Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лавківської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на будинок № 9 на вул. Садова в с.Лавки, Мукачівського району в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 20.09.1997 року. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений будинок належав її батькам [PERSON] та [PERSON] На момент смерті батьків у спірному будинку були зареєстровані та проживавали: вона [PERSON], сестри - [PERSON] (померла), та [PERSON] ( подала заяву про відмову від спадщини), та брати [PERSON] та [PERSON], (померли). Таким чином, після смерті батьків відкрилася спадщина на житловий будинок № 9 на вул. Садова в с.Лавки, Мукачівського району, за життя батьки заповіт не залишили. А тому єдиним спадкоємцем за законом вважає себе, оскільки у встановлений законом строк прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] однак позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті її батьки не зареєстрували право власності на будинок. У звязку з цим просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 9 на вул. Садова в с.Лавки, Мукачівського району. У судове засідання позивач не зявилася, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити. Представник Лавківської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Відповідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, відповідно до повторного свідоцтва про народження серії І-ФМ № 336916, батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Згідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 349183 від 21.09.21981 року, [PERSON], помер 21.09.1981року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 055506 від 22.09.1997 року, [PERSON], померла 20.09.1997 року. [PERSON], помер 02.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серїі І-ФМ № 198831. Також встановлено, що [PERSON] помер 09.12.2015 року, копія свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 230970 від 14.12.2015 року ( ас. 24-27). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01.12.2016 року, остання відмовилась від прийняття спадщина на користь [PERSON] ( а.с. 32). З довідки № 108 від 28.02.2018 року, виданої виконкомом Лавківської сільської ради Мукачівського району, вбачається, що забудовником та головою домогосподарства № 9 на вул. Садова в с. Лавки, Мукачівського району були [PERSON], помер 21.09.1981 року, та [PERSON], померла 20.09.1997 року ( а.с. 45). Також довідкою № 109, виданою виконкомом Лавківської сільської ради Мукачівського району 28.02.2012 року, стверджується, що на день смерті [PERSON] яка померла 20.09.1997 року, в спірному будинку була зареєстрована та проживала [PERSON] ( а.с. 45). Після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення документів на спадщину за законом на житловий будинок № 9 на вул. Садова в с. Лавки, Мукачівського району. 06.07.2017 нотаріус розглянувши подані документи, відмовив у видачі свідоцтва на спадщину у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на будинок.( а.с. 49). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 9 на вул. Садова в с. Лавки, Мукачівського району від 17.05.2016 року, до складу останнього входить житловий будинок позначений під літ. «А» (рік побудови 1980 р.) та господарські будівлі ( а.с. 18-22). Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до зазначених положень ЦК України, позивач є спадкоємцем другої черги за законом як сестра спадкодавця. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за померлими батьками за законом, так як у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як розяснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняв спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: с.Лавки, вул. Садова, 9 Мукачівського району в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved