Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія (далі ПАТ УПСК), [PERSON], про стягнути з ПАТ УПСК страхового відшкодування в сумі 15 281,92 грн., стягнення з [PERSON] суми втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 33 440,54 грн. та суми франшизи 1 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.10.2014р. о 19:10 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], на Центральному мосту у м. Дніпропетровську, не витримала безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Під час зіткнення автомобілю Лексус завдані технічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2014р., яка набрала законної сили, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Сума матеріального збитку 57\~ 762,07 грн. підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 2365 від 29.10.2014р., у т.ч. втрата товарної вартості автомобіля становить 26 458,91 грн. Цивільно-правова відповідальності [PERSON] застрахована ПАТ УПСК згідно Поліса АС 7084453 строком дії з 28.12.2013р. по 27.12.2014р., згідно якого відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1\~ 000,00 грн. На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1, 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач письмово повідомив страхову компанію про ДТП, надав документи та надав для огляду пошкоджений автомобіль Лексус. 24.11.2014р. надав заяву про виплату страхового відшкодування. Посилаючись на норми ст.ст. 22, 28 26, 32, 36 Закону, вважає, що страхова компанія повинна була виплатити страхове відшкодування в сумі 30 303,16 гри. (57 762,07 грн. - 26 458,91 грн. - 1\~ 000,00 грн.). Але безпідставно виплатила лише 20 798,47 грн. Сума недоплати складає 9 504,69 грн. (30 303,16 грн. - 20 798,47 грн.). Крім того, на підставі ст.ст. 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 2365 від 29.10.2014р. вартість матеріального збитку визначалась з прив'язкою до курсу іноземної валюти на день дослідження складала за 1 Евро = 16,5115 грн. На день подачі позову офіційний курс гривні за даними НБУ станом на 04.03.2015р. складає за 1 Евро = 26,5477 грн. Тому страхова компанія повинна сплатити 15\~ 281,92 грн., виходячи з розрахунку: 9 504,69 : 16,5115 = 575,94 * 26,5477 = 15\~ 281,92 грн. [PERSON] ж повинна сплатити 33\~ 440,54 грн., виходячи з розрахунку: 20 798,47 : 16,5115 = 1 259,64 * 26,5477 = 33 440,54 грн. Тому просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача та страхової компанії надали заяви, яв яких просили розглядати справу без їх участі, без фіксування технічними засобами. Представник відповідача 1 ПАТ УПСК надав суду заперечення на позов, в яких відзначив, що дійсно цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ УПСК. Пошкодження автомобіля позивача у ДТП визнано страховим випадком і вартість відновлювального ремонту, без врахування фізичного зносу деталей, згідно висновку дослідження № 2365 від 29.10.2014р. та додатку від 13.01.2014р., з урахування франшизи та з вирахуванням суми ПДВ, складає 20 798,47 грн. Зазначає, що згідно ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто, до страхового відшкодування відносяться витрати, які понесені потерпілою особою у звязку з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Страховою компанією ці витрати розрахувались шляхом складання калькуляції аварійного комісара з урахування того, що транспортний засіб було раніше пошкоджено і повинен враховуватися знос. Страховиком не сплачений також і ПДВ у складі суми матеріального збитку, так як позивач не надав доказів страховику щодо проведення ремонтних робіт у платника ПДВ. Посилається на лист ДПА України № 303/5/161516 від 16.01.2006р., в якому вказано, що надання послуг із страхування та перестрахування не є обєктом оподаткування, тому сума страхових виплат не повинна передбачати нарахування ПДВ. Разом з тим, розрахунок сум таких страхових виплат може передбачати розмір компенсації послуг з відновлення (ремонту) майна, якому завдано збитків з урахуванням податку на додану вартість. У разі, якщо страхова сума не перераховується застрахованій особі, а спрямовується на придбання для такої особи, послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі такого ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які до такої вартості включаються. Отже, якщо розмір збитку визначений з врахуванням ПДВ, він перевищує розмір фактичних витрат потерпілого на суму цього податку, якщо потерпілий не здійснює ремонт на СТО, яке є платником ПДВ. Таким чином прямий збиток, у випадку перерахування страхового відшкодування не на СТО, не включає в себе витрати з ПДВ. В подальшому може бути проведено доплату страхового відшкодування, якщо позивач надасть документи, що підтверджують ремонт транспортного засобу та придбання складових у платника ПДВ. Тому просить відмовити у позові. Суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін на підставі ст. 169 ЦПК України, а з урахуванням того, що він надав письмові пояснення щодо позовних вимог, і винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України Про страхування, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 26 Закону України Про страхування підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законодавством України. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству України. Як встановлено судом та не оспорюють сторони 16.10.2014р. о 19:10 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], на Центральному мосту у м. Дніпропетровську, не витримала безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Під час зіткнення автомобілю Лексус завдані технічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2014р., яка набрала законної сили, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2365 від 29.10.2014р. (а.с. 10 -20), сума матеріального збитку становить 57 762,07 грн., у т.ч. втрата товарної вартості автомобіля становить 26 458,91 грн. Цивільно-правова відповідальності [PERSON] застрахована ПАТ УПСК згідно Поліса АС 7084453 строком дії з 28.12.2013р. по 27.12.2014р., згідно якого відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (а.с. 21). На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1, 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач письмово повідомив страхову компанію про ДТП, надав документи та надав для огляду пошкоджений автомобіль Лексус. 24.11.2014р. надав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 22). Автомобіль Лексус ЯХ-350, д/н [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с. 8). Суд не приймає посилання страхової компанії про те, що страховою компанією витрати розраховані шляхом складання калькуляції аварійного комісара з урахування того, що транспортний засіб було раніше пошкоджено і повинен вираховуватися знос. Департаментом врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування ПАТ УПСК надано дозвіл від 14.01.2015р. на перерахування позивачу коштів для сплати страхового відшкодування в сумі 20\~ 798,47 грн. Згідно стразового акту, складеного страховою компанією від 15.01.2015р. сума страхового відшкодування розрахована як вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу деталей (згідно висновку дослідження № 2365 від 29.10.2014р. та додатку від 13.01.2014р.) та складає 20 798,47 грн. (а.с. 69, 70) Відповідно до ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Суд зазначає, що ст. 26 Закону України Про страхування не передбачає підстав відмови у виплати страхового відшкодування, названих відповідачем. Всі документи отримані страховою компанією, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Таким чином, позивачем виконано вимоги Закону щодо отримання страхового відшкодування. Згідно статті 22.1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно статті 28 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із п. 32.7. ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Отже, реально завдана позивачу шкода, яка підлягає відшкодуванню, становить 30\~ 303,16 грн. (без урахування урахуванням втрати товарної вартості автомобіля в сумі (57\~ 762,07 - 26\~ 458,91 грн.), яка не відшкодовується), тому ПАТ УПСК, з урахуванням лімітів відповідальності до 50 000 грн. за мінусом франшизи в 1 000 грн., повинна сплатити позивачу 30\~ 303,16 грн., а не 20\~ 798,47 грн. Різниця 9\~ 504,69 грн. (30\~ 303,16 20\~ 798,74 грн.) підлягає стягненню зі страхової компанії. Згідно статті 30 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Отже відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля. Але не зважаючи на вказане, на вимогу позивача відповідач - страхова компанія не виплатила позивачу страхове відшкодування, чим порушив його право, передбачене законом, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно із п. 14 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013\~ № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2365 від 29.10.2014р. вартість матеріального збитку визначалась експертом з урахуванням курсу іноземної валюти, яка на день дослідження складала за 1 Евро = 16,5115 грн., а на день подачі позову офіційний курс гривні за даними НБУ станом на 04.03.2015р. складав за 1 Евро = 26,5477 грн. З урахуванням норми ст. 1192 ЦК України та вказаної постанови пленуму вищого суду, суд вважає за можливе стягнути зі страхової компанії збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Отже, загальна сума, яка повинна бути стягнута зі страхової компанії становить 15 281,92 грн., виходячи з розрахунку: 9 504,69 : 16,5115 = 575,94 * 26,5477 = 15 281,92 грн. Суд не приймає позицію страхової компанії щодо підстав зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ 4\~ 359,69 грн. У дозволі на перерахування коштів від 14.02.2015р. та страховому акті від 15.01.2015р. ПАТ УПСК повідомила, що з суми матеріального збитку було утримано ПДВ (а.с. 69. 70). Виходячи з положень п. 36.2. ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зменшення страхового відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість проводиться за умови, коли такий податок був включений у розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, а витрати на відновлювальний ремонт здійснюються за рахунок потерпілої особи. Суд, визначаючи розмір заподіяної шкоди, виходить із фактичної (реальної) суми, яка встановлена висновком експерта автотоварозначного дослідження № 2365 від 29.10.2014р. Вартість матеріального збитку визначена без суми ПДВ і позивачем не заявляється до виплати сума ПДВ у складі суми відшкодування. Отже, зважаючи на вимоги п. 36.2. ст. 36 Закону, виходячи з того, що ПДВ не включений у розмір шкоди, вирахування цієї суми страховою компанією на власний розсуд здійснено безпідставно. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу (власнику автомобіля) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (цього відповідача). З урахуванням вимог п. 22.1 ст. 22 та п. 32.7. ст. 32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів які встановлюють для страхової компанії ліміт відповідальності та звільняють її від відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, з [PERSON] слід стягнути решту суми реального збитку, завданого позивачеві, а саме, в сумі 33 440,54 грн., виходячи з розрахунку: 20 798,47 : 16,5115 = 1 259,64 * 26,5477 = 33 440,54 грн. та суму франшизи 1 000,00 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути порівну із відповідача ПАТ УПСК та з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 587,74 грн., тобто по 293,98 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved