Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Черченської сільської\~ради з вимогами визнати незаконними рішення Черченської сільської ради від 23 жовтня 2015 року «Про затвердження акта комісії щодо встановлення меж земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] С.» та від 08 квітня 2016 року про внесення змін в рішення Черченської сільської ради від 29.12.1993 «Про приватизацію земельних ділянок». В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Черченської сільської ради від 29.12.1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки: площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,52 га для ведення підсобного господарства. Згідно з даними погосподарської книги в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка загальною площею 0,68 га. Тому рішення Черченської сільської ради про затвердження акта про встановлення меж земельних ділянок від 06.10.2015 року згідно з яким загальна площа земельних ділянок, які належать [PERSON], була фактично зменшена до 0,40 га, а також рішення Черченської сільської ради про внесення змін в рішення Черченської сільської ради від 29.12.1993 в частині зменшення розміру земельної ділянки, переданої у власність [PERSON], є незаконними. Черченська сільська рада подала до суду відзив на позовну заяву згідно з яким заперечила проти позову повністю. Обґрунтувала заперечення тим, що Черченська сільська рада не позбавляла [PERSON] права власності щодо жодної частини земельної ділянки. Рішення Черченської сільської ради від 08 квітня 2016 року спрямоване на усунення арифметичної помилки у рішенні від 29.12.1993 року, підтвердженням чого є обставини, встановленні рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017. Третя особа [PERSON] заперечив щодо позову із підстав, які зазначені у відзиві Черченської сільської ради. Пояснив, що тривалий час між ним та позивачкою по справі існує спір щодо межі між суміжними землекористувачами. Жодним чином оскаржувані рішення не порушують прав позивачки. Просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Згідно з рішенням від 23.10.2015 року Черченська сільська рада, розглянувши заяву [PERSON], затвердила акт комісії щодо встановлення меж земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] Актом про встановлення меж земельних ділянок від 06.10.2015 року комісією Черченської сільської ради в складі сільського голови [PERSON], головного бухгалтера [PERSON], депутата [PERSON], спеціаліста по земельних питаннях [PERSON], за присутності [PERSON] та [PERSON], проведено заміри в спірних частинах земельної ділянки згідно з картосхемою 1968 року та встановлено, що орієнтовна ширина верхньої частини земельної ділянки дорівнює 30 м, нижньої частини земельної ділянки 36 м, встановлено межовий знак у нижній частині земельної ділянки та визначено природній межовий знак у верхній частині земельної ділянки дерево горіха. Згідно з рішенням Черченської сільської ради Рогатинського району від 08 квітня 2016 року внесено зміни в п. 1 (додаток №1) рішення 19 сесії пятого демократичного скликання від 29 грудня 1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» та викладено його в такій редакції: «передати у приватну власність гром. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,44 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,04 га, для ведення підсобного господарства 0,40 га». Відповідно до архівного витягу від 13.03.2018 № А-1/01-18 з протоколу пятнадцятої сесії Черченської сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання від 29.12.1993 року рішенням про приватизацію земельних ділянок було передано у власність [PERSON] земельні ділянки: площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,52 га для ведення підсобного господарства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017року та постановою Верховного суду від 15 серпня 2018 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою, що розташована по вул. Гайок, 24, в с. Черче Рогатинського району Івано-Франківської області шляхом демонтажу встановленої нею огорожі з стовпів деревяних опорних та металевої сітки. Зобовязано [PERSON] відновити за власний рахунок межовий знак у вигляді одного опорного дерев'яного стовпа, місце розташування якого затверджене актом комісії Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 06 жовтня 2015 року, який затверджений рішенням двадцять пятої сесії шостого скликання Черченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 23 жовтня 2015 року, та не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою, що розташована по вул. Гайок, 24, в с.Черче Рогатинського району Івано-Франківської області. Зазначеним рішенням суду першої інстанції встановлено, що за усіма картографічними документами частина захопленої земельної ділянки, яка визначена актом та схемою від 11 грудня 2015 року, завжди знаходилась у користуванні позивача, а не відповідача. Рішенням Черченської сільської ради Рогатинського району від 08 квітня 2016 року про внесення змін в рішення Черченської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року виправлено допущену арифметичну помилку, і жодного реального вилучення частини земельної ділянки у [PERSON] не проводилось, а спірна частина ділянки за картографічними документами завжди знаходилась у користуванні [PERSON] Статтею 321\~ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391\~ЦК України та статті 155\~ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 106\~ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до статті 107\~ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Згідно із ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Статтею 152\~ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та, зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до частин третьої та пятої статті 158\~ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується судом. За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. [PERSON] не подала жодного доказу, який би довів, як обставину порушення Черченською сільською радою порядку відновлення меж її земельної ділянки в натурі, так і обставину порушення меж її земельної ділянки. Щодо викладення Черченською сільською радою в рішенні від 08 квітня 2016 року частини рішення Черченської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року в новій редакції, а саме зміні площі земельних ділянок, які передаються у власність [PERSON], то, як встановлено рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 року, це було здійснено з метою виправлення допущеної арифметичної помилки. Згідно схеми обмірів земельної ділянки [PERSON] її площа становить 0,4055 га. Як зазначено у висновку Верховного суду України в справі № 6-31цс12, згідно із ч. 1 ст.\~22\~ЗК України\~1990\~року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. [PERSON] не довела належними та допустимими доказами, що вона набула право власності на земельні ділянки площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,52 га для ведення підсобного господарства, оскільки не надала земельно-кадастрові документи, які б підтверджували цю обставину. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Суд не встановив обставин порушення оспорюваними рішеннями Черченської сільської ради цивільних прав або інтересів [PERSON], тому позов не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача, а понесені третьою особою судові витрати покладаються на третю особу.

Outcome: dismissed