Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Снятинського районного суду від 16.12.2009р. вона є власником будинковолодіння, що по вул. Шумків, 15 в с. Потічок Снятинського району. В даному житловому будинку був прописаний її бувший чоловік - відповідач [PERSON]. На підставі рішення Снятинського районного суду від 07.08.2012р. шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі, а також після розірвання шлюбу відповідач, проживаючи разом із нею веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, влаштовує з нею сварки, погрожує їй вбивством. Все це відбувається в присутності дітей та її батьків. Протягом періоду часу, коли вона з відповідачем розлучена, вона зверталася до правоохоронних органів за захистом , про що свідчать письмові скарги. Просить виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідача із належного їй на праві власності житлового будинку, без надання іншого жилого приміщення. Представник позивачки в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України \~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2009р. спадкоємцем належного померлому [PERSON] майна, а саме: земельної ділянки площею 1,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Потічківської сільської ради. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.02.2010р. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Шумків в с. Потічок Снятинського району, на підставі рішення Снятинського районного суду від 16.12.2009р. Із свідоцтв про народження серії І-НМ № 018592, І-НМ № 044513, І-НМ № 044514 вбачається, що у позивачки на відповідача народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із листів Снятинського РВ УМВС від 17.12.2013р., 23.03.2015р., 17.02.2015р. та листа Снятинського ВП Косівського ВП від 16.03.2016р. вбачається, що правоохоронними органами розглянуто письмові заяви позивачки, з [PERSON] проведено бесіди профілактичного характеру, винесено йому офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї з його сторони та складено на нього адміністративні протоколи за ст.ст. 173-2, 173-2 КУпАП. Відповідно до довідки Потічківської сільської ради від 14.03.2016р. вбачається, що позивачка не працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, які проживають біля неї. Склад її сім'ї : колишній чоловік [PERSON], сини [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON]. Рішенням Снятинського районного суду від 07.08.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України , якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Снятинського районного суду від 07.08.2012р..Тому, відповідач, не являючись членом сімї чи членом господарства, належного позивачці, створює останній перешкоди в користуванні та розпорядженні її власністю на свій розсуд. Зважаючи на викладене, суд вважає, що у відповідача, відповідно до чинного законодавства відпали обставини, які були підставою для його проживання в спірному господарстві, а тому відповідача слід виселити та зняти з реєстраційного обліку у вищевказаному житловому будинку. На підставі викладеного та ст. ст.150, 157 ЖК України, ст.ст.383, 405, 406 ЦК України,

Outcome: approved