Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . З лютого 2017 року позивачка перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах та від сумісного проживання у них народилася дочка [PERSON] . Батьком дитини являється [PERSON] , однак у свідоцтві про її народження у графі «батько» записано « [PERSON] ». [PERSON] не подав заяву про реєстрацію його батьком дитини, оскільки не мав змоги особисто прийти до відділу ДРАЦС через зайнятість на роботі. Позивачка стверджує, що саме померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , який за життя визнавав її своєю донькою, любив та утримував її, займався її вихованням. У зв`язку з вищевикладеним просить встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] та визнати за останньою право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 9 жовтня 2019 року [PERSON] за клопотанням представника позивача виключена з числа учасників справи. Представник [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що підстав для встановлення факту батьківства померлого [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , та визнання за нею права власності на спадкове майно немає. Представник третьої особи, який належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши учасників справи, їх представників і свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню частково з таких підстав Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 і ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року в п.14 своєї постанови роз`яснив, що суд розглядає справи про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Встановлення факту батьківства за рішенням суду регламентоване ст.130 СК України, згідно якої у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Частиною 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що позивачка народила [INFO] дочку [PERSON] , в свідоцтві про народження якої, а саме в графі «Батько» значиться [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.8,9). З довідок виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області №№1303,1304 від 27 листопада 2018 року видно, що померлий [PERSON] з 1 квітня 2017 року до дня своєї смерті, тобто до [INFO] проживав в [ADDRESS] без реєстрації разом з позивачкою, [PERSON] і [PERSON] (а.с.12). З індивідуальної картки вагітної та породілі № 193 свідчить, що сім`ю позивачки, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, складають чоловік [PERSON] , син [PERSON] і мати [PERSON] (а.с.13-15). Свідки [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні підтвердили той факт, що позивачка дійсно проживала з 2017 року у незареєстрованому шлюбі разом з [PERSON] до дня його смерті, від спільного проживання яких народилася [PERSON] . Запис про батька в свідоцтві про народження [PERSON] , як слідує з пояснень представника позивача, відділом державної РАЦС був зроблений відповідно до закону за вказівкою її матері, оскільки остання не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] . Встановлення факту батьківства потрібно позивачці для отримання пенсії по втраті годувальника та прийняття спадщини у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] , власником якого був померлий. Справи про спадкування, як це роз`яснюється в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язків інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вирішуючи спір між сторонами щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку померлого [PERSON] , суд вважає вимоги позову в цій частині не можуть бути задоволені з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження про звернення позивачки, як законного представника, протягом встановленого законом строку до нотаріуса в інтересах своєї дитини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , якого вважала батьком цієї дитини. В матеріалах справи відсутня також будь-яка відповідь або постанова нотаріуса про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Відомо, що оформлення права на спадщину регулюється положеннями глави 89 ЦК України. До компетенції суду входить вирішення питання щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини та надання спадкодавцеві додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Визнання у судовому порядку права власності на спадкове майно, яке відкрилося після 1 січня 2004 року, не передбачено законом (справа №22ц-1590/5808/2012). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який за життя визнавав своє батьківство стосовно неї.

Outcome: partial