Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, третя особа: відділ Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 08 грудня 2000 року, відкрилася спадщина. Позивачка фактично прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 20 квітня 1999 року. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області від 17 листопада 2016 року № 29-20.17.-0.7-2591/2-16 після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0189735, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 376 та після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0141630, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 377. Однак коли позивач звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і визнати за нею право на право на земельні частки (паї), як за спадкоємцем за законом. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася 29 серпня 1963 року, у свідоцтві про народження серії І-АГ № 511164 від 26 вересня 1963 року батьками зазначенні [PERSON], [PERSON] (російською мовою) (а.с. 9). 15 червня 2011 року позивачка уклала шлюб та змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 10). Мати позивачки [PERSON] померла 08 грудня 2000 року, що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 561722 від 08 листопада 2016 року (а.с. 7). Батько позивачки [PERSON] помер 20 квітня 1999 року, що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 561721 від 08 листопада 2016 року (а.с. 6). Спадкоємцем за законом є донька померлої [PERSON], спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області б/н та дати складання (а.с. 13). Після смерті матері [PERSON] звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення спадщини, але постановою № 1277/02-31 від 06 грудня 2016 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки (а.с. 11). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області від 17 листопада 2016 року № 29-20.17.-0.7-2591/2-16 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по [PERSON] сільській раді Дворічанського району Харківської області, ПСП «Вільшанське», значаться записи про отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0189735, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 376 та [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0141630, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 377 (а.с. 12). Згідно відповіді Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської № 1346/01-16 від 22 грудня 2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 08 грудня 2000 року, з заявами про прийняття та відмову від спадщини до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської ніхто не звертався. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, і означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, у звязку з чим в даний час неможливо виготовити правовстановлюючі документи щодо земельних ділянок, належних померлій, що дало б можливість позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За життя [PERSON] заповіту не склала. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином, згідно ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини право власності на зазначені земельні ділянки перейшло до позивачки, тому за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0189735, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, та на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0141630, площею 6,31 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Дворічанського району Харківської області, ПСП «Вільшанське». Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved