Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства с. Уютне про визнання неправомірним п. 2 наказу № 53К від 12.12.2013р. та поновлення її на посаді старшого бухгалтера КП с. Уютне зі сплатою середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка працювала в КП с. Уютне 14 років. За час роботи у відповідача ніколи не порушала трудову дисципліну, має грамоту та подяки за багаторічну працю. Наказом № 40К від 11 жовтня 2013 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. Вважає, що була притягнута до дисциплінарної відповідальності безпідставно та незаконно, оскільки трудову дисципліну не порушувала та не відмовлялася виконувати свої посадові обов'язки. Головний бухгалтер необґрунтовано, у порушення ст. 32 КЗпП України, з 01 жовтня 2013 року почала вимагати від неї виконання функцій, які не входять до кола її посадових обов'язків. Керівник підприємства проігнорував її звернення та усунувся він вирішення питання щодо створення належних умов для виконання дорученої додаткової роботи. Наказом № 44К від 21 жовтня 2013 року її було попереджено про майбутнє звільнення у зв'язку із скорочення працівників комунального підприємства, які перебувають за штатним розписом. Пунктом 2 наказу № 53К від 12.12.2013р. її було звільнено з займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 та ст. 147 КЗпП України за систематичне невиконання службових обов'язків, при чому в чому виражається систематичність їй не повідомили. Звільнено позивачку було у день виходу її з відпустки. Підставою для звільнення послужив акт про виморочну документальну перевірку діяльності бухгалтерії Комунального підприємства с. Уютне за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р., проведену Виконавчим комітетом Уютненської сільської ради Сакського району АР Крим. Про проведення її роботи її не повідомили, з актом не ознайомили, пояснень не відібрали. Таким чином, її було звільнено із порушенням трудового законодавства, з огляду до чого вона з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд про визнання неправомірним п. 2 наказу № 53К від 12.12.2013р. та поновлення її на посаді бухгалтера КП с. Уютне зі сплатою середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представники відповідача - начальник КП с. Уютне Щеголев О.І. та юрист Комлева Л.Г. - у судовому засіданні проти заявленого позову заперечували, про що надали письмові заперечення, відповідно до яких повідомили, що у зв'язку з неодноразовими зверненнями позивачки до Уютненської сільської ради Сакського району зі скаргами щодо роботи бухгалтерії КП с. Уютне рішенням Виконавчого комітету Уютненської сільської ради було створено комісію для перевірки роботи бухгалтерії. 05.11.2013р. вказаною комісією було проведено перевірку діяльності бухгалтерії КП с. Уютне за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р., за результатами проведення якої були встановлені порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320. Позивачка раніш притягувалася до дисциплінарної відповідальності наказом № 10К від 04.03.2013р. про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказом № 40К від 11 жовтня 2013 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та наказом № 44К від 21 жовтня 2013 року про попередження її про майбутнє звільнення у зв'язку із скорочення працівників комунального підприємства, які перебувають за штатним розписом. Наказом № 40К-1 від 11 жовтня 2013 року, яким було внесено зміни до наказу № 40К від 11 жовтня 2013 року щодо викладення його у іншій редакції, а саме оголошення їй догани. Наказом № 53К від 12.12.2013 року старшого бухгалтера [PERSON] було звільнено за систематичне невиконання службових обов'язків за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. [PERSON] була прийнята на роботу на посаду бухгалтера-касира у КП с. Уютне наказом № 47К від 20 серпня 2007 року. Наказом № 1К від 02 січня 2009 року [PERSON] було переведено старшим бухгалтером з дозволом сумісництва посади касира з окладом згідно штатного розпису. 30 жовтня 2012 року позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією бухгалтера, затвердженою начальником КП с. Уютне 28 червня 2012 року. До посадових обов'язків бухгалтера входить, зокрема, складання журналів-ордерів и підбирання документів-додатків до журналів ордерів (п. 7). Таким чином, позивач з огляду на норми ст. 21 КЗпП України було визначено обсяг роботи, яка вона має виконувати. Роблячи зауваження щодо невідповідності посадової інструкції бухгалтера, [PERSON] не оскаржила рішення керівника підприємства про її затвердження, не реалізувала своє право на звернення до суду для вирішення трудового спору за умови його існування з приводу визначеного керівником обсягу трудових обов'язків. Наказом № 10К від 04.03.2013р. до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за безвідповідальне відношення до роботи. Наказом № 40К від 11.10.2013р. [PERSON] за відмову від виконання службових обов'язків було оголошено сувору догану. Із спірним наказом позивач ознайомилася у день його видання. У той же день було винесено наказ № 40К-1 про внесення змін у наказ № 40К від 11 жовтня 2013 року яким резолютивна частина викладалася у новій редакції, а саме оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани. Позивачка відмовилася ознайомитися із вказаним наказом, що підтверджується актом від 11.10.2013р. Як слідує із книги наказів по КП с. Уютне, ведення якої розпочате із 02 січня 2013 року, у ній у хронологічному порядку під порядковими номерами 41, 42 наявні відомості про видання зазначених вище наказів. Із наведеного вище слідує, що накази №№ 40К, 40К-1 від 11 жовтня 2013 року виданні обґрунтовано та відповідно із порядком, передбаченим КЗпП України. Наказом № 44К від 21 жовтня 2013 року старшого бухгалтера [PERSON] повідомлено про майбутнє звільнення із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України із 23 грудня 2013 року у зв'язку із скороченням працівників КП, які перебувають за штатним розписом і неможливістю її переводу на іншу роботу по спеціальністю. Штатним розписом, веденим в дію з 01 травня 2012 року посада старшого бухгалтера на підприємстві не передбачена, отже фактично виведена за штат. Саме з цього часу у штатному розписі підприємства були наявні лише дві штатні одиниці за професіями: головний бухгалтер та бухгалтер відділу збуту. Відповідно до акту виморочної документальної перевірки діяльності бухгалтерії Комунального підприємства с. Уютне за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р., складеного комісією Виконавчого комітету Уютненської сільської ради Сакського району АР Крим 05.11.2013р. встановлені порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320. Вказані порушення пов'язані саме з виконанням трудових обов'язків, виконання яких покладені на позивачку. Пунктом 1 наказу Комунального підприємства с. Уютне № 53К від 12.12.2013р. за неналежний контроль роботи підлеглого головному бухгалтеру Тюльпановій Г.П. оголошено догану. Пунктом 2 цього ж наказу за систематичне невиконання службових обов'язків старшого бухгалтера [PERSON] звільнено за п. 3 ст. 40 та ст. 147 КЗпП України. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Положеннями ст. 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Системний характер неналежного виконання трудових обов'язків [PERSON] підтверджується відповідними наказами про притягнення її до дисциплінарної відповідальності на протязі 2013 року, які ні ким не скасовані. Відповідно до ч. 1 ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно зі ст. 228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Відповідно до п. 1 ст. 231 КЗпП України у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівника чи власника або уповноваженого ним органу, коли вони не згодні з рішенням комісії по трудових спорах підприємства, установи, організації (підрозділу). Положеннями ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Враховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість звільнення позивачки, підстав виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed