Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 23.10.2011 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] на майно, яке належало їй на праві власності і на майно на яке вона право на день смерті, відкрилася спадщина. При житті 03.03.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право на день смерті заповіла [PERSON] Позивач звернулася державного нотаріуса до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття і оформлення спадщини, однак від нотаріуса вона дізналася, що на все її майно накладена заборона арешт. 18.08.1967 року Рудківським цегельним заводом накладено заборону, арешт на все майно [PERSON], зареєстрований 02.11.2006 року за №3989649 Самбірською державною нотаріальною конторою. [PERSON] з 10.02.1956 року по 13.12.1967р. працювала робітником на Рудківському цегельному заводі. У 1967 році брала авансом цеглу в рахунок заробітної плати для будівництва власного будинку, проте в цей же рік погасила кредит. Із повідомлення державного реєстратора реєстраційної служби Самбірського МРУЮ [PERSON] стало відомо, що 19.09.2006 року підприємство «Рудківський цегельний завод» було ліквідоване за рішенням суду; правонаступників даного підприємства не було. У звязку з вищенаведеним позивач просить в судовому порядку постановити рішення, яким зняти арешт з її майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, у підтвердження позовних вимог посилалася на обставини викладені у звернені до суду; просила позов задовольнити, оскільки кредит за цеглу погасила цього ж 1967 року і тоді була звільнена з роботи, у протилежному випадку з роботи її б не звільнили. Представник відповідача [PERSON] служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи; подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила позивач. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області про зняття арешту з майна необхідно задовольнити повністю виходячи з наступних підстав: Судом установлено, що згідно інформації з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №45973879 від 20.10.2015 року, 18.08.1967 року Рудківським цегельним заводом накладено заборону, арешт на все майно [PERSON], зареєстрований 02.11.2006 року за №3989649 Самбірською державною нотаріальною конторою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №6 від 27 серпня 1996 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення з-під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Ураховуючи наведені норми закону стосовно позову [PERSON] про зняття арешту з майна в сукупності з представленими суду документами, із поясненнями позивача у судовому засіданні, приводять суд до висновку, що позов є підставний і такий, що підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого вирішення спору виходячи у тому числі із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення позивача, подані нею суду матеріали. Судом із позиції позивача зясовано, які реально права порушені, ким саме, в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для неї це порушення; а також мету предявлення позову позивачем як захист (відновлення) її прав і законних інтересів, оскільки лише при обраному нею способі захисту можливо відновити (захистити) її права. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України та згідно зі ст. 129 ч. 3 п. 9 Конституції України основною засадою судочинства є обовязковість рішень суду.

Outcome: approved