overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 1992 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше проживання разом неможливо. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове\~ засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове\~ засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. З позовом згоден. У звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~\~ Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони\~ 13 листопада 1992 року уклали шлюб, який був зареєстрований Підгірненською сільською радою Тарутинського району Одеської області, про що складено актовий запис про шлюб № 10 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, а тому позивач була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я Касир розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб\~ існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач\~ просить після розірвання шлюбу залишити прізвище Касир. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила розірвати шлюб між ними зареєстрований 09.06.2017 року виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 06. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позов мотивує тим, що 09.06.2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 06. Від шлюбу - дітей у сторін немає. З жовтня 2017 року вони проживають окремо, тому що за час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів. Сторони не мають бажання бути разом, живуть кожен своїм життям і не переймаються проблемами іншого. На даний час місце проживання [PERSON] позивачу не відомо, тому розірвати шлюб у позасудовому порядку, звернувшись з заявою до органу реєстрації актів цивільного стану, у неї немає можливості. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, однак надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 09.06.2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 9/. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.08.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, відмовляється добровільно утримувати дітей. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, і до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців не має, повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття на користь їх матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.11.2005 року, який розірвано 29 липня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, відмовляється добровільно утримувати дітей. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, і до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав не заперечував проти його задоволення та стягнення аліментів на утримання дітей. Суд, заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою [PERSON] та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний і працює, інших утриманців не має, повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття на користь їх матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]М про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції, актовий запис № 93. Свої вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2015 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Причиною цього стало погане ставлення відповідача до її сина від першого шлюбу. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, також надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції, зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 93. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 232329 сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). При з'ясуванні фактичних взаємин подружжя, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не підтримують шлюбних відносин і зберігати сім'ю наміру не мають, а тому суд вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України -\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останні при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою № 26 по вул. Перспективній, 15-А, в м. Олександрії Кіровоградської області. Зазначає, що відповідач з 2017 року не проживає в зазначеній квартирі. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2004 року (а.с. 9). В квартирі зареєстрована і відповідач по справі, яка в квартирі не проживає з 2017 року, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 09.08.2018 р., та актом розпорядженням від 22.08.2018 р. (а.с.18 - 19). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта розпорядження складеного за участю сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 2017 року. Тому є всі підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останьої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач з листопада 2017 року в належній позивачу квартирі не проживає, участі в її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Позивач в судове засідання не з'явилася подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2012 року (а.с. 4-6). В квартирі зареєстрована і відповідач по справі, яка в квартирі не проживає понад рік, що підтверджується актами Житлового кооперативу №5 «Молодіжний» від 05.07.2018 року, 29.11.2018 року, 07.12.2018 року; актом обстеження від 05.07.2018 року. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] та голови ЖК «Молодіжний» [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 20 листопада 2017 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2012 року. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка на позові наполягала, відповідач з позовом згодний. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 серпня 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 серпня 2012 року, актовий запис за № 16. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області, сторони мають дочку, [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично розпався, родину зберегти неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з позовом згодний, за таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 2008 року. Сумісне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призводило до постійних скандалів та сварок. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. На примирення не згодна. Спільне господарство не ведуть. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище [PERSON], відповідачу- [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка на позові наполягала, відповідач з позовом згодний. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 листопада 2013 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 3 вересня 2008 року, актовий запис за № 406. Після реєстрації шлюбу дружина залишила собі дошлюбне прізвище [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично розпався, родину зберегти неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з позовом згоден, за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Оскільки позивачка, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає дане клопотання підлягаючим задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113,115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved