Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом (зустрічним) до ПАТ «Кредитпромбанк» про розірвання кредитного договору та просила розірвати Кредитний договір № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та громадянкою [PERSON], у зв'язку з істотною зміною обставин (ст. 652 ЦК України) та істотним порушенням Банком умов (п.п. 4.6, 7.4) Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року (ст. 651 ЦК України). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2013 року було залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк» - ПАТ «Дельта Банк». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2014 року було залишено без розгляду первісний позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, однак 28.05.2013 року до суду було подане письмове заперечення на позов, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 167-169). Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», вбачається правильним, що неявка відповідача в судове засідання після оголошеної перерви, зупинення провадження у справі та поновлення її слухання не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач брав участь у попередніх засіданнях, йому роз'яснювали його права та обов'язки, він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення [PERSON], оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 28.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 31.3ВН/113/07, згідно якого Банк відкрив Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 75 000 гривень строком до 27.11.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,43% річних (а.с. 23-25). [PERSON] особисто отримала кредитні кошти в сумі 75 000 гривень, що підтверджується заявою від 28.11.2007 року про видачу кредитних коштів та завою на видачу готівки №ТR.31468.1 від 28.11.2007 року (а.с.26-27). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як на істотне порушення Банком умов Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року [PERSON] посилається на те, що їй не було надіслано Банком листи щодо дострокового погашення заборгованості (порушення п.4.6 Кредитного договору) та на те, що Банк не погодився на проведення переговорів та реструктуризацію боргу (порушення п. 7.4 Кредитного договору). Пунктом 4.6 Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 16.07.2012 року передбачено, що у разі недотримання Позичальником умов цього Договору, а також у разі погіршення фінансового стану Позичальника, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього договору, а у разі невиконання Позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави (іпотеки), що виступає забезпеченням виконання цього Договору; за наявності обставин, визначених п.4.6. цього Договору, Банк рекомендованим листом надсилає на адресу Позичальника, зазначену в розділі 8 цього Договору, письмове повідомлення - вимогу, де зазначає термін для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним; у разі невиконання Позичальником вимог Банку щодо дострокового повернення суми кредиту та нарахованих процентів, що міститься в письмовому повідомлені - вимозі Банку, в термін, визначений таким письмовим повідомленням-вимогою, остаточний термін повернення кредиту, визначений п.1.1. Договору, змінюється; таким терміном буде вважатися термін, визначений Банком у письмовому повідомленні - вимозі, при настанні якого Позичальник має виконати вимогу Банку щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів; при цьому сторони досягли згоди, що така зміна остаточного терміну повернення кредиту, визначеного п.1.1. Договору, яка є наслідком настання обставин, визначених п.4.6. цього Договору, настає без укладення між сторонами будь - яких додаткових угод до цього Договору. На виконання п. 4.6 Кредитного договору ПАТ «Кредитпромбанк» на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) надсилав письмові повідомлення-вимоги (від 20.01.2012 року № 365/3.04.2-б.б-01ВН, від 01.02.2012 року №583/3.04.2-б.б-01ВН, від 13.02.2012 року №783/3.04.2-б.б-01ВН, а.с. 115-118, 120), однак дані вимоги залишилися без виконання (листи поверталися до Банку із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання»). Посилання ж [PERSON] на небажання банку проводити з нею переговори та здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором спростовується листами ПАТ «Кредитпромбанк» від 15.04.2013 року № 1476/1.01ВН-б.б-01ВН та від 08.05.2013 року № 1862/1.01ВН-б.б-01ВН (а.с.156, 170). Крім того, суд бере до уваги, що між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого 27.06.2013 року Первісним кредитором на користь Нового кредитора було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави та/або договорами поруки, в тому числі і за кредитним договором №31.3ВН/113/07 - Склн від 28.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», та іпотечним договором №31.3ВН/113/01/07 - Склн від 28.11.2007 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк». Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для розірвання Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року на підставі ст. 651 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Як на зміну обставин [PERSON] посилається на зменшення її прибутків внаслідок світової фінансової кризи. Згідно п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК України і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено сукупності усіх обставин для розірвання Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року і на підставі ст. 652 ЦК України. Таким чином, у задоволенні позову про розірвання Кредитного договору № 31.3ВН/113/07 від 28.11.2007 року на підставі ст. ст. 351, 352 ЦК України слід відмовити у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed