Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В своїй заяві вказала, що після смерті 23.10.2003 року її матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) згідно сертифікату ЧН № 154132, виданого Бахмацькою РДА 01.11.1996 року. У березні 2003 року її мати, як особа похилого віку, занедужала і потребувала постійного догляду, в зв»язку з чим вона забрала її проживати до свого будинку, що розташований по вулиці Садовій, 6 с. Варварівка Бахмацького району Чернігівської області, хоча мати була зареєстрована за іншою адресою, а саме по вул. Південна, 83 даного населеного пункту. На даний час вона має намір оформити спадщину у передбаченому законодавством нотаріальному порядку, проте через відсутність доказів щодо прийняття нею спадщини відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, позбавлена можливості це зробити. В зв»язку з вищевикладеним, просить встановити факт постійного проживання разом з матір»ю [PERSON], яка померла 23.10. 2003 року за адресою: вул. Садова, 6 с. Варварівка Бахмацького району Чернігівської області. В судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримала заяву і просила суд задовольнити її підстав, зазначених в її змісті. Представник заінтересованої особи Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати зазначену справу без участі їх представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] проживала в [INFO]. Так як вона захворіла та потребувала постійного догляду, її до себе забрала донька [PERSON], адреса проживання якої с. Варварівка вулиця Садова, 6 Бахмацького району Чернігівської області, де [PERSON] проживала з початку 2003 року і по день смерті, а саме до 23.10.2003 року. В подальшому [PERSON] здійснила поховання матері та всі поминальні обряди. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Вислухавши заявницю, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до абз. 2,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час закононодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України «У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення». Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім»єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року». Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], яка доводилася матір»ю заявниці (а.с. 7), померла 23.10.2003 року (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить право на земельну частку (пай) розміром 4.3 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, згідно сертифікату серії ЧН № 154132, виданого 01.11.1996 року на ім»я [PERSON] (а.с.8). За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України «Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України «Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживавав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини». Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». За повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої 23.10.2003 року [PERSON] не відкривалася, оскільки ніхто зі спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини чи про відмову у її прийнятті (а.с.26). Зі змісту довідки, виданої Пісківською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO]. На день смерті була зареєстрована одна (а.с.11). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою заявниці у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є відсутність доказів прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно з урахуванням положень ст. 1272 ЦК України (а.с.9). Згідно ст. 79 ЦПК України «Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи». Відповідно до ст. 80 ЦПК України «Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч.1 ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, факт, який просить встановити заявниця, підтверджується показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає право реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо.

Outcome: approved