Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позов тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . [INFO] її удочерив [PERSON] . [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS] . Вона є єдиною спадкоємицею після смерті рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, про смерть дядька їй відомо не було, так як після окупації Автономної Республіки Крим вона фактично припинила спілкування з ним, оскільки тривалий час не могла виїхати на материкову частину України. Лише у листопаді 2019 року вона перетнула кордон, в той же час і дізналася про смерть дядька. Труднощі в оформленні спадщини у неї виникли з тієї причини, що через п`ять років після смерті батька вона була усиновлена та її прізвище і по батькові були змінені. Таким чином, для оформлення спадщини їй необхідно підтвердити факт родинних відносин між нею та її померлим рідним дядьком [PERSON] . Водночас визнати додатковий строк для прийняття спадщини після смерті дядька, оскільки пропустила його з поважних причин. Просила встановити факт родинних відносин, а саме того, що вона - [PERSON] , [INFO] є рідною племінницею [PERSON] , який помер [INFO] та визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачки - адвокат Найченко О.Є. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в частині задоволення позовних вимог щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] заперечувала з огляду на те, що посилання позивачки на окупацію Криму та не володіння нею інформацією про смерть спадкодавця є загальними та не містять в собі конкретизації. Крім того, з часу смерті [PERSON] минуло більше двох років, що є тривалим проміжком часу. Крім того, згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , визнано відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] , померлої [INFO] і [PERSON] , померлого [INFO] та передано у власність територіальної громади Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області. 8 жовтня 2019 року було проведено державну реєстрацією права власності нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вважає, що і проживання на території Автономної Республіки Крим так і незнання про смерть спадкодавця не мали бути перешкодами для позивачки на подання заяви про прийняття спадщини, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визначення додаткового стоку для прийняття спадщини. 13 грудня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. 11 лютого 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, покази свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пунктів 1, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до актового запису про народження № 3 від 18 лютого 1985 року, складеного виконавчим комітетом Східненської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] народилася [INFO] в селі Східне Білозерського району Херсонської області та її батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про усиновлення (удочеріння) серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , яка народилася в селі Східне Білозерського району Херсонської області була удочерена [PERSON] та їй було присвоєно прізвище, ім`я та по-батькові « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про усиновлення (удочеріння) Красноперекопського районного відділу РАЦС Кримської області 14 серпня 1991 року було зроблено запис за № 4. За наслідками удочеріння було видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] в селі Східне Білозерського району Херсонської області та її батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , позивачка після укладення 10 вересня 2005 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в місті Херсоні та його батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в місті Херсоні та його батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Таким чином, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братами, та позивачка є рідною племінницею [PERSON] , а тому вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно інформації, яка зазначена у рішенні Білозерського районного суду Херсонської області справу у справі за заявою Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, заінтересована особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, про визнання спадщини відумерлою (справа № 648/1417/19, провадження № 2-о/648/62/19), яке набрало законної сили та долучено представником відповідача [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області (актовий запис про смерть № 67 від 18 липня 2017 року, складений виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводились, з заявою про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру за № 56853899 від 15.07.2019 року). Із листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Товстоноженко А.В. від 2 грудня 2019 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] немає можливості, у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавцем, а також у зв`язку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк у шість місяців. Як вбачається із копії паспорта позивачки, остання з 7 грудня 2001 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачка з 2001 року проживала за межами Херсонської області, а саме на території Автономної Республіки Крим, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є тимчасово окупованою територією та початком тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (вихідний номером 0.184-20287/0/15-20 від 24 липня 2020 року) в період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року громадянка України [PERSON] , 4 грудня 1984 року перетинала кордон: 25 листопада 2019 року - в`їзд, 3 грудня 2019 року - виїзд. Допитана в ході судового засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знає [PERSON] , так як її батьки та батьки [PERSON] були кумами. [PERSON] спочатку проживала в селі Східне, а потім разом із матір`ю переїхала до Автономної Республіки Крим. Їй відомо, що [PERSON] підтримувала стосунки з бабусею та дядьком (зі сторони батька), які проживали в селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. Допитаний в ході судового засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що добре знає [PERSON] , так як вона є хресницею його покійної матері та колись проживала в селі Східне, а потім разом із матір`ю переїхала до Автономної Республіки Крим. Йому відомо, що в селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області проживали родичі [PERSON] , а саме бабуся та дядько [PERSON] , так як він возив [PERSON] до них у гості. Зі слів [PERSON] в 2019 році, йому стало відомо, що її дядько [PERSON] помер і про це їй повідомили якісь люди, які їздили із села Чорнобаївка в село Ільінку Автономної Республіки Крим. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спакування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статт1 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, посадовим особам сільської ради не було відомо про існування спадкоємців, їх місце проживання та роботи, а тому публічного оголошення або повідомлення в пресі не здійснювалося. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті дядька сплив 12 січня 2018 року, а позов до суду вона пред`явила 4 грудня 2019 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Враховуючи, що позивачка в строк, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини проживала на тимчасово окупованій території, про смерть спадкодавця дізналася випадково в листопаді 2019 року, суд приходить до висновку що ця обставина є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання нею заяви про прийняття спадщини, а тому є всі підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Одночасно суд вважає, що наявність судового рішення Білозерського районного суду Херсонської області справу у справі за заявою Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, заінтересована особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, про визнання спадщини відумерлою, яким позов задоволено, визнано будинок [ADDRESS] відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , і [PERSON] , померлого [INFO] , та передати його у власність територіальної громади Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved