Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком з надвірними будівлями № 30 по вул. Ружина у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. У судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, вказавши, що з 20.07.1998 року до 05.08.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Після розірвання шлюбу, останній залишив її домоволодіння та його місце перебування не відоме. Вона з [PERSON] не спілкується, спільного господарства не веде, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг останній участі не приймає. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча про дату, час та місце слухання справи, був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить оголошення у періодичному виданні газеті «Черкаський край» № 14 (20153) від 05.04.2017 року. Про причину своїх неявок, суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як підтверджено матеріалами справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.1995 року, [PERSON] (дошлюбне прізвище «Лижова»), являється власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Ружина, 30 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. За довідкою ВК Хлистунівської сільської ради про склад сім'ї № 113 від 24.01.2017 року та актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.02.2017 року, відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], але не проживає із жовтня 2013 року. За актами від 01.11.2016 року та 25.01.2017 року, на підставі пояснень сусідів домоволодіння позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], відповідач у справі [PERSON], що являється колишнім чоловіком [PERSON], по вул. Ружина, 30 у с. Хлистунівка Городищенського району, не проживає з жовтня 2013 року. У відповідності до вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, право власності особи є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власності володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». Частиною 3 ст. 71 Житлового Кодексу України, передбачені обставини, відповідно до яких, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Оскільки, відповідач [PERSON] не проживає в жилому приміщенні понад 3 роки, спільного господарства з позивачем не веде, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved