Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 13 січня 2017 року під розписку позичила [PERSON] 500 доларів США строком до 1 липня 2017 року. Кошти відповідачу були потрібні для оплати заборгованості за виконавчим листом № 164/177/14-ц щодо розшуку автомобіля «Ауді А6», д.н.з. [NUMBER] . Свої зобов`язання [PERSON] не виконав, що завдало позивачу певних переживань та страждань, тому просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 500 доларів США, що складає по курсу НБУ - 13625 гривень, 3% річних, що становить 476 гривень, пеню - 4782 гривні 92 копійки, суму витрат від інфляції - 1348 гривень 79 копійок, що в загальному складає 20232 гривні 71 копійку, а також моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується оголошенням від 10 червня 2019 року на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою Маневицького районного суду від 18 червня 2019 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON] та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Судом установлено, що 13 січня 2017 року [PERSON] написав розписку, якою підтвердив факт отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 500 доларів США, та зобов`язався повернути до 1 липня 2017 року (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області № 10341/64/01-2018 від 23 липня 2018 року [PERSON] роз`яснено про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, та виникнення цивільно-правових відносин, які вирішуються в порядку цивільного судочинства (а.с. 15). Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦПК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача становить 20232 гривні 71 копійка, в тому числі: сума боргу - 500 доларів США, що по курсу НБУ складає 13625 гривень; 3 % річних, що становить 476 гривень; пеня в сумі 4782 гривні 92 копійки; витрати від інфляції - 1348 гривень 79 копійок (а.с. 6-7). Оскільки в порушення статей 526, 1049 ЦК України [PERSON] свої зобов`язання не виконав, тому з нього підлягає стягнення боргу в сумі 20232 гривні 71 копійка, в тому числі: сума боргу - 500 доларів США, що по курсу НБУ складає 13625 гривень; 3 % річних, що становить 476 гривень; пеня в сумі 4782 гривні 92 копійки; витрати від інфляції - 1348 гривень 79 копійок. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Розглядаючи вимогу про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач зазначає, що зазнала не мало переживань та страждань з приводу неповернення боргу відповідачем, оскільки кошти необхідні для власного проживання та придбання речей. Крім того, думка позивача про те, що кошти не будуть повернуті взагалі або через тривалий час, відобразилася у постійній нервовій та психологічній напрузі, що створило життєвий дискомфорт та психічне навантаження. Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи зазначені вимоги Закону, та беручи до уваги засади розумності, виваженості і справедливості, суд вважає не підтвердженим факт моральної шкоди, заподіяної позивачу, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Outcome: partial