Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, а також інші обставини, внаслідок чого подальше сімейне життя та збереження сім`ї, на думку позивача, є неможливим, а тому вона, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.11.2021, просить не надавати строк на примирення, розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання про судові витрати. Ухвалою суду від 02.09.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги повністю. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11.02.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 3). [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 6, 8, 9). Вирішуючи позов в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги позицію сторін, які наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки примирення та збереження шлюбу не можливе, на чому наполягають сторони, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам. Вирішуючи позов в частині позовної вимоги про стягнення аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем (матір`ю), перебуває на її утриманні, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, має обов`язок щодо утримання дитини та визнає пред`явлений позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~180,\~ч.\~1\~ст.\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~тобто у даній справі з 28.08.2021 до [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідач позов визнав, суд приймає вказане визнання, оскільки воно не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем понесено судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. Разом з тим, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи визнання позову відповідачем, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн (позовна вимога про стягнення аліментів). На підставі ст.ст. 110, 112-115, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved