Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON], який помер 21.06.2006, за життя якому належало право на земельну частку (пай) площею 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області. З приводу оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено у зв'язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що передбачений законодавством строк вона пропустила з поважних причин, так як взагалі не володіла відомостями про земельну частку (пай), не знала про її існування, тому не змогла використати своє право на прийняття спадщини, позивач просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 21.06.2006. Відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідачем був поданий відзив на позов, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача. Свої заперечення, посилаючись на ст.ст.1216,1270 ЦК України та абз.6 п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідач обґрунтовував тим, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про наявність спадкового майна, відсутність правовстановлюючого документу, на які посилається позивач. З часу смерті [PERSON] минуло більше 12 років, поважності причин пропуску строку на звернення до нотаріуса позивач не надала (а.с.34-35). У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала із підстав указаних у позові, при цьому пояснила, що батько проживав сам у гуртожитку, після його смерті вона разом із братом та сестрою його поховали. Крім того, обґрунтовуючи позов [PERSON] вказала, що також причинами поважності пропуску строку на звернення до суду послужило те, що її дочка від народження хворіла, потребувала лікування та догляду, у тому числі ці обставини відбувались у період після відкриття спадщини - влітку 2006 року, коли її донька перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.08.2006 по 28.08.2016. Після виписки із лікарні донька ще лікувалися амбулаторно та дитячій обласні лікарні (записи про що не збереглися). На той час доньці було 5 років, тому позивач перебувала разом із дочкою, та не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні із підстав указаних у відзиві на позов, при цьому указав, що надані позивачем додаткові докази також не підтверджують поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позивача хворіла дитина, а не сама позивач. Донька позивача була виписана з лікарні із одужанням, що зазначено у довідці. До того ж у позивача є чоловік, який міг доглядати за дитиною. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що\~ позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~ На підставі копії свідоцтва про смерть судом установлено, що 21 червня 2006 у м.Тростянець Сумської області помер [PERSON] (а.с.11). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований [INFO] (а.с.15). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як доньки та батька, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та її одруження (а.с.12, 13 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельну частку площею 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, яка належала померлому на підставі сертифіката по ВАТ «Півненківський бурякорадгосп» серії СМ №0259261, виданого на підставі розпорядження голови Тростянецької РДА Сумської області №476 від 24 вересня 1999 року. Сертифікат зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №360 від 19 жовтня 1999 та був виданий особі, що підтверджується підписом (а.с.8). Указаний сертифікат був утрачений, про втрату якого позивачем було зроблено відповідне оголошення у місцевій газеті «Круглий двір» за №14(939) від 05 квітня 2018 (а.с.18-19). Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З приводу оформлення спадкових прав після смерті батька, позивач звернулася до нотаріуса, але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у звязку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с.47). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз.6 п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На обґрунтування поважності пропуску строку для прийняття спадщини, позивач указала, що вона не володіла сертифікатом про земельну частку (пай), не знала про його існування, тому не змогла використати своє право на прийняття спадщини. Також позивач надала довідку Сумської міської дитячої лікарні від 28.08.2006 щодо хвороби її доньки [PERSON] (а.с.62). Указана довідка датована серпнем 2006 року, лікування було стаціонарне, тривалістю 10 днів з 18.08.06 по 28.08.06, після чого дитина була виписана із лікарні. Будь-яких доказів щодо подальшого лікування та перебування на стаціонарному лікування дитини, позивачем до суду надано не було. Отже, суд вважає, що причини, вказані позивачем як її необізнаність про наявність спадкового майна через відсутність сертифікату на земельну частку (пай) та перебування її дитини на стаціонарному лікуванні, як то підтверджено довідкою, не є тими непереборними обставинами, які перешкоджали позивачці протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, тому через відсутність поважних причин пропуску вказаного строку, відповідно і відсутні підстави для визначення додаткового строку позивачці для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені позивачем, згідно до ст.141 ЦПК України, не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed