Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Гранул» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона у період з 15 травня 2019 року по 31 березня 2021 року, знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «Гранул», займаючи посаду бухгалтера. Під час її знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата з 01.09.2020 по 01.03.2021 року в розмірі 159623,90 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. 31 березня 2021 року вона звільнилась за власним бажанням, згідно наказу №2-к від 31.03.2021 року. Відповідно до наказу, була також передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 48 календарних днів. Вказує на те, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача 31.03.2021р. відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Просить суд стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Гранул», код ЄДРПОУ 33274756 на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі 159623,90 грн.. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу №2-к, виданого 31.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранул», звільнено з 31.03.2021 [PERSON] з займаної посади бухгалтера за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку. Підстава заява [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки №10 від 31.03.2021р., виданої [PERSON] в тому, що вона дійсно працювала у ТОВ «Гранул» з 15.05.2019 по 31.03.2021 року за основним місцем роботи, займала посаду - бухгалтер. Посадовий оклад становить 20000 грн. та заборгована заробітна плата станом на 31.03.2021 становить 159623,90 грн. (а.с.4). [PERSON] 17.02.2021 та 01.03.2021 направлялась службова записка директору ТОВ Гранул Поповиченко Н.А., про те, що «по даним бухгалтерського обліку затримка по виплаті заробітної плати становить з 01.09.2020 по 01.03.2021. Це 7 місяців. Прошу Вас терміново розглянути дане питання і вирішити його в найкоротші строки. Поскільки затримка по невиплаті заробітної плати тягне за собою адміністративну, фінансову, а також кримінальну відповідальність. Санкція за КзпП застосовуються до підприємства загалом. Борги за зарплатою насамперед потрапляють під дію абзацу третього ч. 2 ст. 265 КЗпП: виплата заробітної плати не в повному обсязі або з порушенням установлених строків виплати більше ніж за 1 місяць (а.с. 9,10). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у випадку звільнення працівника йому сплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved