Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 23 березня 2005 року помер її брат [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, право померлого на яку було визначено державним актом на право приватної власності на землю. Заповіт померлим складений не був. Після його смерті вона взяла деякі речі, що належали братові, вважала, що фактично прийняла спадщину. У встановлений законом 6- місячний термін вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а звернулася лише у 2008 році, і їй повідомили, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. В даний час у звязку зі смертю сестри, яка у 2005 році відмовилася від спадщини на її користь, вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата. Вважає обставинами, що є поважними для пропуску строку її похилий вік, нестабільний стан здоров»я, необізнаність щодо відсутності заповіту на своє майно, і просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата 2 місяця. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги і пояснив, що у 2005 році [PERSON] хворіла, тому не змогла звернутися до нотаріуса, а звернулася вже у 2008 році, про що свідчить копія її заяви. Крім того, виявилось, що існує помилка у написанні її дівочого прізвища та її брата, і відповідь з архіву прийшла запізно, з цих підстав строк для прийняття спадщини був нею пропущений. Представник відповідача територіальної громади с. Осипенко в особі Осипенківської сільської ради Бердянського району сільський голова [PERSON] до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, у заяві просить врахувати, що земельна ділянка після смерті [PERSON] за рішенням Бердянського міськрайонного суду та Осипенківської сільської ради у 2009 році є власністю територіальної громади с. Осипенко і прийнята до складу земель Осипенківської сільської ради. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть 23 березня 2005 року у с. Осипенко Бердянського району помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,8404 га, розташованої на ДП № 49, п. 916 КСП «Іскра» Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ - ЗП № 070892. Згідно довідки Осипенківської сільської ради від 22. 04. 2008 року звісними спадкоємцями після його смерті є сестри [PERSON] і [PERSON] У встановлений ст. 1270 ЦК України [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Просить встановити їй додатковий термін для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на похилий вік, нестабільний стан здоров»я і необізнаність щодо наявності спадкового майна. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказує, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. У відповідності до постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ» від 16. 05. 2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Натомість позивачка лише надала виписку з амбулаторної картки як доказ того, протягом 2005 року вона проходила лікування на денному стаціонарі Осипенківської районної лікарні зі скаргами на біль у серці, а у вересні 2005 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні. Проте суд не може визнати такий стан здоров»я позивача в якості непереборної сили, яка не дала їй змоги написати заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Крім того, як вбачається з довідки Бердянської державної нотаріальної контори від 26. 03. 2016 року після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців в райдержнотконтору з заявами прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилася. На цій же підставі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27. 04. 2009 року спадщина після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 4,8404 га, розташованої на території КСП «Іскра» визнана відумерлою. Рішенням № 01 від 05 червня 2009 року Осипенківської сільської ради вказана земельна ділянка передана у власність територіальної громади с. Осипенко у особі Осипенківської сільської ради та підлягала передачі в оренду за аукціоном. Таким чином, на день звернення позивача з цим позовом спадкового майна у вигляді земельної ділянки після смерті [PERSON] в наявності немає, воно вибуло зі складу спадщини, а оскільки позивачкою не вказана наявність іншого спадкового майна, то таким чином відсутній обєкт спору.

Outcome: dismissed