Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПАТ «СК «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 12 березня 2020 року по вул. Самійла Кішки в м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу KІА SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу RENAULT CLIO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті чого належний їй транспортний засіб зазнав технічних ушкоджень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО739911, в ПАТ «СК «Універсальна». Згідно постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2020 року винним в ДТП визнано [PERSON] . Для з`ясування нанесеної їй матеріальної шкоди ПАТ «СК «Універсальна» було замовлено проведення автотоварознавого дослідження № 45/20 від 11 червня 2020 року, суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] ». Відповідно до листа вих. № 2460/24-001 від 22.07.2020 року, наданого ПАТ «СК «Універсальна» за результатами проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » дослідження, вартість нанесених їй, в результаті ДТП, матеріальних збитків складає 6313грн. 85 коп. з яких 1000 грн. франшиза, 5313,85 грн. страхове відшкодування. 19 червня 2020 року ПАТ «СК «Універсальна» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 5313,85 грн. В зв`язка із вищевикладеним, претензій до ПАТ «СК «Універсальна» не має. Відповідно до результатів проведеної страховиком експертизи вартість відновлювального ремонту складає 9785,03 грн. Так як, автомобіль RENAULT CLIO, д.н.з. [NUMBER] , є 2009 року випуску, тому вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, необхідно розраховувати із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та яка становить 6313,85 грн. Зважаючи на те, що, визначнеого розміру матеріального збитку, не є досить для повного відновлення належного їй транспортного засобу, вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП [PERSON] розмір амортизаційного зносу, а саме: 9785,03 грн. 6313,85 грн. =3471,18 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО739911, заключного між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] передбачена франшиза в розмірі 1000 грн. Відшкодування франшизи в розмірі 1000 грн. покладається на винуватця ДТП, а саме [PERSON] . Згідно договорів про надання юридичних послуг № 125/20 від 20 березня 2020 року та № 153/20 від 26 червня 2020 року, нею було сплачено ФОП « [PERSON] » загалом суму в розмірі 4000 грн. за надання ї \~ \~ \~ \~, як замовнику, комплексної усної консультації з питання регулювання: процедури стягнення шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу RENAULT CLIO д.н.з. [NUMBER] , процедури підготування та подання позовної заяви з додатками. Внаслідок протиправних винних дій [PERSON] та пошкодження ним належного їй майна, було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у: тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зокрема, що найтяжче погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати кошти із сімейного бюджету на оплату відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля; після пошкодження транспортного засобу, постійно відчуваючи напруження, вона фактично вимушена замість владнання свого життя та життя своєї родини, витрачати кошти на ремонт транспортного засобу, звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права; зазначені обставини, в які вона була поставлена неправомірними діями відповідача, а саме [PERSON] , та спричинені внаслідок цього психологічні страждання, потягли за собою вкрай негативні наслідки для її самопочуття і здоров`я. Вважає, що завдана моральна шкода складає 5000 грн. Просить стягнути з [PERSON] амортизаційний знос в розмірі 3471,18 грн., франшизу в розмірі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджені судові витрати, завданої внаслідок ДТП, витрати на надання юридичних послуг згідно договорів « 125/20 від 20 березня 2020 року та № 153/20 від 26 червня 2020 року 4000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею документально підтверджені витрати судовий збір у розмірі 1757,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що в матеріалах справи відсутній звіт про оцінку, а тому не можливо дійти правильності розрахунку наданих представником позивача. Зазначена моральна шкода позивачем значно завищена. Доказів про нанесення душевних страждань позивачем не надано. В результаті ДТП позивачем не було отримано травм. Відзиву на позовну заяву ні відповідачем ні його представником не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 березня 2020 року по вул. Самійла Кішки в м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу KІА SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу RENAULT CLIO д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті чого належний їй транспортний засіб зазнав технічних ушкоджень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО739911, в ПАТ «СК «Універсальна». Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2020 року визнано [PERSON] винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Відповідно до частини четвертої, п`ятої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, визначаючи один із способів захисту цивільних прав та інтересів відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для з`ясування нанесеної позивачу матеріальної шкоди ПАТ «СК «Універсальна» було замовлено проведення автотоварознавого дослідження № 45/20 від 11 червня 2020 року, суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] ». Відповідно до листа вих. № 2460/24-001 від 22.07.2020 року, наданого ПАТ «СК «Універсальна» за результатами проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » дослідження, вартість нанесених позивачу, в результаті ДТП, матеріальних збитків складає 6313,85 грн., з яких 1000 грн. франшиза, 5313,85 грн. страхове відшкодування. 19 червня 2020 року ПАТ «СК «Універсальна» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 5313,85 грн. В зв`язка із вищевикладеним, претензій до ПАТ «СК «Універсальна» не має. Відповідно до результатів проведеної страховиком експертизи вартість відновлювального ремонту складає 9785,03 грн. Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, фізичний знос КТЗ (його складників) утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників)… Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення кооіецієнту фізичного зносу КТЗ (Ез) приймається таким,що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ; 3 роки для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років для мототехніки. Відповідно до результатів проведеної страховиком експертизи вартість відновлювального ремонту складає: Свр (вартість відновлювального ремонту) = Ср (вартість робіт) + См (вартість витратних матеріалів) + Сс (вартість деталей) = 707 грн. + 3087,90 грн. + 5990,13 грн. = 9785,03 грн. Так як, автомобіль RENAULT CLIO, д.н.з. [NUMBER] , є 2009 року випуску, тому вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, необхідно розраховувати із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в саме: Сврз (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу) = Ср(вартість робіт) + См (вартість витратних матеріалів) + Сс (вартість деталей) * (1-ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) = 707 грн. + 3087,90 + 5990,13 * (1-0,59) = 6313,85 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих х виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Зважаючи на те, що, визначеного розміру матеріального збитку, не є досить для повного відновлення належного позивачу транспортного засобу, суд приходить до висновку про стягнення стягнути з винуватця ДТП [PERSON] розмір амортизаційного зносу у розмірі 3471,18 грн. (9785,03 грн. 6313,85 грн.) Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою , відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО739911, заключного між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] передбачена франшиза в розмірі 1000 грн. Відшкодування франшизи в розмірі 1000 грн. покладається на винуватця ДТП, а саме [PERSON] . У відповідності до ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних винних дій [PERSON] та пошкодження ним належного їй майна, було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у: тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зокрема, що найтяжче погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати кошти із сімейного бюджету на оплату відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля; після пошкодження транспортного засобу, постійно відчуваючи напруження, вона фактично вимушена замість владнання свого життя та життя своєї родини, витрачати кошти на ремонт транспортного засобу, звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права; зазначені обставини, в які вона була поставлена неправомірними діями відповідача, а саме [PERSON] , та спричинені внаслідок цього психологічні страждання, потягли за собою вкрай негативні наслідки для її самопочуття і здоров`я. Вважає, що завдана моральна шкода складає 5000 грн. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі, - ЦК України), способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань [PERSON] , яких вона зазнала в результаті дорожньо-транспортної пригоди, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо її пошкодженого майна. Суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останньому моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 500,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Нормою частини 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували сплату позивачем вартості витрат на професійну правничу допомогу адвокату. Крім того, позивачем не надано до суду договору про надання правової допомоги № 125/20 від 20.03.2020 року та № 153/20 від 26 червня 2020 року, також не надано акт здачі-прийняття (надання послуг), а тому не зрозуміло, чи отримувала [PERSON] професійну правничу допомогу. Крім того, як було з`ясовано в судовому засіданні договори про надання юридичних послуг № 125/20 від 20.03.2020 року та № 153/20 від 26 червня 2020 року були укладені між [PERSON] та ФОП « [PERSON] », який не є адвокатом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 492,44 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору, повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно п.п. 16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України 22.04.1993 р. №15, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет. Враховуючи той факт, що при подачі позову до суду позивачем був зайво сплачений судовий збір у розмірі 810,60 грн., суд приходить до висновку про повернення його позивачу. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved