Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.10.2003 вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO] Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.12.2011 р., шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач жодним чином не долучається до утримання дитини, не цікавиться станом її здоров'я, не займається її вихованням. Орган опіки та піклування ШРА ЛМР надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася з невідомих суду причин, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням. Про причини своєї неявки в засідання суд не повідомив. Окрім цього, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання було розміщено в газеті «Львівська пошта» № 25 (1784) від 03.03.2016 р. Представник органу опіки та піклування ШРА ЛМР Яремчук І.І. в судовому засіданні підтримала висновок органу про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно свого сина [PERSON]. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що 25.10.2003 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO] Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.12.2011 р., шлюб між сторонами було розірвано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач жодним чином не долучається до утримання дитини, не цікавиться станом її здоров'я, не займається її вихованням. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації ЛМР від 13.11.2015 року позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] є доцільним. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, у матеріалах справи містяться достатньо доказів, які підтверджують ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову. Окрім цього сам відповідач не спростував обставини справи жодними доказами та повторно не з'явився в судове засідання, також не з'являвся на засідання органу опіки та піклування. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved