Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] Чернігівської області, земельні ділянки, на яких розташований будинок при присадибна ділянка, приватизовані. Рішенням 34 сесії 25 скликання Носівської міської ради від 16 жовтня 2009 року їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0412 га для ведення садівництва. На підставі цього рішення був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів за № 010985600677. На земельну ділянку було виготовлено технічну документацію із зазначенням меж та присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. У листопаді 2016 року вона (позивач) звернулася до відділу Держгеокадастру у Носівському районі з проханням внести відомості про дану земельну ділянку до Кадастрової карти України. 26 листопада 2016 року їй надійшло повідомлення, суть якого зводиться до того, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформувати не можливо, оскільки при завантаженні обмінного файлу до НКС було виявлено, що земельна ділянка площею 0,0412 га 100% накладається на вже раніше зареєстровану земельну ділянку, яка належить [PERSON] Вона (позивач) зверталася до Носівської міської ради з проханням надати копію рішення та списку осіб, яким надано право на приватизацію суміжних земельних ділянок. Листом від 4 січня 2017 року міська рада рекомендувала звернутися до суду для вирішення спору щодо врегулювання земельного питання. [PERSON] просила суд визнати незаконним рішення 13 сесії 7 скликання Носівської міської ради від 30 вересня 2016 року в частині передання у власність земельної ділянки [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просили їх задовольнити, пояснили, що у кінці листопада 2016 року між нею (позивачем) та [PERSON] відбулася телефонна розмова, суть якої зводилась до того, що земельна ділянка, на якій росте посаджений нею (позивачем) сад та яка огороджена металевим парканом, належить його ([PERSON].) дружині, а тому вона повинна звільнити ділянку. Їй та іншим суміжним землевласникам не вдалося добровільно вирішити спір. Для виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,4015 га землевпорядна організація підготувала відповідний пакет документів таким чином, що відповідачу не потрібно було погоджувати межі. Землевпорядна організація між її (позивача) земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства і ділянкою відповідача залишили 2 метри проїзду, який ніким не використовується та нікому не потрібний. На її земельна ділянка площею 0,0412 га (для садівництва) повністю наклалася земельна ділянка відповідача. Крім її (позивача) земельної ділянки ділянка відповідача накладається на ділянки, які належали покійному [PERSON] та належить [PERSON]. Носівська міська рада надала [PERSON] дозвіл на приватизацію земельної ділянки, порушила її (позивача) права, а тому рішення міської ради є незаконним. У судовому засіданні представник Носівської міської ради Яма С.С. позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що визнання незаконним рішення міської ради в частині не відновить порушеного права позивача на земельну ділянку. На її думку позивачу необхідно змінити позовні вимоги і просити суд скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку. Пакет документів на передачу у власність земельної ділянки відповідачу готував землевпорядник міської ради, попередньо погоджував з іншими службами. Чому була допущена накладка земельних ділянок представник міської пояснити не змогла. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що допущена помилка при оформленні документів на земельну ділянку відповідача, але відсутня вина [PERSON] Документи готували [PERSON] (від міської ради) та [PERSON] (від землевпорядної організації). Представник відділу Держгеокадастру у Носівському районі в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. У судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що у 2004 році він придбав будинок по [ADDRESS], під яким була приватизована земельна ділянка площею 0,2538 га. У 2005 році отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Станом на 2005 рік земельні ділянки мали кадастрові номери, але не були внесені до НКС. У грудні 2016 року він довідався, що 1/4 частина його земельної ділянки перейшла у власність відповідача. На його земельній ділянці, де росте сад, він виявив кілочки, які встановлені землевпорядною організацією. У міській раді йому (свідку) пояснювали, що між його та відповідача земельними ділянками мається 2 метри землі, яка належить міській раді. На його замовлення були виготовлені дві технічні документації, але відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з тим, що його земельні ділянки накладаються із земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] Суд розглядає справу у відсутності відповідача та представника відділу Держгеокадастру у Носівському районі за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідачів, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0412 га, яка розташована в м. Носівка по вул. Миколаївська, що підтверджується копією державного акта серії [NUMBER], який виданий на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Носівської міської ради від 16 жовтня 2009 року. Відповідно до рішення 13 сесії 7 скликання Носівської міської ради від 30 вересня 2016 року було затверджено документацію із землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки та передано їх у власність, зокрема, [PERSON] для ведення особистого селянського господарства 0,4015 га, кадастровий номер [NUMBER]. У судовому засіданні встановлено та підтверджується повідомленням відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 25 листопада 2016 року, що не можливо сформувати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка належить [PERSON] на підставі державного акта серії [NUMBER], оскільки при завантаженні обмінного файлу до НКС було виявлено, що земельна ділянка площею 0,0412 га 100% накладається на вже раніше зареєстровану земельну ділянку, яка належить [PERSON], реєстраційний номер ділянки у Державному реєстрі прав 16813091, дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 6 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. З наведеного вбачається, що при виготовленні технічної документації [PERSON] була потреба у встановленні межових знаків, оскільки земельна ділянка площею 0,0412 га, яка належить позивачу, була огороджена металевим парканом, не було підстав виділяти 2 метри проїзду між земельними ділянками сторін. При затвердженні Носівською міською радою технічної документації [PERSON] та передачі земельної ділянки у приватну власність відповідачу, міською радою не було перевірено чи не порушені права суміжних землевласників, при огляді місцевості представники міської ради бачили насадження фруктових дерев, які були огороджені металевим парканом та знаходилися в межах земельної ділянки, яка планувалася для передачі у власність [PERSON], але не з'ясували кому належить ця земельна ділянка та на яких підставах. Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 1). Згідно п. б) та г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав та шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог п. г) та е) ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність вимог [PERSON] та їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved