Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням житловим будинком по вул. Центральній 169 с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що вона є власником житлового будинку по вулиці Центральній 169 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідачі [PERSON]Є, [PERSON], [PERSON] з її згоди були зареєстровані в належному на праві власності житловому будинку. Однак, в 2010 році відповідачі добровільно залишили помешкання та з цього часу не проживають, що підтверджується відповідним актом. Їх реєстрація по місцю проживання позивача створює останній перешкоди у користуванні своєю власністю, в тому числі і при вирішенні питання отримання житлових субсидій. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, ст. 391 ЦК України як форму захисту власником своїх прав, [PERSON] просить задоволити її позовні вимоги та позбавити права користування житловим приміщенням відповідачів. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів наведених у ньому, вказала, що реєстрація відповідачів перешкоджає їй оформити субсидії на житлово-комунальні послуги, що ставить її у важке матеріальне становище та позбавляє її, як власника, повноцінно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила, вказавши, що вона є сиротою та вдовою, на утриманні має малолітню дитину, жодного іншого житла у якому б могла зареєструватися вона не має, орендує різні помешкання щоб мати змогу десь тимчасово перебувати з дитиною, не має постійної роботи, позбавлення її права на житло позбавить її можливості мати зареєстроване місце проживання та оформити хоч якусь допомогу. [PERSON] зазначила, що не проживає за місцем реєстрації, оскільки там проживає тітка з сином, тому всім разом проживати не має змоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в підготовче судове засідання надіслав письмову заяву про те, що позов не визнає, проте відзиву на позов та будь яких документів на підтвердження своєї позиції по справі не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2008 року домоволодіння по вулиці Центральній 169 в с. Ласківці належить на праві приватної власності [PERSON]. Як слідує з довідки Теребовлянської міської ради від 03.12.2018 року №3038, в житловому будинку по вулиці Центральній 169 в с. Ласківці зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з акту обстеження матеріально-побутових умов заявника від 05.12.2018 року [PERSON] син та внучки [PERSON], [PERSON] зареєстровані але не проживають в даному будинку з 2010 року. Оцінивши надані сторонами докази, а також встановлені на підставі них обставини справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України,\~статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується\~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком № 169, що по вул. Центральній в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, оскільки останні не проживали у вказаному житлі більше року і проживають за іншою адресою. В частині вимог про позбавлення права на користування житловим будинком [PERSON], слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 47 Конституції\~України\~закріплено положення про те, що кожен має\~право\~на\~житло.\~Ніхто не може бути примусово позбавлений\~житла\~інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як уже було зазначено, відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як зазначила в судовому засіданні відповідач [PERSON]О.з 2010 року вона припинила поживати в своєї бабусі [PERSON] в с. Ласківці, оскільки створила свою сімю. 30 квітня 2011 року в неї народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ИД №132582. У 2014 році помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №174176. Будь якого іншого житла де б змогла зареєструватися відповідач з своїм малолітнім сином у неї не має. Як зясувалось в судовому засіданні, дійсним мотивом позовних вимог є бажання [PERSON] не позбавляти онуку права користування житлом, а намагання реалізувати право на отримання субсидій на оплату житлово комунальних послуг. З оглядну на наведене суд не вбачає підстав позбавляти відповідача [PERSON] конституційного права на повагу до його житла. Відтак, відсутні підстави, передбачені ч. 2\~ст. 405 ЦК України, для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved