Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Корчівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, [INFO] року в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області померла - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Згідно заповіту, все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що вона за законом має право заповіла їй, яка своєчасно прийняла спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний термін розпорядилася речами померлої та [PERSON], який помер [INFO] року не прийнявши спадщину. Проте на даний час оформити свої права на нерухоме майно вона не має можливості через те, що при житті спадкодавець не оформив правовстановлюючих документів на вказане майно, а тому просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Корчівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справ, суд приходить до висновку, що задоволення даного позову в повному обсязі суперечило б вимогам законодавства з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2001 року [PERSON] було складено заповіт, згідно яким вона заповіла на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,69 га, яка належала їй на праві власності на підставі державного акту ІІ-ЧВ № 002149. 13 серпня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, згідно яким все своє майно вона заповіла на користь [PERSON] та позивачки [PERSON]. Відповідно до ст. 544 ЦК УРСР, що діяв на момент виникнення правовідносин, заповідач має право у будь - який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, склавши заповіт 13 серпня 2002 року спадкодавцем [PERSON] було скасовано свій попередній заповіт від 05 грудня 2001 року. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на майно згідно заповіту від 13 серпня 2002 року до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,69 га яка належала їй на праві власності на підставі державного акту ІІ-ЧВ № 002149 та житловий будинок по [ADDRESS] та складається з житлового будинку - літ. «А», загальною площею 50,1 кв.м., в тому числі житловою площею 23,4 кв.м., сараїв - літ. літ. «Б», «В», «Г», убиральні літ. «Д» колодязя № 1, огорожі № 2-6, всього загальною вартістю 57 771 гривень. [INFO] року [PERSON] помер, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] за заявою його батька [PERSON] державним нотаріусом було відкрито спадкову справу щодо майна померлого. І, як вбачається із матеріалів спадкової справи, нотаріусом на підставі заповіту складеного [PERSON] 05.12.01 року, який був скасований заповітом від 13 серпня 2002 року, [PERSON], як спадкоємцю майна [PERSON], 28 квітня 2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на землях Корчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, яка належала [PERSON] Однак, позивачкою [PERSON] вимог про визнання права власності на частку земельної ділянки та скасування свідоцтва про право на спадщину не заявлялося, а тому суд не може виходити за межі позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] року. Глибоцькою державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкова справа після його смерті не заводилася, коло спадкоємців не встановлено. Позивачка [PERSON] та покійний [PERSON] є спадкоємцями за заповітом від 13 серпня 2002 року після смерті [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину, і кожному з них належить право на ? частку спадкового майна. Після смерті [PERSON], позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак отримала відмову, так як при житті спадкодавець не оформила правовстановлюючих документів на вказане майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] помер, після смерті якого частку у спадковому майні успадкував батько останнього [PERSON], який також помер, а позивачкою в судовому засіданні не доведено, що вона є спадкоємицею [PERSON], тому суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на ? частку спірного нерухомого майна. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 328, 346, ЦК України,

Outcome: partial