Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб між ними, укладений 03.06.2006 року та зареєстрований першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 216. При цьому, позивач зазначає, що вони з чоловіком проживають окремо з 2015 року, спільне господарство не ведуть, фактично не мають шлюбних відносин. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, проти позову не заперечує, з вимогами [PERSON] про розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 4 ст. 206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2006 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 216, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 025345. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. З 2015 року подружнє життя сторін фактично було припинено, сторони проживають окремо один від одного, подружні відносини не збереглись. Надання строку на примирення не дасть позитивних результатів, оскільки між сторонами вже понад трьох років відсутні будь-які відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За розясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК (п.3). З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved