Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила і вказала, що у відповідності до рішення Бердянського міськрайонного суду від 27. 12. 2013 року вона є власницею житлового будинку [ADDRESS], який успадкувала після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]. За життя батько зареєстрував у будинку [PERSON], який мешкає в ньому до теперішнього часу, хоча не був членом сім»ї [PERSON] Відповідач перешкоджає їй у користуванні будинком, не надав доступу на подвір»я, заважає обробляти земельну ділянку, своєю аморальною поведінкою робить неможливим сумісне проживання, комунальні послуги не оплачує. На підставі того, що вона є новим власником приміщення, то має право вимагати розірвання договору найму, який був укладений на невизначений термін. Просить усунути перешкоди у користуванні нею своєю власністю шляхом виселення відповідача без надання іншого місця проживання разом з іншими невстановленими особами. Вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, і тому просить стягнути з [PERSON] у її відшкодування 6000 грн., а також судові витрати - судовий збір та витрати на отримання правової допомоги. В судовому засіданні позивачка з представником за ордером і свідоцтвом адвокатом [PERSON] підтримала свій позов і пояснила, що [PERSON] не пускає її в будинок, псує його, тримає в антисанітарному стані, розбирає господарчі будівлі та продає будівельні матеріали, грубо з нею поводиться, не бажає виписуватись та покинути жиле приміщення, тому вона зверталася до міліції, але ніякого результату це не дало. Відповідач [PERSON] до суду вдруге не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, і суд зі згоди позивача розглядає справу у заочному порядку на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України. Представник 3-ї особи Бердянського відділу УДМС України у Запорізькій області до суду не явився, в заяві просить розглядати справу за його відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вони разом з племінницею [PERSON] приходили після смерті її батька у будинок [ADDRESS] і побачили, що там живе [PERSON], який не пустив їх у двір, виписатись не бажає, лаявся нецензурною лайкою, руйнує будинок, не обробляє огород, пускає для проживання сумнівних осіб, які вирощують в будинку коноплю, за що відповідач притягувався до відповідальності. Вислухавши позивачку, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії рішення Бердянського міськрайонного суду від 27. 12. 2013 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії технічного паспорту на будинок, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Згідно довідки Нововасилівської сільської ради від 02. 07. 2014 року, відповіді від 21. 07. 2014 року у вказаному будинку зареєстрований постійно зі згоди колишнього власника будинку та мешкає один [PERSON]. На підставі ст. ст. 168, 170 ЖК України [PERSON] просить виселити [PERSON] з будинку без надання іншого місця проживання, посилаючись на те, що договір найму, укладений на невизначений термін, може бути розірваний за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або не використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Проте як вбачається з резолютивної частини позовної заяви і вимог позивачки, озвучених у судовому засіданні, вона вимагає не розірвання договору найму, а виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення. Натомість такі правовідносини регулюються ст. 116 ЖК України, яка передбачає виселення без надання громадянам жилого приміщення, але [PERSON] не посилається на цю статтю Житлового Кодексу. Частина 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачка не зверталась до суду з позовом про виселення відповідача в порядку ст.. 116 ЖК, України, а ст. ст. 168 і 170 ЖК України виселення не передбачають, то її позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з невідповідністю закону. Крім того, суд а зазначає, що неправомірна поведінка [PERSON] підтверджувалася в судовому засіданні неналежним доказом - показаннями свідка, яка свідчила про звернення позивачки до міліції, у той час як факт звернення до органів МВС повинен підтверджуватись відповідними письмовими доказами, крім того, не доведений факт ухилення відповідача від сплати комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed