Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом виселення з нього, без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2018 після смерті її матері [PERSON] вона стала власником 1/2 частки вищезазначеного будинку. 04.10.2018 відповідач також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу Ѕ частку вказаного будинку. 24 жовтня 2018 року вона з відповідачем уклала нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала належну йому частку будинку та стала повновладною власницею зазначеного будинку. Однак, відповідач по теперішній час не виселився з належного їй житлового будинку, чим чинить перешкоди в реалізації її права власності на житловий будинок і повинен бути виселений. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, псує майно. Від представника позивача - адвоката Дуди С.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання, призначені на 14.05.2020 та 01.06.2020, не з`явився з невідомої суду причини, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ 502179 та копії витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності - [PERSON] є власницею Ѕ житлового будинку [ADDRESS] з 22.03.2018/а.с.5,6/. Договором купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку від 24.10.2018 підтверджується, що [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] за певну грошову суму/а.с.7-8/. Відповідно до ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення в майбутньому. Відповідно до висновку Верховного Суду України в справі № 6-293 цс16 від 15.05.2017 року, зважаючи на те, що позивач ніколи не проживала однією сім`єю з відповідачем, не вела з ним спільного господарства, не була пов`язана з ним спільним побутом, надавала своє житло відповідачу в тимчасове користування, то є всі підстави для припинення права користування відповідача належним їй житлом на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а за правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Оскільки відповідач хоч і є родичем, але не є членом сім`ї позивачки, займає будинок без достатніх правових підстав, жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, зловживає спиртними напоями, завдає моральних страждань та негативно впливає на всіх членів сім`ї, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved