Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та просила: стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 14 січня 2006 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Дмитрівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 2015 року сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що самостійно їй важко утримувати спільну дитину. Відповідач участі у вихованні дитини майже не приймає, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість так як здоровий, працездатний, офіційно працює механізатором в сільському фермерському господарстві «Промінь» та має постійний дохід. Оскільки добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно змісту якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву згідно змісту якої просив справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що позов визнає частково, просив при ухваленні рішення врахувати раніше подані ним письмові заперечення на позов. Згідно письмових заперечень [PERSON] зазначив, що позивач офіційно працює, отримує достатню заробітну плату, дитина не хворіє, тобто будь-яких додаткових витрат позивач не несе. Будь-яких доказів того, що необхідно стягнути 1/3 частину позивач не надала. [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини доходів, але не менше встановленого законом мінімуму. Зазначив, що на даний час він проживає з іншою жінкою, від якої має також малолітню дитину, на виховання якої необхідні кошти. . Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав: Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 244837 [PERSON], [INFO], батьками дитини є сторони по справі. Згідно змісту довідки Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області за № 02-31/297 від 06 липня 2017 року, [PERSON] проживає в [INFO], разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], матеріально забезпечений, працює трактористом у СФГ «Промінь», що підтверджується довідкою про доходи № 26 від 02.08.2017 року, належних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав. Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між сторонами про утримання дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач зобов'язаний утримувати свого сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, офіційно працює та має регулярний дохід. Пред'являючи до суду даний позов, [PERSON] визначила розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте позивач не надала доказів на підтвердження того, що малолітній син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу саме у визначеному нею розмірі. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд враховує положення п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та виходячи з рівного обовязку батьків утримувати своїх дітей вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial