Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 30% від усіх видів заробітку (доходу), до закінчення нею навчання. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було розірвано в 2003 році. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON]. Зазначила, що донька навчається у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування» на денній формі навчання, донька перебуває на повному її утриманні, а відповідач має обов'язок утримувати доньку оскільки та продовжує навчатися. Позивач в судове засідання не з'явилася, при цьому подала заяву, в якій просить позов розглядати за її відсутності. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, причини неявки суд не повідомив, крім цього, позивач зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом, [PERSON]., [INFO] /а.с.5/ проживає разом з матір'ю [ADDRESS] /а.с.10/ та, після досягнення повноліття, продовжує навчатися на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування», закінчує навчання 30.06.2015 року /а.с.3/, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько [PERSON] /а.с.5/ в змозі їй таку надавати, оскільки не подав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що він не зможе надавати таку. При цьому суд враховує, що позивач [PERSON] не працює, а отримує пенсію, а повнолітня донька сторін [PERSON] навчається на неповному державному забезпечені /а.с.3/. Таким чином, [PERSON]. має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків, оскільки вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved