Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, доньки, яка народилася [INFO] року на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви зазначила, що перебуваючи на тимчасово окупованій території України у м. Макіївка Донецької області, народила доньку. Через відмову прикордонних сил Донецької Народної Республіки надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території, 01.03.2017 року вона зареєструвала факт народження дитини та отримала медичне свідоцтво про народження №78 від 22.02.2017 року зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. У звязку з тим, що медичне свідоцтво про народження доньки було видано медичним закладом, яке не було передислоковано на територію України, яка контролюється владою України, та відповідно до наказу міністерства охорони ДНР, яке не визнано в Україні, у заявниці була відсутня можливість зареєструвати факт народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, оскільки довідка з медичного закладу не відповідає вимогам чинного законодавства України. У звязку з відсутністю іншого порядку вирішення даної ситуації у заявниці, вона звернулася з вказаною заявою для суду. У судове засідання заявниця, представник заявниці, не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог, викладених у заяві наполягали. Свідок [PERSON], проживаюча за адресою: [ADDRESS] в судове засідання не з»явилася, надала до суду письмову заяву в якій підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представники заінтересованої особи, відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без представника відділу, проти заявлених вимог не заперечували, просили винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Позивачка [INFO] року народила дитину, доньку, перебуваючи на тимчасово окупованій території України в м.Макіївка Донецької області. На теперішній час м.Макіївка Донецької області є тимчасово окупованою територією України, згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.2, 3 ст.9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки, позивачці не було надано дозволу, на виїзд з тимчасово окупованої території України, 01.03.2017 року вона була вимушена зареєструвати факт народження дитини та отримала медичне свідоцтво про народження №78 від 22.02.2017 року зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на тимчасово окупованій території України, свідоцтво про народження не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини (прізвища, ім»я по батькові, дати народження, місця народження), родинних зв»язків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статусу громадянина України новонародженою дитиною (отримання відповідних соціальних послуг, виплат). Згідно дублікату медичного свідоцтва про народження, виданого Міською лікарнею №2 м.Макіївки від 22.02.2017 року, №78, заявниця - [PERSON], [INFO], народила дитину, дівчинку, отже вона дійсно є матір»ю народженої дитини. При зверненні до Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Харківській області з метою реєстрації народження доньки, заявниця дізналася, що взагалі таке медичне свідоцтво про народження дитини не визнається дійсним і зі слів спеціаліста зазначеної державної установи, не відповідає п.п. а) п.2 ч.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров»я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У зв»язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, заявниці було відмовлено щодо реєстрації народження дитини. Даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини, а у зв»язку із відсутністю первинного медичного свідоцтва про народження дитини у проведенні державної реєстрації народження дитини заявниці було відмовлено. Згідно з абз.5 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, оскільки, отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про народження дитини. В той же час суд не приймає як належний доказ медичне свідоцтво про народження виданого Міською лікарнею №2 м.Макіївки від 22.02.2017 року, №78, оскільки орган, який видав вказане свідоцтво у відповідності до чинного законодавства України не зареєстрований, а тому документи, видані таким органом є нікчемними, тобто не породжують жодних юридичних наслідків для органів державної влади та інших юридичних та фізичних осіб, які знаходяться на не контрольованій Україною території. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч.1 та ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєння їй прізвища, власного імені та по-батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до абзацу 5 ч.4 ст.12 даного закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У справах окремого провадження відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України судові витрати не компенсуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved