Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини протягом одного місяця. Вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Все майно, яке належало [PERSON] на день смерті спадкодавець заповів [PERSON] Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії [NUMBER] від 19.08.1999 року отримала у власність за заповітом від 30.05.1996 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 1 площею 81,9 м. кв., яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS]. При цьому [PERSON] було порушено її право на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки вона на час відкриття спадщини була малолітньою. В судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Від представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, з доводами позовної заяви погоджується, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Попередньо позивач [PERSON] зверталася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», Головне управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року, яке набрало законної сили 17.07.2015 року, зазначений позов було задоволено частково. Даним рішенням суду визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] видане 19.08.1999 року на ім'я [PERSON], а саме: в частині обов'язкової частки у спадковому майні в розмірі 1/3 частини нежитлового приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6-9). Зазначеним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії [NUMBER] від 19.08.1999 року отримала у власність за заповітом від 30.05.1996 року нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 1 площею 81,9 кв.м., яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS]. При цьому відповідачем [PERSON] було порушено право позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки позивач, як малолітня дитина спадкодавця [PERSON], мала право на обов'язкову частку у розмірі, встановленому ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач [INFO], а отже на день смерті спадкодавця [PERSON] станом на [INFO] позивач була неповнолітня. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] у поданих до Сьомої Київської державної нотаріальної контори заявах про прийняття спадщини від 25.05.1999 року, від 19.08.2001 року, від 04.10.2014 року зазначала про відсутність спадкоємців, передбачених ст. 535 ЦК УРСР та ст. 1241 ЦК України, що вказує на триваючий характер правопорушення нею прав позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, підтвердженим відповідачем вже у 2014 році. Отже, коли позивач дізналася про порушення її прав, вона звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача та 30.07.2015 року до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому за зверненням [PERSON] Сьомою Київською державною нотаріальною конторою було повідомлено позивача листом від 06.08.2015 року за № 1463/02-14, що для реалізації її права на спадкування обов'язкової частки спадщини після померлого [INFO] [PERSON] їй необхідно продовжити строк для прийняття спадщини (а.с. 10). За викладених обставин встановлено, що на час відкриття спадщини позивач була неповнолітньою, її законний представник не повідомив нотаріуса про позивача, як спадкоємця, що має право на обов'язкову частку у спадщині, після обізнаності щодо порушення спадкових прав позивач зверталася до суду з відповідним позовом, про що 06.07.2015 року ухвалене рішення суду, у зв'язку з цим суд вважає, що [PERSON] строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тому позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави по 243 грн. 60 коп. з кожного (а.с. 11).

Outcome: approved