Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , яка також діє в інтересах дитини [PERSON] , [PERSON] , Берездівської сільської ради, третя особа: Орган опіки і піклування Славутської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказує, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок позивач отримала в спадщину після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] вселилась до вказаного вище житлового будинку ще за життя попереднього власника. Разом із нею у даному будинку проживали та були зареєстровані її чоловік та діти. Однак, як вказує позивач, відповідачі не проживають у зазначеному будинку з 01.07.2016 року. Оскільки на відповідачі вселилися в будинок за згодою попереднього власника, на даний час у ньому не проживають, а позивач як власник майна не надає згоду на реєстрацію відповідачів у житловому будинку, [PERSON] звернулася до суду та просить визнати [PERSON] , [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні поданий позові підтримала та повідомила наступні обставини. Відповідач, [PERSON] , є дочкою чоловіка позивача [PERSON] , яка вийшла заміж на [PERSON] . Сім`я проживала в [ADDRESS] . Однак [INFO] [PERSON] помер, а відносини між дружиною померлого, його дочкою та чоловіком останньої поступово погіршувались. В результаті постійних сварок з 2016 року відповідачі не проживають у вказаному будинку, який успадкований позивачем після смерті чоловіка. Позивач вказала, що відповідачі вселилися у спірний будинок за згодою попереднього власника. Через постійні конфлікти позивач не бажає, щоб відповідачі разом із сином [PERSON] значилися зареєстрованими в будинку, який їй належить. Додатково позивач повідомила, що з 2016 року відповідачі в будинку не з`являються, особистих речей в будинку немає. В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав з викладених у ньому підстав. Вказав, що як на підставу поданого позову посилаються на ч. 2 ст. 406 ЦК України. Представник позивача вказав, що відповідачі набули права користування будинком, що за своєю суттю є сервітутом, за згоди попереднього власника, а отже є похідними від права власності останнього. Оскільки на даний час власником будинку є позивач [PERSON] , вона має право на усунення перешкод у розпорядженні належним їй майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним вище житлом. Окрім того, представник позивача повідомив, що на даний час відповідачі проживають в іншому будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що проживала разом із батьком та позивачем з 5 років, та вважала позивача членом своєї сім`ї. Однак після смерті батька відносини із [PERSON] раптово погіршились. Остання вигнала відповідача разом із дітьми із будинку, в якому вони разом проживали, та виставила на вулицю речі відповідачі. Відповідач вказала, що позивач фактично чинила перешкоди у доступі до будинку [ADDRESS] . Після вказаної ситуації відповідач разом із дітьми зверталася до сусідів із проханнями переночувати, а в подальшому попросила місцевого фермера надати житло, де проживає і на даний час ( [ADDRESS] ). Додатково відповідач повідомила, що вказане житло за домовленістю вона отримала на виплату, і після сплати коштів у сумі 30 тис. грн. зазначений будинок перейде у її власність. Від Берездівської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника сільської ради. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не прибув. Представник органу опіки та піклування підтримуючи надай органом висновок, вважає, що висилання дітей буде шкодити їхнім інтересам, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, за даними свідоцтва про право на спадщину від 29 жовтня 2013 року, [PERSON] є власником житлового будинку з належними надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5,6 ). Згідно даних довідки Берездівської сільської ради від 12.06.2020 № 172, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . За даною адресою до складу сім`ї входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 11). Як видно із матеріалів справи, [PERSON] неодноразово зверталась до Славутського ВП ГУНП в Хмельницький області зі скаргами та заявами. Так, згідно відповіді Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, перевіркою встановлено, що у [PERSON] час від часу виникають суперечки зі своїми родичами, які продовжуються вже тривалий час (а.с. 14, 15,16,17, 18). 17 вересня та 16 жовтня 2020 року позивач [PERSON] направляла [PERSON] , [PERSON] попередження-вимоги, згідно із якою позивач просила відповідачів добровільно знятися з реєстрації в будинку, який належить [PERSON] на праві власності (а.с. 19, 20). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47\~Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з п.п.1,2,5 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселилися в будинок і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що на момент розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членом сім`ї позивача, а тому не мають законних підстав для проживання за адресою [ADDRESS] , що є істотною обставиною у розумінні ст. 406 ЦК України. Зазначена позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 235/9835/15-ц Щодо позовних вимог про визнання такою, що втратила право користування житлом, [PERSON] , суд звертає увагу на те, що [PERSON] добровільно знялась з реєстрації у вказаному вище будинку, що підтвердили сторони в судовому засіданні, тому суд не вважає дану позовну вимогу такою, що підлягає задоволенню. Разом із тим, щодо виселення із будинку неповнолітнього [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності відповідним принципам статті 8 Конвенції. Судом береться до уваги те, що житлом, в якому фактично проживає неповнолітній [PERSON] , не належить на праві власності йому чи його батькам, а отримане ними в користування на виплату. Лише після сплати повної суми, погодженої із власником будинку, в якому на даний час проживає сім`я, житло перейде їм у власність. Тому, враховуючи те, що неповнолітні [PERSON] не має іншого житла, в якому останній може бути зареєстрованим, суд приходить до висновку, що визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, порушить права та гарантії дитини щодо забезпечення житлом. У зв`язку із чим у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial