Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений нею із [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з відповідачем 06.12.2019 року зареєструвала шлюб у Покровському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 775. Шлюбні стосунки сторони припинили у зв`язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя, проживають окремо. Таким чином позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить її інтересам. 22.04.2020 року ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 28.05.2020 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву від 28.05.2020 року, в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу у його відсутність. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього та визнає позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги позивача про відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915 затверджено Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, відповідно до п. 2 якого заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання. Тобто, після набрання рішенням суду законної сили, позивач вправі звернутись із заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про зміну прізвища. Крім того, законом не встановлено вимог щодо зазначення в рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, ухваленому в порядку позовного провадження, про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відтак, законних підстав для задоволення вимоги позивача про зміну її прізвища на дошлюбне в судовому порядку немає. З цих підстав у задоволенні вимоги про зміну прізвища позивача після розірвання шлюбу слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд при розподілі судових витрат застосовує ч. 1 ст. 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved