Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] був її двоюрідним братом. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина. Спадкоємцем після смерті тітки є її син [PERSON] , який спадщину прийняв, оскільки проживав з матір`ю за однією адресою. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем після смерті брата, оскільки займалась його похованням, розпорядилась майном померлого. У приватного нотаріуса заведена спадкова справа № 143/2021. При оформленні у нотаріуса своїх спадкових прав, з`ясувалось, що документально не підтверджується факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] був її двоюрідним братом. Вказані обставини не дають можливості реалізувати свої спадкові права, що і змусило звернутися з заявою до суду. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Ворона Г.І., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, задоволенню вимог заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази,

Outcome: approved