Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 01 січня 2008 року померла її баба, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким право на земельну частку(пай) згідно сертифікату ЧР №0221602, в разі її смерті, заповіла їй, який посвідчений 04 січня 2003 року секретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно: земельну ділянку площею 1,60 га. кадастровий номер 7124982000:01:002:0039, що розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності померлої підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 079799. Згідно довідки Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 20.06.2008 року [PERSON] на день смерті проживала і була зареєстрована разом з нею. 13 вересня 2016 року до Черкаської державної районної нотаріальної контори нею було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай), що належала померлій [PERSON] У цей же день нотаріус Черкаської державної районної нотаріальної контори видав розяснення щодо неможливості вчинення нотаріальної дії, оскільки спадкодавиця заповіла не конкретне майно (земельну ділянку), як це вимагається законодавством, а документ на підставі якого земельний пай належить померлій. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на майно, яке конкретно вказане в заповіті, оформити спадкові права на земельну ділянку згідно державного акту, який надано, нотаріус не має правових підстав. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку, площею 1,60 га, кадастровий номер 7124982000:01:002:0039, що розташована на території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], померлій 01 січня 2008 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши суду заяву в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Вергунівської сільської ради Черкаського району, в судове засідання не зявився, але від сільської ради надійшла письмова заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі її представника. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2008 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 080365, видане Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області 02.01.2008 року, актовий запис № 03. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 04.01.2003 року посвідченогосекретарем Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрованого у реєстрі за № 2, [PERSON] заповіла на користь [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) серія ЧР № 0221602 на все належне їй майно. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] вустановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що спадкодавиця [PERSON] заповіла не конкретне майно (земельну ділянку), як це вимагається законодавством, а документ на підставі якого земельний пай належить померлій. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення і за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved