Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] Первомайського району Миколаївської області, за набувальною давністю, мотивуючи тим, що 14 серпня 2003 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Вказаний будинок належав продавцю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Первомайської держнотконтори, Мовчан С.В., за реєстровим № 581. Договір від 14.08.2003 року був укладений в простій письмовій формі в присутності свідків, але в нотаріальному порядку засвідчений не був. Між позивачкою та [PERSON] існувала домовленість про те, що фактично передача будинку та його вартості сторонами відбувається відразу після укладення договору, а нотаріальне посвідчення та реєстрація договору відбудеться після того як у [PERSON] буде достатньо коштів для нотаріального посвідчення договору. Одразу після укладення вище зазначеного договору позивачка переїхала до придбаного будинку та стала постійно і безперервно в ньому проживати. З 2003 року [PERSON] відкрито та добросовісно користується будинком та здійснює всі права та обов'язки, що покладаються на власника. На даний час оформити договір купівлі-продажу будинку нотаріально неможливо, оскільки колишня власниця будинку, [PERSON], [INFO] померла.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду від її представника надійшла заява про розгляд справи його відсутність, позовні вимоги позивачки підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву із клопотанням про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. Судом встановлено, що 14 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] Первомайського району Миколаївської області. Вказаний будинок належав продавцю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Первомайської держнотконтори, Мовчан С.В., за реєстровим № 581. Договір від 14.08.2003 року був укладений в простій письмовій формі в присутності свідків, в нотаріальному порядку засвідчений не був. Між позивачкою та [PERSON] існувала домовленість про те, що фактично передача будинку та його вартості сторонами відбувається відразу після укладення договору, а нотаріальне посвідчення та реєстрація договору відбудеться після того як у позивачки буде достатньо коштів для нотаріального посвідчення договору. Позивачка стала постійно і безперервно проживати у вказаному житловому будинку, даний факт підтверджується довідкою Довгопристанської сільської ради № 192 від 24.02.15 року. Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила статті 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки предсавник відповідача визнав позов позивача і визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved