Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ужгородської міської ради, за участю третьої особи БК «Престиж» про усунення перешкод у приватизації квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] відповідно до наказу №20/0К від 03.04.1989 року прийнята до Закарпатського виробничого обєднання Ужгородський «Хлібокомбінат» на посаду підкидного пекаря майстра VI розряду в цех №1, де в послідуючому працювала на різних посадах на цьому ж підприємстві. На підставі рішення Ужгородської міської ради №72 від 26.04.1989 року «Про план дольової участі в житловому будівництві та розподіл квартир у 1989 році» Хлібокомбінатом взято участь у будівництві гуртожитку на 107 місць по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород. На підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради №2016 від 30.11.1989 року був затверджений акт державної комісії по введенню в експлуатацію п.1.3 гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». На підставі розпорядження виконкому Ужгородської міської ради №191 від 26.12.1989 року був проведений розподіл кімнат в гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». Позивачка, як молодий спеціаліст, в 1989 році отримала кімнату в гуртожитку №316, що розташований по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород, де проживає й по сьогоднішній день разом із чоловіком. Станом на сьогоднішній день гуртожиток передано до комунальної власності, а будинок із гуртожитку переведено в житловий. Мешканцями гуртожитку за власні кошти було проведено реконструкцію приміщення під квартири. Даний будинок знаходиться на комунальному балансі Ужгородської міської ради. 01.01.2009 року вступив в дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який спрямований на врегулювання порядку приватизації кімнат у гуртожитках. В 2016 році позивачка звернулася до Ужгородської міської ради із письмовою заявою про укладення Договору найму на її квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 13.04.2016 року №100 п.3.4 відмовлено в укладені Договору найму квартири, мотивуючи тим, що не дотримано вимоги ст.ст. 47, 48 ЖК України. Оскільки така відмова в укладені Договору найму для подальшої приватизації квартири, є явною перешкодою у здійсненні позивачкою її прав та порушує її законне право про передачу квартири у власність, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким визнати право за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Позивачка [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи просили суд винести рішення, яким визнати право за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, про що надав суду письмові заперечення, на підставі яких просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд розглядає таку за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, представників позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу №20/0К від 03.04.1989 року прийнята до Закарпатського виробничого обєднання Ужгородський «Хлібокомбінат» на посаду підкидного пекаря майстра VI розряду в цех №1, де в послідуючому працювала на різних посадах на цьому ж підприємстві. На підставі рішення Ужгородської міської ради №72 від 26.04.1989 року «Про план дольової участі в житловому будівництві та розподіл квартир у 1989 році» Хлібокомбінатом взято участь у будівництві гуртожитку на 107 місць по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород. На підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради №2016 від 30.11.1989 року був затверджений акт державної комісії по введенню в експлуатацію п.1.3 гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». На підставі розпорядження виконкому Ужгородської міської ради №191 від 26.12.1989 року був проведений розподіл кімнат в гуртожитку «Ужгородського хлібокомбінату». В 1989 році позивачка отримала кімнату в гуртожитку №316, що розташований по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород, де проживає й по сьогоднішній день разом із чоловіком, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями ордеру від 21.12.2006 року та Договорами найму від 01.07.2000 року та від 20.04.2008 року, укладеним між ВАТ «Ужгородхліб» та [PERSON] Станом на сьогоднішній день даний будинок знаходиться на комунальному балансі Ужгородської міської ради. 01.01.2009 року вступив в дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який спрямований на врегулювання порядку приватизації кімнат у гуртожитках. В 2016 році позивачка звернулася до Ужгородської міської ради із письмовою заявою про укладення Договору найму на її квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29. Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 13.04.2016 року №100 п.3.4 відмовлено в укладені Договору найму квартири, мотивуючи тим, що не дотримано вимоги ст.ст. 47, 48 ЖК України. У відповідності до ст.47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. У відповідності до ст.48 ЖК Української РСР жиле приміщеннянадається громадянам у межах нормижилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку(квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. При передачі громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі. Громадяни, які одержали житлоу державному фондіна цих умовах, мають право на його приватизаціювідповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Однак, судом встановлено, що квартира за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29 не використовувалася позивачкою на умовах Договору найму між нею та виконкомом Ужгородської міської ради, так як вказаним вище рішенням №100 від 13.04.2016 року [PERSON] в складі сімї чоловіка [PERSON] відмовлено в укладені Договору найму вказаної квартири, що складається із трьох кімнат житловою площею 33,50 кв.м., загальною площею 51,90 кв.м. у звязку із недотриманнями вимог статей 47, 48 Житлового кодексу. Окрім того, судом встановлено, що вказане вище рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відмову в укладені Договору найму [PERSON] не оскаржувалося. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майномі продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майномпротягом десяти років або рухомим майном- протягом п'яти років, набуває право власностіна це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Позивачка та її представники в судових засіданнях вказують на те, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради чинить перешкоди [PERSON] у приватизації її квартири шляхом визнання права власності за набувальною давністю. Однак, враховуючи те, що Договору найму на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Богомольця, 20/29 між позивачкою на виконавчим комітетом Ужгородської міської ради укладено не було, рішення виконкому №100 від 13.04.2016 року про відмову в укладенні такого Договору оскаржено та скасовано не було, суд приходить до переконання, що даний позов є необґрунтованим, та таким, що заявлено безпідставно, а того в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed