Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй вказаний будинок належить на праві приватної власності, в ньому на теперішній час, окрім неї, зареєстрований відповідач, але він з 2014 року в будинку не проживає, його речі там відсутні, в оплаті комунальних послуг він також участі не приймає, проте, в добровільному порядку з реєстрації у вказаному жилому приміщенні не знімається, що позбавляє її права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на неї додатковий тягар по сплаті комунальних послуг. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, за останнім відомим місцем реєстрації повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 20, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявними в матеріалах справи ксерокопіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З домової книги вбачається, що в зазначеному будинку, крім позивачки, зареєстрований колишній чоловік її доньки - [PERSON]. Проте, останній не проживає у вищевказаному будинку з 2014 року, його особистих речей там немає, що підтверджується відповідним актом, складеним депутатом Новокаховської міської ради [PERSON] від 01.07.2016 року, але з реєстрації з вказаного жилого приміщення він добровільно не знімається. За таких обставин, коли відповідач більше року не мешкає у спірному житловому приміщенні, доказів щодо поважності причин його не проживання суду не представлено, а його реєстрація за вказаною адресою порушує права позивачки вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved