Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Глушківської сільської\~ради Городенківського\~району Івано-Франківської\~області та просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, власником якої була [PERSON] . Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2010 у справі № 2-84/2010 право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку визнано за позивачкою. [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, яким частину житлового будинку з надвірними спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд заповіла позивачці. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, яка належала померлій, проте нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що право власності на частку спадкового житлового будинку спадкодавець не зареєструвала в органах державної реєстрації. Технічним паспортом на житловий будинок, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області, довідкою Глушківської сільської ради Городенківського району стверджено, що 1/2 частка житлового будинку, яка належала [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звітом про\~оцінку житлового\~будинку визначено\~його ринкову\~вартість,\~яка становить 68 937 гривень. Ухвалою суду від 27.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.02.2021. 16.03.2021 представник позивача подав заяву про залучення правонаступника відповідача Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Городенківську міську раду Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 16 березня 2021 р. клопотання представника позивачки задоволено. Підготовче засідання відкладено на 26.03.2021. У підготовче\~судове засідання\~26.03.2021\~сторони не\~з`явилися,\~подали до\~суду заяви\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності.\~Представник позивачки\~у заяві\~зазначив,\~що заявлені\~позовні вимоги\~підтримують в\~повному обсязі,\~позовну заяву\~просить задовольнити,\~не заперечують щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача голова Городенківської міської\~ради Івано-Франківської\~області подав 26.03.2021 на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, не заперечують щодо задоволення позову, щодо прийняття рішення у підготовчому засіданні покладаються на розсуд суду. Дії учасників\~справи не\~суперечать вимогам\~ст.211\~ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки Городенківська міська рада визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи. [PERSON] померла [INFO] у с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 20 березня 2020 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глушківською сільською радою Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. За заповітом, посвідченим 11 вересня 2017 р. секретарем виконавчого комітету Глушківської сільської ради, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 12, [PERSON] , [INFO] , заповіла належну їй земельну частку (пай) згідно державних актів (на ріллю, сінокоси та пасовище) своєму племіннику [PERSON] , [INFO] , жителю с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області; належну їй земельну ділянку в урочищі «Глинищі» заповіла своїй племінниці [PERSON] , [INFO] , жительці с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області; частину житлового будинку з надвірними спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «За жолобом», права та обов`язки, які будуть належати їй на день смерті [PERSON] , [INFO] , жительці с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] сама, що стверджується довідкою № 15, виданою 13.01.2021 виконавчим комітетом Глушківської сільської ради. Згідно копії спадкової справи № 260/2020 р., наданої суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (11.08.2020). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Копією Витягу № 61263686 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 11.08.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66248884 (номер у нотаріуса 260/2020), спадкодавець [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно довідки № 18, виданої 13.01.2021 виконавчим комітетом Глушківської сільської ради, [PERSON] була власником 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] . Підтвердженням права\~власності спадкодавця\~ [PERSON] \~на 1/2\~частки житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] є рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 р. у справі № 2-17/2003 р., яким проведено поділ майна між подружжям [PERSON] та [PERSON] та виділено [PERSON] частку у домоволодінні по [ADDRESS] , що відповідає 50,51/100 часткам будинковолодіння. [PERSON] виділено частку у домоволодінні по [ADDRESS] , що відповідає 49,49/100 часткам будинковолодіння. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже, право власності на нерухоме майно виникає у особи з моменту державної реєстрації цього майна. У матеріалах справи та за даними спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , витребуваної судом, дані про державну реєстрацію права власності [PERSON] відсутні. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1412/02-31 від 24 листопада 2020 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на належну їй частку житлового будинку. Отже, спір виник з приводу порушеного права позивачки на отримання спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копія витягу № 30587502 про державну реєстрацію прав, виданого 12.07.2011 обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та копія виписки з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», виданої 08.10.2020 № 9497 згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчать, що позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] (форма власності приватна спільна часткова) на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2010 в справі № 2-84/2010 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 16.10.2020, житловий будинок споруджено в 1965 р., господарські будівлі та споруди в 1967, 1970 роках. Їх ринкова вартість станом на 22.01.2021 становить 68\~937 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 22012021_00817/С, складеного ФОП [PERSON] . За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 16, виданою 13.01.2021 виконавчим комітетом Глушківської сільської ради. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Згідно с.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачки [PERSON] немає, та відповідно до ст.16 ЦК України вона обрала правильний спосіб захисту свого порушеного права. За встановлених обставин, зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] у передбачений законом спосіб, на підставі рішення суду, набула право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , проте за життя не встигла оформити та зареєструвати своє право власності, при цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, суд вважає, що відсутність державної реєстрації не може бути підставою позбавлення спадкоємиці права на спадщину, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, подавши заяву нотаріусу, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність правовстановлюючого документа. При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Щодо розбіжностей у прізвищі спадкодавця [PERSON] (згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2003 р. у справі № 2-17/2003 про поділ майна подружжя спадкодавиця зазначена як « [PERSON] ») суд виходить з того, що наведене не може бути підставою для обмеження права позивачки на спадкування, оскільки вказані розбіжності на даний час усунути неможливо, спадкодавиця померла, рішення суду, в якому зазначено прізвище « [PERSON] » ухвалено на підставі документів, наданих із зазначенням прізвище « [PERSON] », виправити описку у рішенні на даний час неможливо, інших способів виправити помилку на даний час немає. Позивачка вже успадкувала частину житлового будинку після смерті дядька [PERSON] , прізвище якого у рішенні суду, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності зазначено теж « [PERSON] ». Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач позов визнає, судом встановлено, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст.142 ЦПК України, згідно якої у разі укладення мирової угоди про прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн, що стверджується квитанцією про сплату № 68894 від 25.01.2021. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову поступила до суду до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в розмірі 454,00 гривень. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved