Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області,\~ про визнання [PERSON]такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником будинку №56, розташованого по вул.Старо-Кілійська в м.Ізмаїлі Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло за №688 від 18.10.2010 року. В зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], яка в будинку не проживає, обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує. Через реєстрацію відповідача вона несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та обмежений у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, в також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за №688 від 18.10.2010 року [PERSON] належить будинок №56, розташований по вул.Старо-Кілійська в м.Ізмаїлі Одеської області. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] більше, ніж півроку, у зазначеному будинку не проживає, її особисті речі в будинку відсутні, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданими у судовому засіданні. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням в будинку №56, розташованому по вул.Старо-Кілійська в м.Ізмаїлі Одеської області, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved