Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася\~ до\~ суду\~ із\~ заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування заяви зазначила, що \~вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 21.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку. 16.12.2014 року у м. Макіївка Донецької області у неї народився син [PERSON]. При народженні дитини вона отримала медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження. \~\~\~ Згідно діючого законодавства України, для отримання свідоцтва про народження дитини, вона звернулася до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але відповіддю № 15.51-30-3658 від 03.11.2017 року, їй було відмовлено у державній реєстрації народження, оскільки нею було предявлено для підтвердження факту народження дитини свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не є підставою для державної реєстрації народження. \~\~\~ \~Таким чином, на теперішній час вона не може здійснити державну реєстрацію народження сина та отримати свідоцтво про народження дитини. \~ Встановлення факту народження дитини заявниці необхідно для державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження, оскільки іншим чином встановити даний факт можливості не має, у звязку з цим просила встановити факт народження 16.12.2014 року у м. Макіївка Донецької області, у неї хлопчика [PERSON], зазначивши батьком [PERSON] та матірю [PERSON].\~ В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Від Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. У відповідності до вимог ст.ст.169,\~197\~ч.2\~ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, дійсно [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 21.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 336, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копіями паспорту (а.с.6,12-13). 16.12.2014 року у [PERSON] у м. Макіївка Донецької області, тобто у зоні проведення антитерористичної операції (зона АТО), народилася дитина хлопчик, у звязку з чим вона отримала медичне свідоцтво про народження, видане Перинатальним центром м. Макіївки та свідоцтво про народження, при цьому датою народження дитини визначено 16 грудня 2014 року, матір'ю записана [PERSON] (а.с. 7-8). Для отримання свідоцтва про народження дитини заявниця звернулась до Мангушського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак у державній реєстрації народження дитини їй було відмовлено, бо заявницею для підтвердження факту народження дитини було предявлено свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не є документом- підставою для державної реєстрації народження (а.с.16). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Приписами п.1 та п.7 ч.1ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження її сина, видане державним органом України. Відповідно до\~ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи наведене,

Outcome: approved