Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Яворівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги мотивував тим, що 24.03.1998 року мати позивачки [PERSON] подарувала їй житловий будинок і між ними був укладений договір дарування. Дане майно позивачка зареєструвала у Косівському бюро технічної інвентаризації. Однак не дивлячись на те, що їй належить будинок на праві власності, 11.07.2003 року батькові позивачки [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, саме на ту ділянку, де знаходиться будинок. Вона вважає, цей державний акт недійсним, оскільки згідно закону після дарування житлового будинку, земельна ділянка переходить у власність тій особі, яка є власником будинку. Також із позовних вимог видно, що 24.09.2016 року померла мати позивачки і коли позивачка переглядала документи знайшла даний Державний акт, в якому зазначено , що він виданий на підставі рішення ХІ сесії ІY скликання Яворівської сільської ради. Однак в дійсності на цій сесії рішення про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не приймалось, що підтверджується довідкою Яворівської сільської ради. Тому вона просить позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова Яворівської сільської ради [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в.о. начальника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду пояснення в якому просить розглядати справу за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити із наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування серії НГ № 0023101 від 24.03.1998 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Яворів, урочище Безульки, Косівського району, Івано-Франкіської області (копія а.с. 7). Але довідкою Яворівської сільської ради від 12.07.2018 року за № 171 підтверджується те, що у Яворівській сільській раді 25.06.2002 року у протоколі сесії рішення від 30.06.2018 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,2200 га відсутнє (а.с. 11). А з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 020839, кадастровий номер ділянки 26:236:831:01:02:003:0294, видно, що він виданий на імя [PERSON], який виданий на підставі рішення ХІ сесії ІY скликання Яворівської сільської ради від 25.06.2002 року (а.с. 9). Отже враховуючи дані обставини суд не може вважати оспорюваний Держаний акт дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗУ України передбачено, що громадяним України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Також згідно ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці,що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи правову позицію, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право приватної власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Отже позові підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 182, 377, 386, 392 ЦК України, ст.ст. 120, 152, 155, 182 ЗК України та

Outcome: approved