Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її двоюрідний прадід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,69 га, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123788500:02:001:0367. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом п`ятої черги, родичів ближчого ступеня споріднення, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Спадщину вона прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку було видано після смерті прадіда та постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вказані обставини звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Сільський голова надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника. Проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 08 червня 2004 року в с. Сунки Смілянського району Черкаської області, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №129076 від 05 липня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,69 га., що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123788500:02:001:0367. Зазначена земельна ділянка передана у власність [PERSON] за розпорядженням Смілянської райдержадміністрації від 05 квітня №153. Як вбачається з довідки Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 23 жовтня 2020 року, [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав по [ADDRESS] . За вказаною адресою із січня 2004 року постійно проживала без реєстрації [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно довідки державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 12 березня 2021 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON] . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 21 січня 2021 року, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Сунки Смілянського району Черкаської області є двоюрідним прадідом по материнській лінії [PERSON] . Вказаним рішенням також встановлено факт постійного проживання [PERSON] із померлим [PERSON] на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з повідомленням Смілянської держнотконтори встановлено, що із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] . При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання, відсутні. Постановою від 05 лютого 2021 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Постанова нотаріуса обґрунтована тим, що видача державного акта на право власності на спірну земельну ділянку від 05 липня 2004 відбулася після смерті спадкодавця, який помер [INFO] . Однак, відповідно до ст.116 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Розпорядження №153 про передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] видане Смілянською райдержадміністрацією 05 квітня 2004 року, про що свідчить зміст державного акту, тобто право власності на цю землю було набуте за життя спадкодавця. Саме це розпорядження є правовстановлюючим рішенням органу виконавчої влади, у розумінні приписів ст.116 Земельного кодексу України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, а також приймаючи до уваги доведеність права власності на спадкове майно за померлим, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного і ст. 1217, 1265, 1269 ЦК України,

Outcome: approved