Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що 25 липня 2016 року в Пнівненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем. За час шлюбу [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. Сторони проживають окремо. Дитина перебуває на її утриманні. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи норми статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 3). Дитина перебуває на повному утриманні матері, що встановлено з довідки Тоболівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 22 червня 2020 року № 1036 (а.с. 4). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачкою. У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, беручи до уваги обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», визначає аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved