Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року у м. Донецьк. Вимоги мотивує тим, що після смерті батька вона звернулася до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про проведення державної реєстрації смерті свого батька, проте їй було відмовлено у проведенні такої реєстрації, оскільки нею було подано документи які видані на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту необхідно для отримання допомоги на поховання. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника заінтересованої особи суд повідомлено не було. Від представника заявника [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява у якій просить розглянути справу у її відсутності та відсутності заявника, вказує, що вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року було відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010330424 від 06.04.2012 року, заявник [PERSON], [INFO], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», є донькою [PERSON] померлого [INFO] року (а.с. 6, 10). Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З матеріалів справи убачається, що [INFO] року в м. Донецьк помер [PERSON], [INFO], на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2018 року виданого Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР та довідку про причину смерті № 48 від 04.01.2018 року з якої убачається, що причиною смерті став набряк легень та атеросклеротична хвороба серця (а.с. 5, 11). За нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Надане заявником свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті видані закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. [PERSON] подавала документи про державну реєстрацію смерті [PERSON] до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 06.02.2018 року за № 09/16.6-73, оскільки надане заявником свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04.01.2018 року видане Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Донецької області, тобто та території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому підстави для здійснення реєстрації смерті відсутні (а.с. 4). Отже, з матеріалів справи убачається, що реєстрація смерті батька заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть батька на підставі вищезазначених довідки про причину смерті та свідоцтва про смерть у заявника не має, так як вони не відповідають визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року у м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територією України, отримання свідоцтва про смерть та отримання допомоги на поховання. З урахуванням зазначеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved