Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи тим, що 15.10.2002 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №45. Від даного шлюбу у них народилися сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають з нею. Позивачка зазначає, що з початку 2016 року сімейне життя та взаємовідносини між ними поступово погіршилось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та різні характери. З боку чоловіка по відношенню до неї почалися проявлятися непорозуміння, не прислухається до її думки, не рахується з її поглядами, контролює її дії, що спричиняє їй моральні страждання. З середини 2018 року шлюб між ними існує формально, проживають у різних кімнатах, між ними остаточно припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 15.10.2002 року між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційному вебсайті судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] від 15.10.2002 року про шлюб, 15.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №45. Від даного шлюбу у них народилися сини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, шлюбних відносин подружжя фактично не підтримує, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та різні характери, що призвело до розпаду сім`ї. Спільне життя з [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітньої дитини сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Положеннями ст.113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачки « [PERSON] » на її дошлюбне « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. та стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved