Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який у подальшому було уточнено. В обґрунтування зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно. За оформленням спадщини вона звернулася до державного нотаріуса та було відкрито спадкову справу. Спадкоємцями окрім неї, є також дружина батька [PERSON] та донька [PERSON] (відповідачі по справі), які також звернулися до державного нотаріуса. Однак відповідач [PERSON] відмовляється до оформити спадкові документи, що створює для неї перешкоди в розпорядження та користуванні спадковим майном, у зв`язку із чим вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька, право власності на 1 / 6 частку нерухомого майна, а саме: домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Тімофєєв А.С. звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, з позовними вимогами згодні. Представник третьої особи - Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1. ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. На виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою, була надана належним чином засвідчена копія спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , дослідивши яку та матеріали справи, суд встановив наступне. Так [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , актовий запис № 1080, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , родинні стосунки позивачки з покійним батьком [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки, з якого вбачається, що остання мала дівоче прізвище « [PERSON] », у графі батьки, батьком вказаний [PERSON] . Позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] ». За життя, [PERSON] належало нерухоме майно, а саме: домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка, площею 0,0485 га., на якій воно розташоване, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель; квартира, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, АВН № 888295 від 07.10.2000 року виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстровано в реєстрі за № у-541; квартира, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу, ВММ № 350012, ВММ № 350013 від 24.12.2009 року виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 3409; квартира, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі -продажу ВСС № 212539 від 01.06.2005 року виданого Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр за № 3-951. У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. В роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно до п. 1 Листа № 24-753\\0\\4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи. Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування». Так з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що позивач та відповідачі є спадкоємцями після його смерті, звернулися до Четвертої криворізької державної нотаріальної контри з заявами при прийняття спадщини, заповіт не складався, свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно що належало померлому за життя не видавалися. В оформленні свого права на спадщину та отримання відповідного свідоцтва у позивача виникли труднощі, через незгоду відповідачки [PERSON] . В ході розгляду справи відповідачі заперечень на надали, в подальшому позовні вимоги визнали у повному обсязі, інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.2ст.22, ч.5ст.55,ст. 64 Конституції України, гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість визнати за позивачем право власності на 1 / 6 частку нерухомого майна, а саме: домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; та квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки іншого шляху для захисту прав позивача не існує. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом фати і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодуванням судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved