Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Хмільницької райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач проживали без реєстрації шлюбу та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після припинення спільного проживання донька залишилася проживати разом із нею, однак на даний час між нею та відповідачем виникають суперечки щодо визначення місця проживання доньки, а тому вона просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із нею. Ухвалою суду від 26.06.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.07.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано у Служби у справах дітей Хмільницької райдержадміністрації письмовий висновок щодо розв`язання спору. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлена належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 6) встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 613 від 11.03.2020 (копія на а.с. 11), а також довідок Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 614 від 11.03.2020 (копія на а.с. 10), № 663 від 18.03.2020 (копія на а.с. 7) встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. За місцем проживання мати дитини характеризується позитивно. Відповідно до характеристики ОЗШ І-ІІІ ступенів с. Уланів № 29 від 10.03.2020 (копія на а.с. 9) вбачається, що вихованням та навчанням малолітньої [PERSON] , [INFO] займається мати. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає. Відповідним висновком органу опіки і піклування Хмільницької районної державної адміністрації № 193 від 27.07.2020 (а.с. 51) підтверджено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, відповідно до яких [PERSON] проживає разом та знаходиться на утриманні її матері - [PERSON] , яка характеризується позитивно, належним чином займається вихованням доньки, у свою чергу, батько [PERSON] проживає окремо від дитини, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її навчанням, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 141,\~150,\~155,\~157,\~160,\~161 СК України,

Outcome: approved