Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема квартирою №6 по вул.Злагоди, б.6-а в м.Тетієві Київської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 22.01.2016 року, квартира за адресою: [ADDRESS], належить їй. В дані квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка фактично в ній не проживає. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: Київська область, м.Тетіїв, вул.Злагоди,6-а кв.№6, є власністю позивача, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22.01.2016 року. (а.с.6-9). Із копії Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянки [PERSON] від 21.08.2017 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, зареєстровані та проживають [PERSON] з двома синами, а також зареєстрована гр.[PERSON], 1943р.н., яка не проживає і не проживала в даній квартирі. (а.с.10). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/ перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є зокрема, виконавчий орган міської ради, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради. Оскільки, на момент звернення позивача до суду, вона не зверталася до органу реєстрації із заявою про зняття відповідача з реєстрації і відповідної відмови не отримувала, тому дана вимога про примусове зняття відповідачки з реєстрації на даний час є передчасною. Тобто, підстав для задоволення позовних вимог щодо примусового зняття з реєстрації відповідачки немає. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки, відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача, добровільно не знялась з реєстрації з квартири [ADDRESS], чим перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому, відповідачка [PERSON] втратила право користування квартирою №6 по вул.Злагоди,6-а м.Тетієва Київської області. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial