Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 2001 року Скалатською міською радою Тернопільської області, актовий запис № 11, посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини припинені. Під час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з батьком. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, спору щодо місця проживання дитини немає, а тому просить позов задовольнити. Сторони, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримала, просить терміну для примирення не надавати. Відповідач позовні вимоги визнав, проти надання терміну на примирення заперечив. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській обалсті 23 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Скалатській міській раді Підволочиського району Тернопільської області 12 червня 2001 року, актовий запис №11, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], згоди щодо виховання та утримання дитини між сторонами досягнуто. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини припинені. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя неможливе та суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», в своїй заяві не зазначила про бажання його змінити. За вказаних суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved