Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання та визнання права, в якій просила: встановити факт, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області на час відкриття спадщини; визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1.73 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0472166 виданого на підставі Розпорядження Ямпільської РДА №133 від 27.05.1997 належала до дня смерті її рідному братові [PERSON] , який помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області помер її рідний брат [PERSON] . Після першого укладення шлюбу вона своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », а після другого одруження вона змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті брата [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), розміром 1.73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області і належала останньому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН №0472166. З 1999 року вона постійно проживала разом із своїм братом [PERSON] в одному будинку в селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області до дня його смерті, а тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України. Вона є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата. Вона не має змоги нотаріально оформити право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом з тих причин, що втрачений оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН №0472166. 15.06.2020 приватний нотаріус Бешинська Г.А. надала їй відмову в оформлені спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що відсутній оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН №0472166. Тому вона змушена звернутися до суду із даною заявою. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії ВН №142174 від 22.07.2020 (а.с.24) у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи по суті на іншу дату у зв`язку із тим, що він з 03.08.2020 по 31.08.2020 буде перебувати у щорічній відпустці. Позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягала на розгляді справи, так як у судове засідання з`явилися вона та свідки. Заперечувала проти відкладення судового розгляду у зв`язку із поданою її представником заявою. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що брат проживав одинок, і у неї так склалися сімейні обставини, що не було де жити, і вона проживала разом із братом як одна сім`я. Вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет. Брат жив в одній кімнаті, а вона в іншій. Після смерті брата вона здійснювала його поховання. Представник відповідача Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву за вхід.№4596 від 04.08.2020, в якій зазначено, що виконком Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області не заперечує проти позову [PERSON] і просять провести судове засідання без їхньої участі. Заяви, клопотання: заява представника відповідача про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільської ради; заява представника позивача про відкладення розгляду справи, клопотання позивача про виклик і допит свідків. Інші процесуальні дії у справі: 26.06.2020 відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 22.07.2020 року на 10 годину 00 хвилин, закриття підготовчого провадження, задоволення клопотання про виклик і допит свідків, та призначення справи до судового розгляду по суті від 22.07.2020, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем - своїм рідним братом [PERSON] на час відкриття спадщини. Вони проживали як одна сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет. Позивач здійснювала поховання брата. Їм це відомо так як вони проживають по сусідству, а свідок [PERSON] є донькою позивача. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, там і зареєстрована. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 07.02.2020 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.03.1957 (а.с.7) та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00025522411 від 07.02.2020 (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02.03.1983 (а.с.9) та копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23.08.2016 (а.с.10) судом встановлено, що дівоче прізвище [PERSON] було « [PERSON] ». Із Акту від 19.05.2020 (а.с.11) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , [INFO] , з травня 1999 року до дня його смерті, яка наступила [INFO] в селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області. Окрім того, встановлено, що оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0472166 втрачено, про що свідчить оголошення в газеті «Ямпільські вісті» від 07.02.2020 №6. Із повідомлення приватного нотаріуса №57/01-16 від 15.06.2020 (а.с.14) судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата у зв`язку із відсутністю Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0472166. Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №60553221 від 15.06.2020 (а.с.15) судом встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформації щодо заведення спадкових справ та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] . Із довідки №131 від 26.02.2020 виданої виконкомом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.16) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, що наступила [INFO] був зареєстрований та проживав у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області. Дослідивши докази, що є у справі, а також заслухавши пояснення позивача та показання свідків, суд вважає встановленим, що дійсно [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, на час відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки їй необхідно привести у відповідність документи для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті брата [PERSON] . Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, сумнівів у тому, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, на час відкриття спадщини, у суду не виникає, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті брата [PERSON] , у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1268 ЦК України після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у селі Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області, спадщину фактично прийняла позивач [PERSON] , так як остання постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1262 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлого брата [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, окрім [PERSON] , ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача в частині визнання за нею права на земельну частку (пай) за законом після смерті брата [PERSON] , оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved