Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Просить суд видати обмежувальний припис у відношенні [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки на строк 6 місяців: - заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та інших місць частого відвідування [PERSON] , строком на 6 місяців; - заборони особисто та/або через 3-х осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців; - заборони вести листування, телефонні розмови з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та/або через 3-х осіб строком на 6 місяців з підстав, викладених у заяві. Заявник в судовому засіданні підтримала заяву з підстав у ній викладених. Суду пояснила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком та на постійній основі вчиняє щодо неї насильство фізичного та психологічного характеру, прикриваючись своїм правом спілкування з дитиною. Представник заявника адвокат Міщук І.В. судовому засіданні надала пояснення, ідентичні поясненням заявника. Також пояснила, що наявні підстави для застосування зазначених в заяві заходів тимчасового обмеження, і просила також заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів особисто до [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що обставини, зазначені в заяві не відповідають дійсності. Заявником нібито безпідставно викликається поліція, та провокуються конфлікти, коли він хоче побачити дитину. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до статті 350-5\~ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до статті 350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин. [PERSON] , [INFO] , яка є заявником у справі, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою спільно з заявником проживає малолітній син [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 13 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] є особами, на яких у відповідності до ч. 2 статті 3 положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] склалися стійкі неприязні стосунки внаслідок систематичних протиправних діянь [PERSON] , які мають вираз в різних формах домашнього насильства. Постановою Волинського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року скасовано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 173-2 КУпАП та закрито щодо нього провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови, 26 грудня 2020 року [PERSON] вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] , а саме перебуваючи в агресивному стані, наніс удар в область обличчя, на зауваження припинити не реагував. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень. Відповідно до змісту вказаної постанови, 26 листопада 2020 року [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] , а саме надсилав повідомлення нецензурного змісту, які, крім іншого, містили погрози. Встановлено, що [PERSON] свідомо вчиняє систематичні дії, в ході яких застосовує фізичне та психологічне насильство у відношенні колишньої дружини. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З аналізу положень Закону України «Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»судом достовірно встановлено, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство у відношенні своєї колишньої дружини [PERSON] . Діяння [PERSON] за своїм характером є умисними. Суд приймає до уваги систематичність протиправних діянь [PERSON] у вигляді домашнього насильства відносно [PERSON] , характер та глибину неприязних стосунків, які склалися між особами, починаючи з жовтня 2020 року, уразливість заявника від діянь кривдника, ступінь негативного впливу протиправних діянь з боку [PERSON] на фізичне та психологічне здоров`я заявника. А також те, що кривднику відоме місце проживання заявника, та протиправні діяння систематично вчиняються ним саме за місцем проживання [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про існування обґрунтованих ризиків щодо повторення в майбутньому протиправних дій [PERSON] у відношенні своєї колишньої дружини [PERSON] у вигляді домашнього насильства. Оскільки [PERSON] своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень не визнавав, до виниклої ситуації ставиться зухвало, не розуміє та не бажає розуміти сутності проблем, які виникли між ним та [PERSON] та звинувачує саме заявника у виникненні конфліктних ситуацій. А тому за таких обставин, суд визначає пріоритетним право [PERSON] на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства та оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про видачу обмежувального припису та застосування у відношенні [PERSON] таких заходів тимчасового обмеження прав, як: - заборони [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та особисто до [PERSON] на строк 6 місяців. - заборони особисто [PERSON] та/або через 3-х осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк 6 місяців. - заборони [PERSON] та/або через 3-х осіб вести листування та телефонні розмови з [PERSON] на строк 6 місяців. При цьому, не підлягають до задоволення вимоги в частині заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до інших місць частого відвідування [PERSON] . Оскільки таке зобов`язання носить невизначений характер, не конкретизоване та обмежить право [PERSON] на перебування в невизначених громадських місцях або адміністративних будівлях. Крім того, відстань у 100 метрів, про яку просять заявник та її представник, на думку суду, є надмірною та необгрунтованою. Приймаючи до уваги систематичність протиправних діянь [PERSON] , їх умисний характер, усвідомлення [PERSON] повної незахищеності [PERSON] від його протиправних посягань у вигляді домашнього насильства, невжиття [PERSON] жодних заходів, спрямованих на його виправлення після вчинення адміністративних правопорушень, суд приходить до висновку про застосування у відношенні [PERSON] заходів тимчасового обмеження прав на максимальний строк, а саме 6 (шість) місяців.

Outcome: partial