Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та зобов'язання повернути правовстановлюючі документи. В обґрунтування свого позову вказала, що 21.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №333, 20.06.2012р. цей Договір було зареєстровано КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації за № П-2-11253. До того як укласти цю угоду, позивачкою було укладено договір позики 03.11.2011 р. з [PERSON]. Договір позики було укладено та посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО реєстровий №3353. Згідно Договору позики, позивачка брала на себе зобов'язання повернути позичені гроші зі сплатою відсотків. Для забезпечення виконання умов Договору позики було укладено Договір іпотеки. За договором іпотеки, позивачкою передавалась квартира [ADDRESS], яка належала позивачці на підставі Договору Дарування. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстровий № 3355. За договором позики позивачка отримала 13 000,00 долл. США, які зобов'язувалась повернути [PERSON] через 2 місяці, зі сплатою відсотків за користування грошима. Свої зобов'язання вона не виконала і [PERSON] запропонував їй перекредитуватися та надав координати нового кредитора [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] запевнили позивачку, що усі необхідні документи вони підготують самі, а вона, як сторона за Договором позики, повинна буде лише підписати новий договір. Її було попереджено, що Договір позики буде підписувати дружина [PERSON] 21.03.2012 р. [PERSON] та [PERSON] було підписано договір позики, як потім з'ясувалось - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно Договору п. 4 вартість квартири складає 25000 долл. США, але різницю заборгованості і вартості квартири їй ніхто не сплатив, ввівши її в оману. Позивачка не мала наміру продавати належне їй нерухоме майно. Її було введено в оману, коли укладали Договір купівлі-продажу замість договору іпотеки, яким мало б бути забезпечено виконання зобов'язань щодо повернення в строк до грудня 2012 р. грошових коштів на суму 50000,00грн., що свідчить про те, що договір купівлі продажу нерухомого майна від 21.03.2012 р. є фактично удаваним правочином, волевиявленням Позивача, не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення Позивача при оформленні правочину не було вільним, і не відповідало її внутрішній волі, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. Як доказ це реальна вартість майна і вартість боргу, який не співпадає і різниця Позивачем не отримувалась. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала і просила визнати оспорюваний правочин недійсним на підставі ст..ст. 215 п.3, 230, 231, 235 ЦК України. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, надала письмові та усні заперечення, згідно яких, між [PERSON] та [PERSON] 21.03.2012. укладено договір купівлі-продажу квартири загальною площею 38,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], який посвідчений нотаріусом [PERSON] Право власності на вказану квартиру [PERSON] зареєструвала 12.08.2013. На сьогоднішній день [PERSON] являється повноправним власником однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позов [PERSON] не може бути задоволено, а справу належить закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку із набранням законної сили рішеннями судів постановленими з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2012. у справі № 2018/9856/2012 за позовом [PERSON] (матері [PERSON]) до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.03.2012. та розірвання договору дарування від 09.07.2009. та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено у повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03.07.2013. у цій справі відмовлено [PERSON] у задоволенні зустрічного позову до [PERSON] про усунення перешкод, в іншій частині рішення районного суду залишено без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили. За час судового розгляду вказаної цивільної справи Київським районним судом м. Харкова з'ясовані усі обставини відносин між [PERSON] та [PERSON] Допитувалися у якості свідків чоловік відповідачки [PERSON], [PERSON], приватні нотаріуси [PERSON] та [PERSON] також давали пояснення та представляли суду документи щодо посвідчення договорів позики та купівлі-продажу. Питання які позивач ставить у вказаному позові вже вирішені, з цього питання є рішення судів щодо набрали законної сили та у ситуації, що склалася є відповідно преюдиціальними. В судовому засіданні були допитані свідки. Відповідачка [PERSON], будучи допитаної в якості свідка пояснила, що позивачка [PERSON] була обізнаної щодо укладення саме договору купівлі-продажу спірної квартири. Гроші були передані [PERSON] чоловіком [PERSON] у кімнаті нотаріуса. Нікого в оману не вводила. Свiдок [PERSON] пояснив, що гроші його донька [PERSON] не отримувала, а з [PERSON] розраховувався особисто чоловік [PERSON]. Борг доньки складав 13 000 доларів. [PERSON] фактично розрахувався за борг [PERSON] Сама [PERSON], як покупець не розраховувалась. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вони знайомі з судових засідань. З [PERSON] раніше зустрічалися з питань продажу спірної квартири. Оцінку квартири ніхто не проводив. Вивчивши позовну заву, вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.03.2012 року укладено договір купівлі-продажу квартири загальною площею 38,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], який посвідчений нотаріусом [PERSON] Право власності на вказану квартиру [PERSON] зареєструвала 12.08.2013 року. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України - Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України - Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст..ст. 10, 60 ЦПК України - Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не було надано суду належних доказів того, що укладений між нею та відповідачкою [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири був вчинений нею під впливом обману, був удаваним правочином, і її волевиявлення не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Фактично позивачка посилалася на недійсність оспорюваного правочину через безгрошовість, тобто не отримання нею грошей від продавця. Ця обставина не була вказана у позові як підстава визнання правочину недійсним. Крім того, відповідно до рішення апеляційного суду Харківської області від 03.07.2013 року, позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що спірний договір купівлі-продажу приховував договір іпотеки. По справ безспірно встановлено, що письмового договору позики чи іпотеки між [PERSON] та [PERSON] не укладалося. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України - Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 526 ЦК України - Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Outcome: dismissed