Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що починаючи з 08.08.2009 року сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 30.10.2013 року розірвано. Від даного шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 23.08.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.08.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та сума стягуваних із відповідача аліментів є значно меншою за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім цього, в умовах збільшення потреб малолітніх дітей, задоволення яких вимагає значних матеріальних коштів, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей є недостатнім для належного утримання малолітніх дітей. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, працює неофіційно, а саме за кордоном, де отримує дохід, а тому має можливість утримувати спільних малолітніх дітей та сплачувати аліменти. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23.08.2013 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 3000 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 липня 2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Зазначив, що посилання позивача, про те, що він не приймає участі у вихованні дітей не відповідають дійсності, так як у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Також згідно розрахунку заборгованості вбачається, що розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дітей становить близько 2500 гривень. Стосовно заявленого позивачем розміру аліментів у розмірі 3000 гривень зазначає, що він офіційно ніде не працює, підзаробляє на тимчасових роботах, а тому має можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, визначеному ст. 182 СК України. Крім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у ст. 192 СК України та на підтвердження розміру аліментів, які остання просить стягнути. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 18.08.2021 року, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що з 08.08.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 30.10.2013 року, яке набрало законної сили 11.11.2013 року, було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.03.2010 року, серії [NUMBER] від 01.10.2012 року. Як вбачається із довідки №99, виданої 02.06.2021 року виконкомом Козівської селищної ради Тернопільської області [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 23.08.2013 року у цивільній справі №600/1018/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 200 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на підставі вищевказаного рішення суду знаходиться на виконанні в Козівському районному відділі Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 20.07.2021 року відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 20.07.2021 року. Як вбачається із довідки №280, виданої 04.06.2021 року Козівською районною філією Тернопільського ОЦЗ [PERSON] перебуває на обліку в районній філії як безробітна і допомогу по безробіттю не одержує. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини. В силу вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України). Відповідно до роз`яснень викладених у п.п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не долучено жодного доказу, який би свідчив про погіршення її матеріального становища чи покращення матеріального становища відповідача з часу прийняття 23.08.2013 року рішення про стягнення аліментів у справі № 600/1018/13-ц. Не містять матеріали справи й доказів наявності інших, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав (погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або дітей чи інших), які давали можливість збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів. Разом з тим, враховуючи те, що діти потребують матеріальної допомоги, враховуючи вік та потреби дітей, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, розмір якого за період від прийняття рішення суду від 23.08.2013 року про стягнення аліментів із відповідача [PERSON] суттєво збільшився, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, а також те, що відповідач не заперечував проти збільшення розміру аліментів до 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом їх збільшення із 200 грн. щомісячно на кожну дитину до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Щодо позовної вимоги про допущення негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial