overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить збільшити\~розмір аліментів\~та стягнути\~з [PERSON]\~в її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~[PERSON] \~[INFO]\~та [PERSON]\~ [INFO]\~в твердій\~грошовій сумі\~по 1800\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслалась на обставини викладені в позові. Відповідач, згідно відзиву, позову не визнав, посилаючись на те, що зміна розміру аліментів можлива у звязку із зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя одного із батьків. Таких обставин в позові не наведено. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 03 грудня 2015 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області у справі № 599/1830/15-ц стягнуто з [PERSON] в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.11.2015 року до досягнення ними повноліття. Оскільки на даний час неповнолітні діти потребують значно більшого догляду та коштів, так як збільшуються потреби на їх утримання, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить збільшити\~розмір аліментів\~та стягнути\~з [PERSON] \~в її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~ [INFO] ,\~в розмірі\~ј частини\~всіх видів\~заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала, про що подала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, не подав відзиву на позов, в зв`язку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 11 липня 2012 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області у справі №815/9649/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку для кожного щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року до досягнення ними повноліття. Оскільки на даний час неповнолітнім залишився [PERSON] [INFO] , який потребує значно більшого догляду та коштів, так як збільшуються потреби на його утримання, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала, про що подала відповідну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що не має можливості сплачувати визначений у позові розмір аліментів, проте погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області у справі № 599/1544/14-ц стягнуто з [PERSON], жителя с.Гаї за Рудою, Зборівського району, Тернопільської області, в користь [PERSON], жительки с.Загір'я, Зборівського району, Тернопільської області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на даний час неповнолітній [PERSON] потребує значно більшого догляду та коштів, так як збільшуються потреби на його утримання, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO], в твердій грошовій сумі 1400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, її представник позовні вимоги підтримали та зіслались на обставини викладені в позові. Відповідач позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 06 грудня 2016 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] - [INFO], в розмірі 250 грн. щомісячно починаючи з 22 листопада 2016 року і до досягнення нею повноліття . Враховуючи, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в більшому розмірі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та збільшити аліменти до 1000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що укладений між ними шлюб зберегти не має можливості, їх сім'я розпалася, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, оскільки втратили один до одного почуття та розуміння. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги позивача визнає, на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 11.09.2010 року у Залізничному відділу реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 356, між сторонами був зареєстрований шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. У теперішній час сімейні стосунки не склалися, зберегти сім'ю неможливо, сторони примирення не бажають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що укладений між ними шлюб зберегти не має можливості, їх сім'я розпалася, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, оскільки втратили один до одного почуття та розуміння. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, суду пояснила, що збереження їх сім'ї не можливе. Діти залишаються проживати з нею. Прізвища просила не змінювати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що дійсно збереження цього шлюбу не бажає, має намір змінити своє життя. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17.04.1993 року у Будинку укладення шлюбів Сімферопольського виконкому АР Крим, актовий запис № 379, між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які наразі проживають із матір'ю. У теперішній час сімейні стосунки не склалися, зберегти сім'ю неможливо, сторони примирення не бажають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що укладений між ними шлюб зберегти не має можливості, їх сім'я розпалася, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, оскільки втратили один до одного почуття та розуміння. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, суду пояснила, що тривалий час проживають із відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть. Спільна неповнолітня дитина проживає з нею. Підчас розірвання шлюбу своє прізвище просила не змінювати. Відповідач у судовому засіданні із позовом погодився, суду пояснив, що дійсно їх сім'я розпалась, збереження її неможливо. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05.09.1998 року в будинку укладення шлюбів відділу реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя АР Крим, актовий запис № 858, між сторонами був зареєстрований шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. У теперішній час сімейні стосунки не склалися, зберегти сім'ю неможливо, сторони примирення не бажають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 28.03.1997 року у відділі РАГС м.Балаклія, актовий запис №72. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не має. Шлюб виявився невдалим. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Останні два роки відповідач зловживає спиртними напоями, став застосовувати грубу фізичну силу. З 2015 року вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Також надав суду заяву, в якій позов визнав. За заявою відповідача про надання терміну для примирення , яка ухвалою суду від 15.08.2016 року була задоволена, сторонам був наданий строк для примирення терміном 2 місяці та провадження у справі було зупинено до його закінчення (а.с.21). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про одруження, серії І-ВЛ №023867, виданого відділом РАГС м.Балаклія, Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 28.03.1997 року (а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені з 2015 року. Наданий сторонам строк на примирення позитивного результату не дав. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03.10.2008 року Виконкомом Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони протягом шести місяців не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття поваги і любові один до одного. Вважає збереження сім`ї та примирення з відповідачем неможливим, а подальше перебування в шлюбі із відповідачем суперечить їх інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 03 жовтня 2008 року зареєстрований Виконкомом Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружні відносини сторони припинили, протягом шести місяців не проживають однією сім`єю, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Шлюб сторони розривають вперше. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 840, 80 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб з\~відповідачем,\~зареєстрований 05\~жовтня 1996\~року Виконавчим\~комітетом Таганчанської\~сільської ради\~народних депутатів\~Канівського району\~Черкаської області,\~актовий запис\~№ 7. Від шлюбу\~сторони мають\~двох синів\~ [PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO].\~Позивач зазначила,\~що ставлення\~відповідача до\~сімї,\~ухилення від\~виконання сімейних\~обовязків,\~зловживання спиртними\~напоями призвело\~до розладу\~та фактичного\~припинення шлюбних\~відносин.\~Сторони не\~проживають однією\~сімєю, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття поваги і любові один до одного. Вважає збереження сімї та примирення з відповідачем неможливим, а подальше перебування в шлюбі із відповідачем суперечить їх інтересам. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 05 жовтня 1996 року зареєстрований Виконавчим комітетом Таганчанської сільської ради народних депутатів Канівського району Черкаської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 000055 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, разом не проживають, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Шлюб сторони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved