неможливо видати, у зв'язку з тим, що спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, що складає 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, що розташована на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки, [PERSON] спадкоємець за заповітом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства, питання про визнання права власності на спадщину після смерті [PERSON] має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Згідно ст.ст.274-278 ЦПК України спадщина відумерлою не визнавалась. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved