Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним та таким, що було укладено під впливом обману. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 19 січня 2012 року вона уклала договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №009-22504-190112 з ПАТ «Дельта Банк», за яким останній відкрив їй поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 1.3 договору, банк надав їй кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 гривень та на день укладення договору, тобто станом на 19.01.2012 року встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 гривень. Вона сплатила суму 3340 гривень. За цей період станом з 21.02.2012 року по 21.06.2012 року, банк зарахував в погашення тіла кредиту, лише 990 гривень, решта коштів 2350 гривень було списано без відома клієнта, щомісячно списуючи з рахунку суму у 470 гривень. Коли ж вона звернулася до банку з вимогою пояснити ситуацію, то працівники банку в усному порядку пояснили, що це так звані «комісії» за користування кредитом. Вона вважає, що нарахування комісій є неправомірними оскільки це в договорі не прописано. Вона просила керівництво банку переглянути договір, однак у цьому їй було відмовлено. У пункті 5.19 договору зазначено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме- щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії. Однак це не відповідає дійсності, їй для підписання було надано інформаційний бланк з відомостями про тарифи на обслуговування платіжних карток за тарифним пакетом «Нова Готівочка». У договорі жодним словом не згадується підписаний інформаційний лист з тарифами, а той у свою чергу, не містить жодного посилання на договір. Крім того, банк залишив за собою право в односторонньому порядку, без погодження з клієнтом, затвердити нові тарифи користування кредитним лімітом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 вересня 2014 року було стягнуто з неї на користь банку 14460 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Судом було проведено заочний розгляд справи, на якому вона не була присутня, а тому була позбавлена можливості надати свої заперечення. На сьогоднішній день відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі ДВС м. Хмельницького. 07.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, зокрема на заробітну плату у розмірі не більше 20% від суми заробітку. Відповідач скористався тим, що їй об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була був введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті, договір не відповідає всім вимогам закону та нормативно - правовим актам України, які регулюють питання кредитних правовідносин. За таких обставин, розбіжності в умовах договору, являються такими, що поліпшують умови банку, який розробляв спірний кредитний договір. Під час укладення договору, банк приховав від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми заборгованості, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит. В ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та крім того заявив клопотання про відмову в позові в зв'язку зі спливом позовної давності. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 19 січня 2012 року [PERSON] уклала договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №009-22504-190112 з ПАТ «Дельта Банк», за яким ПАТ «Дельта Банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 1.3 договору, банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 гривень та на день укладення договору, тобто станом на 19.01.2012 року встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 гривень. Згідно п.п. 3.4, 3.4.1 клієнт доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості (суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій тощо), які виникають за цим договором та\\або кредитними договорами, укладеними між сторонами. Пунктом 5.19 договору передбачено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів). За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). У статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного Банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що клієнт має право на доступ до інформації, щодо діяльності банку, а саме банк зобов'язаний надати інформацію про ціну банківських послуг. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а також відсутність хоча б однієї з істотних умов правочину, встановлених спеціальними законами. У частині 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Зі сторони позивача не надано до суду доказів того, що тому представники ПАТ «Дельта Банк» при укладенні 19 січня 2012 року договору про відкриття поточного рахунку ввели [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed