Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: м. Чугуїв, вул. Будьоного, буд. № 20, Харківської області, з яких 1/3 частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 22 листопада 1992 року, а 1/3 частина в порядку спадкування за законом та права представлення після померлого 02 листопада 2014 року [PERSON] та померлої 27 жовтня 2015 року [PERSON]. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить про визнання за нею права власності на 2/3 частини домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по вул. Будьоного, будинок № 20 в місті Чугуєві Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 27 жовтня 2015 року. Позивач за первісним позовом та її представник [PERSON], діючий за довіреністю від 05.04.2016 року (а.с. 21), в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, та просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване по вул. Будьоного, будинок № 20 в місті Чугуєві, Харківської області, про що надали відповідну заяву, при цьому позовні вимоги за зустрічним позовом визнали та не заперечували проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON], визнала уточнені позовні вимоги [PERSON], позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала та просила їх задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, враховуючи визнання сторонами обох позовів та відсутність заперечень проти них, суд вважає уточнений первісний та зустрічний позови такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 листопада 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 523195 виданим повторно 27.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 428 (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Чугуїв, вул. Будьоного, буд. № 20, Харківської області, який належав йому згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 02.10.1953 року, посвідченого Чугуївською районною держнотконторою 01.12.1953 року рреєстровий №7540 та Актом про закінчення будівництва, затвердженого рішенням виконкому Чугуївської міської ради Харківської області від 12.12.1958 року (а.с. 69, 80, 81). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмові від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦУ України. Згідно ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] мали бути: дружина - [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON], родинні відносини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00016053984 від 27.11.2015 року (а.с. 13) [PERSON] спадщину прийняла фактично, проживаючи разом з померлим, що відповідає вимогам ч. 3 ст.1268 ЦК України,[PERSON] спадщину прийняла шляхом звернення з відповідною заявою до держнотконтори, що передбачено ст. 1269 ЦК України, [PERSON], який є батьком позивача за первісним позовом, хоча і мешкав разом з батьками у спірному будинку, однак помер раніше ще 22 листопада 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 316372, актовий запис 416 (а.с. 10). Ніхто у відповідності до чинного законодавства спадщину не оформляв. 27 жовтня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 523156, виданим 27.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 436 (а.с. 12). Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишила спадкування повинно відбуватися за законом. Після смерті [PERSON] [PERSON], яка є її онукою та донькою померлого сина, у встановлений законом строк звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини відповідно до положення ст. 1266 ЦК України (а.с. 27). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання первісного та зустрічного позовів сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст.3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

Outcome: approved