Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вона (позивач), [PERSON], яка померла 17 липня 2013 року, та [PERSON], який помер 23 травня 2018 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік (батько позивача) [PERSON], але за життя не оформив своїх спадкових прав. Вона (позивач) та її брат [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, у нотаріуса уклали договір про поділ спадкового майна. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на належні [PERSON] 2/3 частини зазначеного житлового будинку. Державний реєстратор відмовив їй (позивачу) у реєстрації права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив розгляд справи проводити у їх відсутності. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 3 по вул. Квітнева (колишня назва Калініна) в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 55 від 18 лютого 2019 року (а.с. 15). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що 27 липня 1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Супрун», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 57). За таких обставин [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині житлового будинку № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. 17 липня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], на його імя 13 жовтня 2014 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 486/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 51-54). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/3 частину житлового будинку № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 23 травня 2018 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). З копії спадкової справи № 309/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с. 34-45) вбачається, що спадщину після його смерті прийняли [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. 19 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, який був посвідчений нотаріусом, відповідно до умов якого [PERSON] переходить у спадщину 2/3 частини житлового будинку № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. 19 лютого 2019 року на імя [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні йому 2/3 частини житлового будинку № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку, які належали [PERSON], у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 222/02-31 від 21 лютого 2019 року (а.с. 16). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 45732531 від 27 лютого 2019 року (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 3 по вул. Квітнева в с. Калинівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 18-22). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved