Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 18.02.1998р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули земельну ділянку площею 0,0464га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер [NUMBER] та будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS], набули земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер [NUMBER]. Позивачка вважає, що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки позивачка не може дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ земельних ділянок та не може самостійно оформити право власності на будівельні матеріали, а відповідач не згідний оформляти документи для здачі у експлуатацію об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS], тому звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Позивачка вважає, що враховуючи рівність часток у спільному майні та враховуючи вартість спірного майна подружжя у порядку поділу майна позивачка бажає отримати земельну ділянку площею 0,0655га та право власності на будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS], а [PERSON] залишити земельну ділянку площею 0,2752га. кадастровий номер [NUMBER]. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд винести рішення, яким внаслідок поділу майна подружжя у натурі надати [PERSON] земельну ділянку площею 0,0655га для обслуговування кафе-бару та право власності на будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на виділене майно, а [PERSON] надати земельну ділянку площею 0,2752га. кадастровий номер [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі судові витрати. 30.09.2016р. на адресу суду [PERSON] подала заяву про уточнення предмету позову у якій зазначила, що 28.09.2016р. було проведено експертне дослідження на предмет визначення обсягів будівельних матеріалів, які є предметом спору у даній справі, що підтверджується висновком №16112 від 28.09.2016р. Тому просила справу розглянути у її відсутності та внаслідок поділу майна подружжя у натурі надати їй та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0655га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер [NUMBER] та будівельні матеріали, що були використані під час будівництва будівель та споруд бару «Іванна», по [ADDRESS], а саме: важкий бетон 59.41м.куб.; металеві труби d 57мм - 3.655т.; плити ДСП - 379.3м2; сталь листова товщиною до 3мм -0.42т.; азбестоцементні плити -78.6м2; сталь листова товщиною до 5мм - 0.357т.; пінопласт - 168.8м2; дошки настилу 35мм - 5.68м3; руберойд - 162.5 м2; мінеральна вата - 162.5 м2; плівка ПХВ - 162.5 м2; балки двотаврові №22, L-12м - 0.288т.; швеллер №22, L-12м - 0.504т.; дошки для обрешітки 20мм - 3,24м3; сталь листова покрівельна, товщиною до 0.9мм - 1,638т.; деревинні віконні блоки індивідуального виготовлення - 5.04м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 31.7м2; плитка керамічна 25*25 - 74.8м2; керамічний блок 120*250*138 - 16557шт.; розчин кладковий - 14.37м3; в тому числі:будівельні матеріали, що використані під час будівництва Бару «Іванна» Літ. «А»: важкий бетон - 22.44м3; металеві труби d 57мм - 3.385т; плити ДСП - 372,3м2; сталь листова товщиною до 3мм - 0,208т; азбестоцементні плити - 71,6м2; сталь листова товщиною до 5мм - 0,357т; пінопласт - 161,8м2; дошки настилу 35мм- 5,31м3; руберойд - 152м2; мінеральна вата -152м2; плівка ПВХ -152м2; балки двотаврові - №22, L-12м - 0,288т.; швелер №22, L-12м - 0,504т.; дошки для обрешітки 20мм - 3,03м3; сталь листова покрівельна товщиною до 0,9мм - 1,372т; деревинні віконні блоки індивідуального виготовлення - 1,80м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 23,9м2; плитка керамічна 25*25 - 54,9м2; котельні Літ.. «А1»: важкий бетон - 3,64м3; керамічний блок - 1723шт.; розчин кладковий - 1,50м3; розчин штукатурний - 0,57м3; металеві труби d 57мм - 0,218т; дошки настилу - 0,368м3; руберойд - 10,5м2; мінеральна вата -10,5м2; плівка ПВХ -10,5м2; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,134т.; віконні блоки індивідуального виготовлення - 2,16м2; дверні блоки індивідуального виготовлення - 3,6м2; плитка керамічна- 10,5м2; вбиральні Літ. «Б»: важкий бетон - 4,83м3; керамічний блок - 1038шт.; розчин кладковий - 0,9м3; дошки для обрешітки 20мм - 0,23м3; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,057т.; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,2м2; плитка керамічна- 4,0м2; Котельняі(операторської) Літ. «В»: важкий бетон - 1,17м3; керамічний блок - 462шт.; розчин кладковий - 0,40м3; дошки для обрешітки 20мм - 0,14м3; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,035т.; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,2м2; плитка керамічна- 2,6м2; Навіса Літ. «Д»: важкий бетон - 0,63м3; металеві труби d 57мм - 0,032т; плити ДСП - 7м2; азбестоцементні плити - 7м2; пінопласт - 7м2; сталь листова профільована покрівельна товщиною 0,9мм - 0,04т.; дошка для обрешітки - 0,07м3; віконний блок індивідуального виготовлення - 1,08м2; дверний блок індивідуального виготовлення - 1,8м2; плитка керамічна- 2,8м2; Криниці Літ. «Кр»: бетонні кільця 5шт.; чавунний люк 1шт.; Огорожі №1-3: бетон важкий - 26,7 м3; керамічний блок 13334шт.; розчин кладковий - 11,57м2; сталь листова до 3мм - 0,212т. Просила надати [PERSON], [INFO] земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Стягнути з [PERSON] на її користь всі судові витрати. Позивачка у судове засідання не з'явилася із заяви про уточнення предмету позову вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник у судовому засіданні позов визнав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні подав пояснення у яких зазначив, що згідно заявлених позовних вимог, [PERSON] вимагає визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0655га для обслуговування кафе-бару (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер [NUMBER] та будівельні матеріали, що використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва, що знаходяться на земельній ділянці по [ADDRESS]. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.04.2016р. задоволено заяву [PERSON] та накладено заборону на відчуження вказаної земельної ділянки в с.Панка Сторожинецького району Чернівецької області, яка належить [PERSON] в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про спонукання до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.12.2012р. у цивільній справі №2-376\\12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, шляхом зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] кошти в сумі 672 135 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США. Згідно висновку про експертну грошову оцінку виготовленому оцінювачем [PERSON] вартість ділянки площею 655 м2, що розташована на території Панківської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області для обслуговування-кафе бару з кадастровим номером [NUMBER] станом на 06.05.2016р. складає 134 183 гривні. Вартість будинковолодіння (кафе-бар) розташованого на вказаній земельній ділянці складає 366221 грн.. Земельна ділянка, на яку претендує позивач, є гарантом виконання боргових зобов'язань [PERSON]. Старшим державним виконавцем Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Душенко В.В. 25.07.2016р. відкрито виконавче провадження №ВП №51769463 з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.04.2016р. про спонукання [PERSON] до виконання умов мирової угоди, визнаною ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.12.2012р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, шляхом зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] кошти в розмірі 672 135 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США. Задоволення позовних вимог зменшить вартість обсягу майна відповідача на 500 404 грн., за рахунок якого може бути погашено борг. [PERSON] вважає, що грошові кошти, отримані одним з подружжя за договором позики, укладеним в інтересах сім'ї, слід вважати спільними коштами подружжя. Так, [PERSON] 15.05.2006р. позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, що було підтверджено розпискою. Мировою угодою від 18.12.2012р. затверджено факт повернення частини коштів та зобов'язання останнього повернути не пізніше 26.12.2013р. суму еквівалентну 25 000 доларів США. У разі поділу майна крім речей підлягають поділу також майнові права та обов'язки. Тому, обов'язок з повернення суми боргу так само, як і інші майнові права та обов'язки у разі поділу спільного майна подружжя також може бути поділений між ними. Через це тому з подружжя, від імені якого було укладено договір позики, у разі подання позову про поділ спільного майна подружжя слід до переліку такого майна включити також боргові зобов'язання, зокрема, з повернення боргу. Такий підхід співпадає з позицією Верховного Суду України, відображеною у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, де вказано, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Тому, вважає, що суд своїм рішенням має зобов'язати кожного з подружжя у рівних або інших частках виконати обов'язок з виконання умов мирової угоди та повернення боргу. Без врахування вказаних обставин, задоволення вказаного позову порушить права [PERSON], оскільки вказана земельна ділянка обтяжена в його інтересах позбавить можливості одержати задоволення вимог з вартості цього майна. [PERSON] просить звернути увагу суду, що відповідач всіляко уникає обов'язку сплатити борг на його користь та поетапно виводить із свого володіння майно, що юридично закріплено за ним на праві власності. Так, Сторожинецьким районним судом Чернівецької області наразі розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договорів іпотеки. Відповідач 14.04.2016 року уклав договори іпотеки. Об'єктами іпотеки є: приміщення деревопереробного цеху - літ. «А-І», площею 840,90 кв.м. прибудова літ. «а,а1,а2», навіси - літ. «Б», «В», вбиральня літ. «Г», огорожа №1,2, ворота №3, що знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,2753 га, що знаходиться за адресою: Чернівецька обл., Сторожинецький р-н, кадастровий номер [NUMBER]; - земельна ділянка, площею 0,2752 га, що знаходиться за адресою: Чернівецька обл., Сторожинецький р-н, кадастровий номер [NUMBER]. Вказані договори іпотеки укладені Відповідачем з метою забезпечення виконання грошового зобов'язання, що виникло в результаті позики наданої батьком - [PERSON]. [PERSON] намагається уникнути виконання рішення суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та зазначив, що вимоги [PERSON] не порушують його права та інтереси виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотеко держателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва. Відповідно до ст. 27 ЦПК України надає суду пояснення про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 18.02.1998р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули земельну ділянку площею 0,0464га для обслуговування кафе-бару, 1,11,3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги) кадастровий номер [NUMBER] та будівельні матеріали, що були використані у будівництві об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS], набули земельну ділянку площею 0,2752 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Позивачка не може дійти згоди з відповідачем про добровільний поділ спільної сумісної власності подружжя: земельних ділянок площею 0,0655га та площею 0,2752га та не може самостійно оформити право власності на будівельні матеріали, оскільки відповідач не згідний оформляти документи для здачі у експлуатацію об'єкта самочинного будівництва по [ADDRESS]. Враховуючи те, що земельні ділянки придбано під час шлюбу, то в порядку ч. 1 ст. 70 СК України, їй із відповідачем належить по ? його частці. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина перша статті 69 Сімейного кодексу України встановлює, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь - які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п.п. 22.-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.24. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не вставлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. І ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані згідно недійсністю. Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Тому, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості об'єктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішувати спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи. Так, колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 27 березня 2013 р. (реєстраційний номер в ЄДРСР - 30708205) суд касаційної інстанції констатував: будівельні матеріали та роботи, які проведено при будівництві об'єкту нерухомості є об'єктами цивільних прав, а тому не зважаючи на те, що забудова кафе-бару є самочинною або незавершеною, це не виключає визнання за подружжям права власності на будівельні матеріали та результати робіт. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає, враховуючи, що відповідач визнав позов, згідний на виділ частки з спільного майна, позивачці, та отримання своєї частки на майно, яке було набуте сторонами під час шлюбу, оскільки майно є спільною сумісною власністю, тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved