Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис серії НРЕ 042051 зареєстрований в реєстрі за № 92238 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», код ЄДРПОУ 39952398, грошових коштів у сумі 139969 гривень 50 копійок, згідно кредитного договору № 445079 від 01.05.2018 року. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, оскільки договір, який був поданий приватному нотаріусу, нотаріально не посвідчений. У зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.09.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.09.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 15.07.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 92238, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною серії НРЕ № 042051, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 139219,50 грн. за кредитним договором № 445079 від 01.05.2018 року, що проводиться державним виконавцем Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинюк Я.М. в рамках виконавчого провадження №66554202. Сторони у справі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав. Третій особі приватному нотаріусу Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. надсилалися ухвала про відкриття провадження та позовна заява з доданими до неї копіями документів, які повернулися до суду з відміткою «адресат відмовився». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.05.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» укладений договір позики № 445079. (а.с. 8-12). 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанськогорайонного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 92238 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором № 445079 від 01.05.2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», яке є стягувачем, заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.03.2020 року в сумі 139219,50 грн., в тому числі: 3500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 135717,50 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Разом з тим, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати з стягувача в розмірі 750,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 7). На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» державним виконавцем Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинюк Я.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66554202 на підставі виконавчого напису № НРЕ 042051, вчиненого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» боргу у сумі 139969 грн. 50 коп. (а.с.14). Вирішуючи даний спір суд застосовує положення норм цивільного законодавства України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2021 року № 296/5 (надалі - Порядок) та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. З моменту прийняття вказаної постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Зазначене відповідає висновкам викладеним в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Із матеріалів справи встановлено, що договір № 445079 від 01.05.2018 рокуукладений у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 зробила висновок, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодних належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства, з огляду на те, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] договір, який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису серії НРЕ № 042051 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач понесла судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1362 грн. 00 коп. (908,00 +454,00) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved