Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Клюшниківської сільської ради Миргородського району про визнання права на земельну частку (пай) із земель що перебуває у колективній власності КСП ім.Куйбишева, яка належала померлому [PERSON] після смерті [INFO] року [PERSON], якій вона належала на підставі сертифікату на земельну частку(пай) серії [NUMBER] від 06.08.1997 року, виданого на підставі рішення Миргородської райдержадміністрації від 19 грудня 1996 року № 395. У позові посилається на те, що [INFO] року в с.Клюшниківка Миргородського району Полтавської області померла бабуся позивача - [PERSON], яка проживала і була зареєстрована разом зі своїм сином [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON] - батько позивача. Померлий [INFO] року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй дочці - позивачу у справі. На підставі цього заповіту 19 січня 2017 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкувала приватизовану земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,2000 га, що розташована на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Миргородською районною державною адміністрацією 15.09.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за №010454500448, кадастровий номер [NUMBER]. В той же час в Свідоцтво про право на спадщину не включено земельну ділянку площею 4,32 умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району, право на яку відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстрований 05 серпня 1999 року за № 518 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), належало бабусі позивача та матері [PERSON] - [PERSON] яка померла [INFO] року. Постановою від 03.04.2017 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на частину спадкового майна у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність (а.с.53). Відповідач Клюшниківська сільська рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 52). Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Миргородському районі в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [INFO] року в с.Клюшниківка Миргородського району Полтавської області померла бабуся позивача - [PERSON], яка проживала і була зареєстрована разом зі своїм сином [PERSON] - батьком позивача, який помер [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, копіями свідоцтв про народження, копіями свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу та копією свідоцтва про одруження (а.с. 7, 10, 11, 37, 38, 39, 40). [PERSON] [INFO] року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй дочці - позивачу у справі (а.с. 9). На підставі цього заповіту 19 січня 2017 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкувала приватизовану земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,2000 га, що розташована на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Миргородською районною державною адміністрацією 15.09.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за №010454500448, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 18). Крім того, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстрований 05 серпня 1999 року за № 518 у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), матері [PERSON] - Зензері Дарії (Одарці) Луківні, яка померла [INFO] року, належало право на земельну частку (пай) площею 4,32 умовних кадастрових гектари, право на яку перейшло до [PERSON] як спадкоємця за законом, який прийняв спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.12, 32), але юридично не оформив свої спадкові права на цю частину спадщини. Згідно з нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщина було прийнята [PERSON] до набрання чинності Цивільним кодексом України то до неї підлягають застосуванню положення ЦК УРСР(1963р.). Батько позивача [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) є спадкоємцем [PERSON] та прийняв спадщину відповідно до ст. 549 цього Кодексу, але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, проте не змогла юридично оформити право на земельну частку (пай) по причині відсутності належно оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на це майно, в зв'язку з чим державний нотаріус Полтавської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) (а.с. 19). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки [PERSON] успадкував належне [PERSON] право на земельну частку (пай), але відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує його право на земельну частку (пай), перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на вказану вище земельну частку (пай). Оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved