Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 03 жовтня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач неналежно виконує батьківський обовязок по утриманню сина, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, має постійний дохід, інших утриманців немає. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.22,24). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 03 жовтня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а/з № 5 (а.с. 5). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-АМ № 334761 від 12.05.2016 року). Дитина [PERSON] проживає разом із матірю та її батьками в с. Обухів Мурованокуриловецького району та знаходиться на її утриманні (а.с. 6, 21). З довідки про доходи № 107 від 19.10.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Котюжани зерно» слюсарем-ремонтником. Його заробітна плата за шість місяців становила 18146 гривень 33 копійки (а.с. 8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач за повідомленням позивача є здоровою, працездатною особою, має постійний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги дитині та неможливості надання такої допомоги суду не надав. При цьому, судом враховано обовязок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved