Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме просить суд стягнути з відповідача на її користь: додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO], на оплату дитячого садочку, групи продовженого дня за період 2014-2015 навчального року, придбання ліків, побутових речей, меблів, ортопедичного взуття, проїзду до м. Одеси у розмірі 10246,09 гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривень; покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що внаслідок хвороб сина в період з 2011 по 2014 рік вона за свій рахунок купляла багато ліків, взуття, їздила до м. Одеса для проведення лікувальних процедур, на що нею були витрачені кошти в сумі: - на лікування - 6566,44 гривень; - на придбання ортопедичного взуття - 3898 гривень; - на проїзд до м. Одеси - 45,44 гривень. За період 2013-2014 року позивачка змушена була за свої кошти придбати для сина велику кількість одягу на суму 2380,00 гривень; у липні 2013 року придбала для дитини меблі на суму 3255,00 гривень; здійснювала оплату дитячого садочку в розмірі 891,3 гривень; оплату за користування групою продовженого дня - 3456 гривень. Половина від загальної суми усіх платежів складає 10246,09 гривень. У зв'язку з тим, що отримуваних аліментів не достатньо для здійснення перелічених платежів, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказуючи, що позов про стягнення додаткових витрат є необґрунтованим, оскільки витрати, щодо яких заявлено позовні вимоги, не носять характер додаткових; відповідач сплачує аліменти на дитину; має мінливий та нерегулярний дохід; має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відповідач [PERSON] сплачує на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.07.2011 року до [INFO]. На теперішній час на утриманні відповідача знаходиться також його дитина від шлюбу з [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER]) - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с.51) Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доходи, загальна сума доходу [PERSON] за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року становить 8880,00 гривень (1480,00 гривень на місяць). (а.с.52) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Проаналізувавши заявлені позовні вимоги та положення ст.185 СК України, суд приходить до висновку, що характер додаткових носять витрати на лікування дитини в розмірі 6566,44 гривень, на підтвердження здійснення яких надано відповідні фіскальні чеки та рекомендації щодо яких міститься в інформації на адвокатський запит, наданій дільничним педіатром та завідуючою дитячою поліклінікою 10.04.2014 року. У вищевказаній довідці також зазначені періодичність та тривалість захворювань дитини, з чого прослідковується схильність дитини до застудних та інших захворювань; також зазначений діагноз дитини як «…вторичное иммунодефицитное состояние, хронический аденотонзиллит, хроническое ЭБВ и ЦМВ - инфекции, плосковальгусная установка стоп…»; лікарські засоби поліклінікою не видавались та не оплачувались. За таких обставин, вимога про стягнення коштів на лікування дитини є обґрунтованою. Приймаючи до уваги, у відповідності до ч.2 ст.185 СК України, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини від іншого шлюбу та дохід у розмірі 1480,00 гривень на місяць, сплату відповідачем аліментів на утримання [PERSON], суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача половини витрат на лікування дитини - 3283,22 гривні (6566,44 : 2 = 3283,22). Щодо витрат на придбання ортопедичного взуття, оплату проїзду до м. Одеси, придбання одягу, меблів для дитини, оплату дитячого садочку та користування групою продовженого дня, то суд відносить їх до витрат, пов'язаних із забезпеченням загальних та побутових потреб дитини, які жодним чином не пов'язані з розвитком її здібностей чи хворобою, тобто не носять характер додаткових. З урахуванням вищевикладеного, прийнявши до уваги всі істотні обставини справи, обсяг доведених позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування дитини в розмірі 3283,22 гривні та, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, витрат на правову допомогу в розмірі 400,00 гривень (а.с.39). У відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial