Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення, - належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. При житті померлий склав заповіт, відповідно до якого належний йому житловий будинок він заповів позивачу. Згідно діючого законодавства позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок був втрачений, а отримання дублікату правовстановлюючого документу померлого власника його спадкоємцем неможливе. Таким чином, позивач, як законний спадкоємець, має всі законні права на належне їй спадкове майно, однак не може оформити своє право власності на належне їй майно і вільно ним користуватися. Крім того, у виданому позивачу дублікаті заповіту її прізвище було зазначено як «[PERSON]», а згідно паспорта її прізвище - «[PERSON]». Позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, - належності їй правовстановлюючого документу - дублікату заповіту, складеного [PERSON] 20 серпня 1997 року на ім'я [PERSON], посвідченого Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за № 864, який був виданий держаним державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву Журавель Н.М. 28 січня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-10, та визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як встановлено в судовому засіданні, згідно паспорта громадянина України, виданого 13 вересня 2002 року Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області. Згідно копії дублікату заповіту, який виданий держаним державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву Журавель Н.М. 28 січня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-10, 20 серпня 1997 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за № 864, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS], він заповів племінниці - [PERSON]. Судом було встановлено, що на ім'я позивача 20 серпня 1997 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за № 864. В подальшому оригінал заповіту був втрачений і замість втраченого державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву Журавель Н.М. 28 січня 2015 року позивачу був виданий дублікат заповіту, який був зареєстрований в реєстрі за № 2-10. Однак, в зазначеному дублікаті заповіту прізвище позивача зазначено не правильно, вказано як «[PERSON]», що не збігається з її прізвищем, вказаним в паспорті, - «[PERSON]». Таким чином, суд вважає доведеним факт, що має юридичне значення, - належності позивачу правовстановлюючого документу - дублікату заповіту, складеного [PERSON] 20 серпня 1997 року на ім'я [PERSON], посвідченого Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за № 864, який був виданий держаним державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву Журавель Н.М. 28 січня 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-10. Крім того, згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно 04 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бе6рдянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO], про що 11 серпня 2014 року складено відповідний актовий запис № 1180. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], 1/2 частина зазначеного житлового будинку належала [PERSON] на праві власності, а 1/2 частина цього житлового будинку належала йому в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], так як після смерті дружини він фактично прийняв шляхом проживання разом із нею за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Інших спадкоємців за заповітом немає. У визначений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрита спадкова справа. Згідно заяви від 28 січня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою Л.М., у визначений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Однак, оформити своє право на спадщину позивач не може, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно був втрачений. Згідно постанови приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянової Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 березня 2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS], так як спадкоємцем не був наданий правовстановлюючий документ на житловий будинок. Крім того, відповідно до поданої до суду заяви, відповідач позов визнає в повному обсязі, а згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що позивач не може вільно користуватися належним їй спадковим майном у виді житлового будинку [ADDRESS], оскільки вона, як законний спадкоємець, має всі законні права на зазначене спадкове майно, але не може оформити своє право власності на нього, так як оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно втрачений. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що встановлення факту, що має юридичне значення, - належності правовстановлюючого документу необхідно позивачу для оформлення права на спадщину, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання за позивачем права власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved