Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що 15 серпня 2012 року уклала з відповідачем договір позики,який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 1278, відповідно до якого надала йому в користування кошти в сумі 159\~860 грн., що еквівалентно 20\~000 доларів США з умовою повернути їх до 17 вересня 2012 року. Разом з тим, незважаючи на настання строку виконання умов договору, відповідач кошти не повернув, а тому просить стягнути з нього кошти в сумі 441\~471 грн. 16 коп. основного боргу, суму індексу інфляції 92\~878 грн. 66 коп., сума компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за три роки в сумі 14\~387 грн. 40 коп., а також кошти по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.00 коп. та витрати на правову допомогу 5000 грн.00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, скерував в судове засідання свого представника. 10 грудня 2015 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що проти заочного рішення не заперечую. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомленний належним чином. Суд, зі згоди представника позивача проводить заочний розгляд справи в письмовому провадженні, шляхом повного та всебічно зясувавання обставин в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 серпня 2012 року між сторонами укладено договір позики. Відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 159 860 грн., який в свою чергу зобовязувався повернути кошти до 17 вересня 2015 року в сумі еквівалентній 20\~000 доларів США. Разом з тим, незважаючи на настання строку виконання умов договору, відповідач кошти не повернув. Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян ( ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачі не виконують належним чином зобовязання за договором незважаючи на настання строку виконання умов договору, внаслідок чого станом на 30 липня 2015 року в нього виникла заборгованість за договором позики у сумі 441 471 грн. 16 коп., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на 30 липня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період простроченого зобовязання, а саме за чотири місяці 2012 року, за 12 місяців 2013 року, за 12 місяців 2014 року, за вісім місяців 2015 року сума заборгованості 3% річних від простроченої суми складає 14\~387 грн.40 коп. Крім того позивач зазнав інфляційних втрат на суму 92\~878 грн.66 коп. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, заявлені вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу та індекс інфляції відповідають вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення на користь позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу, то в даній частині позов не підлягає задоволенню, оскільки не надано доказів таких витрат та їх розміру. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: partial