Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділення у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського районного відділу ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивачці на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. В будинку вона зареєструвал [PERSON], який був чоловіком її доньки - [PERSON], але 20.12.2013 року вони шлюб розірвали. Ще до розірвання шлюбу на початку 2013 року відповідач з будинку забрав свої речи та уїхав , комунальні послуги не сплачує. Де зараз знаходиться відповідач позивачу не відомо. Але його реєстрація перешкоджає позивачці у здійсненні права власності та розпорядження належним їй будинком . Посилаючись на вказані обставини представник позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Представник позивача просить винести по справі заочне рішення. Відповідач до суду неодноразово не з*являвся, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, відповідач був також повідомлений про місце та час розгляду справи через засоби масової інформації. Представник третьої особи до суду не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просить постановити рішення на розсуд суду. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає часковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно до свідоцтва про шлюб та свідоцтва право на спадщину по заповіту від 10.02.1977 року, посвідченому старшим державним нотаріусом Сьомої Харківської держнотконтори Кіселевим В.Д., реєстр. № 1-1138 та свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 13.12.1991 року державним нотаріусом Сьомої Харківської держнотконтори Болдаковою І.А. реєстр. № 1-5306 [PERSON] належить будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у КП «Харківське міське БТІ» ( а.с. 9,10,12) Зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що її матір'ю є [PERSON].( а.с. 11) 31.12.1999 року донька позивачки після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 13) Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.02.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та після розірвання шлюбу прізвище дружині залишено [PERSON]. ( а.с. 14) Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 15) В будинку [ADDRESS] зареєстровані- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] ( а.с.20) Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено,що член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні свідки - [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач по справі - [PERSON], колишній зять позивачки, з початку 2013 року в будинку позивачки не мешкає, його речей там не має. Таким, чином суд приходить до висновку що [PERSON] втратив право користування будинком [ADDRESS]. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003року ( далі- Закон) . Відповідно до ст. 3 Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, вимоги [PERSON] про зняття з реєстрації відповідача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial