Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про: -скасування протоколу Державного підприємства «СЕТАМ» про проведені електронні торги від 12.11.2018 №369184; -скасування акту про проведені електронні торги від 28.11.2018 ВП №57035083, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем. -скасування свідоцтва від 13.12.2018 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстрованого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі - Торжаш Вікторією Ласлівною в реєстрі за №3167. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідачем (2) при проведенні електронних торгів було допущено грубе порушення Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Міністерством юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5 (надалі - Порядок), оскільки приватний виконавець перед початком реалізації арештованого майна не перевірив правовий стан майна та допустив реалізацію неіснуючої земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Відповідач (2), у поданому суду відзиві на позов, висловив свою незгоду із позовними вимогами [PERSON] , з посиланням на те, що ним під час примусового виконання виконавчого провадження №57035083, в межах наданих повноважень, було вжито дії щодо розшуку майна боржника [PERSON] , в результаті чого ним отримано від Відділу у Мукачівському районі Головного управління Держгеокадастру інформацію та копії державних актів про належність [PERSON] на праві власності земельних ділянок. На підставі цього було скеровано заявку на реалізацію арештованого майна, а саме Ѕ частини домоволодіння разом із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] до Закарпатської філії ДП «Сетам» у межах повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження». Державним підприємством «СЕТАМ» також подано відзив на позовну заяву, в якому наведено аргументи щодо безпідставності позовних вимог, оскільки електронні торги з реалізації Ѕ частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] за номером лоту №310520 відбулися відповідно до Порядку. Також представник підприємства зазначив, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. 10 червеня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому відповідач (1) просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки торги відбулися у передбаченому законодавством порядку. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , в якій останній наголошує на тому, що [PERSON] отримала у власність Ѕ частину земельної ділянки та нову технічну документацію на загальну земельну ділянку 0,2546 га. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві. Прийнявши участь в судовому засіданні відповідач (1), в задоволенні позову просила відмовити, оскільки набула права власності на майно у передбачений законом спосіб, шляхом придбання з прилюдних торгів. Відповідач (2) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що ним було вжито всіх заходів, щоб електронні торги були проведенні з дотриманням вимог чинного законодавства. Так, ним було направлено запит до відділу Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області та отримано відповідь, згідно з якою за [PERSON] була зареєстрована земельна ділянка площею 0,0969 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Заслухавши доводи\~та заперечення\~сторін, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних осіб,\~прав та\~інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.\~20\~Цивільного кодексу\~України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича знаходився виконавчий лист №2/0707/2278/11, виданий 20.06.2012 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ФольксБанк» заборгованості по кредитному договору KF №51028 від 24.07.2008 року в сумі 143982,40 гривень. 17.08.2018 відповідачем (2) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.08.2018 №134799325 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частині домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповіль відділу Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області від 28.08.2018 №11-7-0.23-820/108-18 містила інформацію про те, що станом на 01.01.2013 за [PERSON] зареєстровано на праві власності земельні ділянки: - держ. акт ЗК 050183, площею 0,0969 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] ; - держ. акт ЯЕ 445320, площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] . 12.11.2018 відбулися електронні торги з реалізації майна боржника [PERSON] , а саме Ѕ частини житлового будинку, загальною площею 34,0 кв.м., та Ѕ частки земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, загальною площею 0,0969 га, кадастровий номер: 2110400000:01:007:0108, місцезнаходження: [ADDRESS] (надалі Земельна ділянка), за результатами яких переможцем торгів було оголошено [PERSON] , що стверджується даними акту про проведення електронних торгів від 28.11.2018. Разом з тим, дані державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759866 свідчать про те, що [PERSON] на підставі договорів дарування №5246, №5247 від 27.10.2010 є власником земельної ділянки площею 0,2546 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2110400000:01:007:0320. Предметом позову по даній справі є вимога позивача щодо скасування протоколу та акту про проведення електронних торгів від 28.11.2018 щодо реалізації належної їй на праві власності земельної ділянки, а також виданого на їх підставі свідоцтва. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, у контексті з доводами та запереченнями учасників судового процесу з приводу вищевказаних позовних вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у\~частині восьмій\~статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Так, наказом Міністерства юстиції України\~від 29.09.2016\~№2831/5 затверджено Порядок. Згідно з п. 1 Розділу І Порядку електронними торгами є продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Таким чином, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, ураховуючи те, що реалізація майна на електронних торгах відноситься до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~статті 203 Цивільного кодексу України. Так, згідно із частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, установлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 Цивільного кодексу України). Виходячи з наведеного, на електронних торгах може бути реалізовано виключно те майно, що належить боржнику на праві власності. Як убачається з матеріалів справи, підставою для скасування протоколу ДП «СЕТАМ» та акту про проведені електронні торги від 28.11.2018\~позивачем наведені обставини щодо невиконання приватним виконавцем вимог стосовно перевірки належності Земельної ділянки саме боржнику, в результаті чого було реалізовано майно [PERSON] . Передаючи на розгляд суду позов, який є предметом даного судового розгляду, первісний позивач зазначив у ньому три позовні вимоги, та навів у ньому підстави, якими вона обґрунтувала вимоги за предметом позову, які зазначені судом в описовій частині даного рішення. Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. \~ \~ \~ \~У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору. \~ \~ \~ \~Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин з метою встановлення фактичного та законного власника майна (Земельної ділянки) на момент проведення прилюдних торгів та застосування, у зв`язку з цим, правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову. Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. З наданих відповідачем (2) документів, вбачається, що приватним виконавцем, в порядку вжиття заходів щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності отримано відповідь від Відділу Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області (лист від 28.08.2018 №11-7-0.23-820/108-18, а.с. 85), в якій міститься інформація щодо належності боржнику ( [PERSON] ) Земельної ділянки станом на 01.01.2013. При цьому, приватним виконавцем не наданого жодного належного та допустимого доказу щодо отримання інформації про власників спірної земельної ділянки станом на дату звернення стягнення на майно боржника в межах виконавчого провадження №57035083. Разом з тим, з даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №759866 вбачається, що [PERSON] на підставі договорів дарування №5246, №5247 від 27.10.2010 є власником земельної ділянки площею 0,2546 га, розташованою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2110400000:01:007:0320. Так, відповідно до договору дарування частини земельної ділянки від 27 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №5246 [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 969 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки №2110400000:01:007:0108, а на підставі договору дарування частини земельної ділянки від 27 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №5247 [PERSON] передав у власність [PERSON] частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 1577 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки №2110400000:01:007:0156. Обставини щодо належності позивачу спірної земельної ділянки підтверджуються також даними листа Відділу у Мукачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 23.09.2019 №Л-236/0-0.23-234/138-19 (а.с. 32), в якому зазначено, що при наданні інформації від 28.08.2018 року №11-7-0.23-820/108-18 щодо земельних ділянок, які перебувають у власності [PERSON] було опущено технічну помилку спеціалістами відділу. На момент надання інформації 28.08.2018 земельні ділянки з кадастровими номерами 2110400000:01:007:0108 та 2110400000:01:007:0156 не були у власності [PERSON] та взагалі не існували, так як вони були відчуженні та в подальшому об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером 2110400000:01:007:0320 площею 0,2546 га. З наведеного вбачається, що з 20.06.2011 року власником Земельної ділянки є [PERSON] . З огляду на встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем не вжито належних заходів щодо\~з`ясування належності\~майна боржнику\~( [PERSON] )\~на праві\~власності,\~в результаті\~чого відбулося\~ відчуження майна, яке належало позивачу. Тобто на електронні торги було передано майно, що не належало на праві власності боржнику. Суд звертає увагу на те, що головною умовою, яку повинні встановити суди при розгляді справ про визнання електронних торгів недійсними є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення електронних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 24 жовтня 2012 року по справі №6-116цс12, від 17 грудня 2014 року №143цс14, від 18 листопада 2015 року по справі №6-1884цс15 та від 13 квітня 2016 по справі №6-2988цс15. Таким чином, [PERSON] доведено порушення її права власності при проведенні електронних торгів, тому оформлені за їх результатами документи підлягають скасуванню по відношенню до Земельної ділянки. Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково,\~а саме щодо визнання оспорюваних за предметом позову документів в частині, що стосується виключно Земельної ділянки, оскільки в іншій частині: протокол про проведення електронних торгів, акт про проведення електронних торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна позивачем є законними, та позивачем не оспорюються. 3. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved