Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа-Служба у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , 04 березня 2006 року уклала шлюб з гр. [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 04 березня 2006 року. Від цього шлюбу народились діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Стверджує, що 14 вересня 2018 року, за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Зазначає, що вже більше року відповідач не проживає разом з позивачем та дітьми. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей [PERSON] несе самостійно. Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дітьми за кордон. Для виїзду дітей за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу, тому позивач був вимушений звернутися до суду з метою отримання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька - відповідача по справі. За твердженням позивача, тимчасовий виїзд дітей за кордон потрібен для спілкування дітей з родичами, забезпечення повноцінного відпочинку дітей в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме Італії, для підвищення рівня світогляду дітей, розширення кругозору сторін, покращення стану їх здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням найвищих інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Ухвалою суду від 01 березня 2019 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Хобта П.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд за заявою позивача, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що служба у справах дітей Софіївської районної державної адміністрації не заперечує на виїзд за межі України до Італійської Республіки, через країни Європейського Союзу, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю з 01.06.2019 року по 01.09.2019 року. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане Виконкомом Кам`янської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області 12 грудня 2006 року, з актовим записом у Книзі реєстрації № 24 (а.с. 10). Також, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Новоюлівської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області, з актовим записом у Книзі реєстрації № 7 (а.с. 12). 14 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с. 8). У відповідності до відомостей відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєсрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). Позивач [PERSON] має намір тимчасово вивезти дітей [PERSON] та [PERSON] на відпочинок до Італійської Республіки через країни Європейського Союзу. Суд вважає, що бездіяльність відповідача в даній ситуації, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Загальних положень «Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженої постановою КМУ № 367 від 04 червня 2015 року в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. З огляду на вище викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей для тимчасового перебування за кордоном України. На підставі викладеного,

Outcome: approved