Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи тим, що 16.05.2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №3. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що причииною розпаду сім`ї стало те, що вони не зійшлися характерами та поглядами, повністю втратили почуття взаємоповаги та взаємопорозуміння одне одного. Вже більш як три роки вони з чоловіком не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Стверджує, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливі. За таких обставин, позивачка просить шлюб, який був укладений 16.05.2009 року між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, однак надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у його відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва, серії [NUMBER] виданого повторно 14.03.2019 року про шлюб, 16.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №3. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.07.2010 року виконавчим комітетом Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, шлюбних відносин подружжя не підтримує, спільного господарства не ведуть. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] слід залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору та на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved