Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІ групи з дитинства, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця з дня подання позовної заяви до 01.10.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання сина не надає не зважаючи на те, що він хворий та потребує додаткових коштів для проведення лікування та для забезпечення належних умов проживання. Син проживає разом з [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Хоч офіційно відповідач не працює, однак має періодичні заробітки у формі нерегулярного, періодичного доходу й відповідно до ст. 198 СК України повинен брати участь в утриманні повнолітнього непрацездатного сина. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що батько [PERSON], проживає окремо від них. В силу того, що її син є хворіє, є інвалідом ІІ групи з дитинства, а тому є непрацездатним і потребує додаткових коштів для проведення лікування та для забезпечення належних умов проживання. [PERSON] позбавлена можливості повноцінно працювати, щоб самостійно забезпечити достатній рівень для утримання сина. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що [PERSON] на даний час офіційно ніде не працює, хворіє хронічним вірусним гепатитом В, а тому не має можливості сплачувати аліменти. Крім того вказали, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності та стипендію в навчальному закладі, що є цілком достатнім для забезпечення його нормального проживання. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.11.2013 року. Також судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 457267 від 16.09.2013 року. Відповідно до зазначеної довідки інвалідність встановлена на строк до 01.10.2015 року. Як вбачається з довідки № 92 від 14.02.2014 року, [PERSON], [INFO], навчається на 3-м курсі Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти». Крім того, відповідно до відповіді Мукачівської центральної районної лікарні № 97/01-14 від 03.04.2014 року, [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку у психіатра з діагнозом: синдром Дауна, легка розумова відсталість, а також потребує регулярного медикаментозного лікування, особливого догляду та санаторно-курортного лікування. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, хоч і офіційно не працює, проте має нерегулярний дохід, а тому поряд із матір'ю несе обов'язок із утримання повнолітнього непрацездатного сина, який є інвалідом ІІ групи, потребує додаткових коштів для проведення лікування та для забезпечення належних умов проживання, а тому з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України, є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, на чому наполягає позивач. Твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходиться матір пенсійного віку суд оцінює критично, оскільки така проживає на території Росії та як пояснив в судовому засіданні [PERSON], останній раз він відвідував її близько п'яти років тому. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, яких хоч і отримує пенсію по інвалідності та стипендію в навчальному закладі, проте коштів на його утримання не вистачає, суд виходить з того, що такий має бути виправданий дійсними потребами та із урахуванням матеріального становища сторін, приходить до висновку за необхідне визначити такий в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2014 року і до 01.10.2015 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: partial