Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача Служба у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області про позбавлення батьківських прав, про спосіб та зміну розміру аліментів, в якій просила: позбавити [PERSON] , [INFO] , жителя с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; змінити спосіб та розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.05.2015 по справі №153/636/15-ц; змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; виконавчий лист №153/636/15-ц, виданий 18.05.2015 Ямпільським районним судом Вінницької області - відкликати. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.06.2013 вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі. Перебуваючи у шлюбі, [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] 26.08.2015 шлюб між ними розірвано на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, справа №153/635/15-ц. Після того, як шлюб між ними було розірвано, рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області було ухвалено рішення, на підставі якого відповідача зобов`язано до оплати аліментів на утримання дитини, яке він умисно ігнорує і не виконує протягом 5 років. Останній раз відповідач бачив доньку і спілкувався з нею у 2015 році. З того часу пройшло чотири роки, а відповідач повністю усунувся від виховання дитини, від її утримання, а також взагалі нічим не цікавиться. На її неодноразові прохання не реагує. Аліментів на утримання дитини не сплачує, від виховного процесу усунувся. Вважає, що відповідач не повинен існувати в мріях дитини як батько, оскільки він своїми діями сам створив тривалий час таку ситуацію, щоб не бути батьком дитини. Відповідач в грудні 2017 року відмовився від обов`язку батьківських прав, що підтвердив письмовою заявою 14.12.2017, засвідченої приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу. Викладені обставини змушують її звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що відповідач з 2015 року не цікавиться життям доньки, матеріально не допомагає. Зазначила, що відповідач особисто написав заяву у нотаріуса про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Жук А.А., який діє на підставі Ордеру серії [NUMBER] від 28.10.2019 та угоди №39 від 28.10.2019 позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідач повністю усунувся від виховного процесу своєї малолітньої доньки. Він фізично здоровий, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивачка з 2015 року забороняє йому бачитися та спілкуватися з донькою. З дитиною він не бачився чотири роки. Заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки, так як вона розтратить кошти. На даний час він не сплачує аліменти і сплачувати їх позивачці не буде, так як вона за дані кошти буде утримувати ще одну свою дитину. Зазначив, що доньку буде одягати, взувати, купувати продукти харчування, а коштів позивачці давати не буде. Щодо написання у нотаріуса заяви, то суду пояснив, що позивачка ввела його в оману і сказала, що дана заява необхідна для того щоб повезти дитину за кордон. Представник органу опіки та піклування Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області Ільїн О.О. у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву за вхід.№7648 від 28.10.2019, в якій просив справу розглянути у його відсутність. За результатами розгляду покладається на рішення суду. Заяви, клопотання: заява позивача про проведення підготовчого засідання без її участі (а.с.29); заява представника органу опіки та піклування про долучення до матеріалів справи висновку та про розгляд справи без його участі (а.с.30). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання (а.с.22-25), закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.33-35), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.6) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована по [ADDRESS] . Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/635/15-ц від 26.08.2015, яке набрало законної сили 07 вересня 2015 року (а.с.8) судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишено « [PERSON] ». Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 13.01.2016 (а.с.9) судом встановлено, що позивачка після розірвання шлюбу з відповідачем, 28 грудня 2015 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із копії заяви від 14.12.2017 (а.с.10) судом встановлено, що відповідач подано заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що проживає у селі Русава Ямпільського району Вінницької області, яка завірена приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катрука М.В. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.01.2014 (а.с.11) судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Із довідки №583 виданої 23.09.2019 виконкомом Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№583 (а.с.12) судом встановлено, що позивачка зареєстрована у [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: донька [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/636/15-ц від 06.05.2015, яке набрало законної сили 18.05.2015 (а.с.13) судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.04.2015. Із копії довідки про участь батьків учениці 1 класу [PERSON] у шкільному житті, виданої завідувачем філії НВК (дошкільний навчальний заклад - заклад середньої освіти І-ІІ ступенів) с.Русава Опорного навчального закладу НВК: заклад середньої освіти І ступеня гімназії Ямпільського району Вінницької області (а.с.14) судом встановлено, що учениця 1 класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із школою, де вчиться дитина не підтримує із вчителями не спілкується. Дитину до школи приводить і забирає мати. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №01-01.11/1343 від 25.10.2019 виданого Ямпільською РДА Вінницької області (а.с.31) судом встановлено, що Ямпільська РДА Вінницької області як орган опіки і піклування на території Ямпільського району вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом враховано те, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки, також суд враховує те, що позивачка ввела його в оману під час підписання заяви в нотаріуса про його згоду щодо позбавлення батьківських прав. Відповідач не читаючи заяву підписав її. Разом з тим, враховується той факт, що відповідач з 2015 року не намагався цікавитися життям своєї неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що позивачка йому забороняла у спілкуванні та зустріч з донькою, і тому уникненням конфліктних ситуацій він не бачив доньку з того часу. Тобто, судом під час розгляду справи, не встановлено винної поведінки відповідача щодо самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , позивачем не надано. Висновок органу опіки та піклування Ямпільської районної державної адміністрації, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] здатний змінити своє ставлення до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що є підставою для відмови позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст.192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів виходячи із наступного: Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено із досліджених доказів - із часу постановлення судового рішення про стягнення із відповідача аліментів змінився матеріальний стан позивача як одержувача аліментів, збільшився вік дитини, у зв`язку із чим збільшилися й витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині для її нормального та повноцінного розвитку, харчування іт.ін. Збільшення цих витрат погіршують майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Крім цього, збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у свою чергу також не у повній мірі дає можливість для забезпечення існування та розвитку дитини. Стягнута сума аліментів у твердій грошовій сумі 400 гривень на утримання дитини, суд вважає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дитини. З метою якнайкращого забезпечення дитини, суд має підстави змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області №153/636/15-ц від 06.05.2015. Відсутні підстави для визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки відповідач не працює і постійного офіційного заробітку чи доходу не має. З урахуванням наведеного, суд має підстави визначити розмір збільшених аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає положенням ст.184 СК України. Дослідивши усі докази, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного: При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін, ту обставину, що позивач самостійно утримує дитину. Суду не надано доказів про стан здоров`я відповідача чи його непрацездатність, наявність інших утриманців. Відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині у більшому розмірі. Відсутні докази про хворобу відповідача чи необхідність його лікування на цей час, а тому суд відповідно до п.2 ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів як задовільні й такі, що дають змогу надавати кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно. Аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, які заявлені позивачко, суд вважає дещо завищеним і такими, що зможуть погіршити матеріальне становище відповідача. Щомісячну суму коштів 1500 гривень суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, оздоровлення, необхідність придбання одягу та взуття, засобів гігієни, канцелярських товарів для дитини цього віку та інших необхідних речей. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі - 1500 гривень на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх часткового задоволення. Судом враховуються роз`яснення, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, яким роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А тому, суд має підстави для стягнення аліментів не із дня звернення позивача до суду із позовом, а із дня набрання цим рішенням законної сили. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.05.2015 (справа №153/636/15-ц) про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 400 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.04.2015 - відкликати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що у задоволенні позовних вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відмовлено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України суд має підстави судовий збір, сплачений позивачкою відповідно до квитанції №14 від 25.09.2019 покласти на неї. Відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про зміну способу та розміру аліментів до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial