Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання житлового будинок з надвірними будівлями за адресою вул.. Гетьмана Марка Жмайла № 56 спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON],визнати за нею право власності на ? частку цього домоволодіння, , до суду 10 жовтня 2016 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона та [PERSON] проживали разом однією сімєю, як подружжя з 2005 року до моменту його смерті 04.11.2015 року. Спільних дітей у них не було, а тому не було необхідності в офіційній реєстрації їхнього шлюбу. Познайомилась вона з [PERSON] в с. Власівка міста Світловодська, разом їздили на заробітки до Москви, взаємно один одного підтримували та допомагали дітям. В Москві проживали однією сімєю в орендованій квартирі, чоловік працював на складі вантажником, а вона продавцем. В 2008 році вони остаточно повернулися до с. Власівка де проживали разом в квартирі чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та поводились як звичайне подружжя. Вона влаштувалася на роботу та мала постійний заробіток, що підтверджується трудовою книжкою, а також разом з чоловіком займалася вирощуванням курей, гусей та вуток, пізніше навіть завели поросят. За взаємної згоди 06.07.2010 року вона продала свій житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходився за адресою: вул. Шевченка, 37, с. Власівка та зареєструвалася з 24.11.2010 року в квартирі її фактичного чоловіка [ADDRESS]. Це підтверджується довідкою нотаріуса № 256/02-14 від 06.04.2016 року та штампом про реєстрацію в її паспорті. Гроші отримані від продажу власного будинку були зараховані до їхнього спільного сімейного бюджету та зберігалися ними до липня 2013 року. В липні 2013 року вони з [PERSON] за їхніспільні кошти та кошти, які зберігалися від продажу її будинку придбала собі житловий будинок № 56 по вул. Гетьмана Марка Жмайла (колишня вулиця Кірова). За взаємної згоди цей будинок був зареєстрованим за чоловіком. Хоча за даними паспортного обліку я з 10.07.2013 року була зареєстрована в будинку разом з ним. Після смерті 04.11.2015 року її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку, однак за відсутності зареєстрованого між ними шлюбу вона, як його фактична дружина, позбавлена права спадкування цього майна і на даний момент взагалі може залишитися без житла. Адже, за ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця - сини мого покійного чоловіка: [PERSON] та [PERSON] (надалі - відповідачі). Один з відповідачів подав державному нотаріусу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після померлого батька. І як вбачається з [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43237799 нотаріусом 14.03.2016 року заведено спадкову справу № 58701078. Отже всі документи на зазначене спадкове майно на даний час знаходяться у нотаріуса або у відповідачів та не можуть бути мною надані до суду разом з цим позовом. Позивачка та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просять їх задовольнити. Зустрічний позов не визнали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, і суду надав зустрічну позовну заяву,в якій просить висилити позивачку,без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи тим,що позивачка та його батько однією сімєю не проживали, домоволодіння він придбав за власні кошти. Він прийняв спадщину після смерті батька. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав,надав суду аналогічні покази. Допитаний державний нотаріус [PERSON], суду пояснила,що вона оформила [PERSON], право на спадщину після померлого батька, на домоволодіння за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56, спадщина була оформлена згідно чинного законодавства. Допитаний свідок [PERSON],суду показала,що вона є свідком того,що позивачка проживала з [PERSON]однією сімєю 10 років, вони проживали в квартирі позивачки в смт.Власівка,потім продали квартиру і купили будинок у м.Світловодськ. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснила,що позивачка із [PERSON] проживали 10 років,жили однією сім»єю в будинку у м. Світловодську за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56. Допитаний свідок Чуєва суду пояснила,що вона знає , що позивачка проживала з [PERSON], за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56. 5 років однією сімєю. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснила,що позивачка проживала разом із [PERSON], однією сім»єю за адресою м.Світловодськ вул.. Марка Жмайла,56. На даний час після його смерті,там проживає позивачка та [PERSON]. Допитаний свідок [PERSON] суду показала,що вона продавала хату [PERSON], дивитись хату приходили діти [PERSON], Вони дали завдаток 400$, оформляли у нотаріуса Драної там же і передавали гроші. [PERSON] вона ніколи не бачила. Допитаний свідок [PERSON] суду показала,що позивачка та [PERSON], ніколи не проживали однією сім»єю. Допитаний свідок [PERSON] суду показав,що [PERSON], купили квартиру разом із позивачкою. Те щоб вони проживали однією сім»єю він не бачив. Допитаний свідок [PERSON] суду показав,що вона раніше знала родину [PERSON], працювала разом з першою дружиною [PERSON]Коли померла дружина [PERSON], познайомився із [PERSON], вони разом то жили то не жили, потім [PERSON], поїхала на пів року в Якутію, коли вона повернулась,вони жили в 3-х кімнатній квартирі у смт.Власівка.За квартиру були великі комунальні борги. Сини [PERSON], пропонували продати квартиру та погасити борги.,а за різницю купити будинок. Дружньої та злагодженої сім»ї між [PERSON] та [PERSON], не бачила. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданню встановлено що позивачка та [PERSON], проживали однією сім»єю з 2005 року по день смерті 04 листопада 2015 року. За ч. 2 ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно вказаної глави 8, а саме, ст. 60 СК України: 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 41 Конституції України, право власності набувається в порядку визначеному законом. Стаття 1218 ЦК України вказує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 74 СК України, 1. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю може бути встановлений судом. За статтями 234 та 256 ЦПК України заява про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу розглядається в порядку окремого провадження. Проте слід звернути увагу, що згідно Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Така ж позиція підтверджується Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», частиною 2 якої встановлено - якщо встановлення факту проживання однією сімєю може вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб, то справа має розглядатися в позовному провадженні. Відповідно до ст..1301 ЦК України,свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням сулу ,якщо буде встановлено,що соба,якій воно видане не мала права на спадщину,а також в інших випадках встановлених законом. [PERSON], мав право на спадкування прийняв спадщину згідно чинного законодавства,а тому в цій частині позивачу необхідно відмовити.Зустрічну позовну заяву [PERSON], до [PERSON], необхідно залишити без задоволення. \~Відповідно до ч. 1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~Згідно з ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за N 7 про судову практику у справах про спадкування Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК ( 435-15 ). Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial