Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, в якій просила: визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з належними надвірними будівлями, що складає загальну площу 60.2 кв.м, житлова 21.8 кв.м., допоміжна 28.6 кв.м, розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона починаючи з 1986 року проживає у [ADDRESS] та прописана за вказаною адресою. Разом зі своєю родиною, а саме з чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] та сином [PERSON] та [PERSON] проживали та вели спільне господарство, сплачувала комунальні платежі. Однак, [PERSON] помер [INFO] . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано на [PERSON] . На сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточні та капітальні ремонти. Вона неодноразово зверталася до Дзигівської сільської ради з клопотанням про те, щоб визнали за нею право власності на вказане домоволодіння, оскільки вона понад 30 років безперервно користується будинком. Їй було відмовлено у зв`язку із тим, що їй необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На її ім`я було виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок, з якого вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Таким чином, вказані обставини змусили її звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№6829 від 20.10.2021, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№6828 від 20.10.2021, в якій просила суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнає, просить суд їх задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи в її відсутність та підтримання позовних вимог, заява відповідача про розгляд справи в її відсутність та визнання заявлених позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 06 жовтня 2021 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.22-25), закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована у селі Дзигівка Могилів-Подільського району (колишній Ямпільський район) Вінницької області. Із копії повідомлення начальника КП «Ямпільське РБТІ» від 15.07.2021 (а.с.7) судом встановлено, що право власності на житловий будинок який розташований по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності виданого виконкомом Дзигівської сільської ради 30.01.1992 та зареєстровано в Могилів-Подільському МБТІ 30.01.1992 за реєстровим номером №1502. Із копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого 15.07.2021 (а.с.8-10) судом встановлено, що замовником технічної інвентаризації на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] є позивач [PERSON] . Із виписки з погосподарської книги №7 Дзигівської сільської ради за 1996-2000 роки (а.с.11) та Акту №66 обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї для підтвердження факту проживання у домогосподарстві від 12.07.2021 (а.с.12) судом встановлено, що позивач [PERSON] є головою домогосподарства у [ADDRESS] і проживає разом зі своєю сім`єю з 1990 року по теперішній час. Із копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30.01.1992 (а.с.13) судом встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] . Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 27.03.1992 (а.с.14) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 20.04.1992 (а.с.15) та копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.03.1993 (а.с.16) судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п.9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови). Судом встановлено, що власником житлового будинку є [PERSON] , який помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Житловий будинок залишився не успадкованим, і протягом більше десяти років ним відкрито користується позивач. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіла та продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набула право власності за набувальною давністю на домоволодіння що розташоване по [ADDRESS] .

Outcome: approved