Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 15 травня 2007 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрила ся спадщина, що складаєтьс я з житлового будинку з надвірними будовами та спорудами № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області. Так, вона та її син [PERSON] фактом спільного проживання на момент смерті чоловіка та батька відповідно прийняли спадщину. Оскільки відповідач [PERSON] не заперечує проти визнання за нею у повному обсязі права власності на спадкове майно, однак нотаріусом в оформленні такого їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на будинок, тому просить позов задовольнити. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] та Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, у якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будовами та спорудами № 43 по вул. Гагаріна в с.Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 15 травня 2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що і він, і його матір [PERSON] є спадкоємцями першої черги за [PERSON], вони обоє прийняли спадщину фактом спільного проживання з останнім, а тому первісний позов визнає частково, зустрічний просить задовольнити у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їх участі. Крім цього зазначив, що оскільки при ознайомленні з матеріалами зустрічної позовної заяви стало відомо про наявність і у [PERSON] першочергового права на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будовами № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області, тому проти задоволення зустрічного позову не заперечив, а первісний позов просив задовольнити частково визнати право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Що стосується первісного позову, то вказав, що не заперечує щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області. У судове засідання представник Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, проти задоволення вимог [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за кожним по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами та будовами № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2007 року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 045532, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 16 травня 2007 року (а. с. 10, 11, 48). Також встановлено, що згідно довідок Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 07 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 463, [PERSON], який помер 15 травня 2007 року, був головою домогосподарства № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останнього були зареєстровані, зокрема, його дружина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а. с. 12, 13, 49, 50). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49587127 від 24 жовтня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 15 травня 2007 року, відсутня (а. с. 32, 33). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 118/01-16 від 12 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON], які є позивачами за первісним та зустрічним позовами відповідно, було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 43 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області, відсутній (а. с. 21). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає (а. с. 13, 32, 33, 50), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожен. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, відтак первісний частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial