Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до КП «Олешківська ЦРЛ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання лікарських обов`язків, в якому зазначено, що вона 14.08.2019 року звернулася до лікаря-дерматовенеролога КП «Олешківської ЦРЛ» [PERSON] у зв`язку із появою на шкірі висипу невідомого походження. Здійснивши візуальний огляд, лікарем був поставлений діагноз «везикулярний дерматит», який не містить ознак інфекції, не становить загрози оточуючим, дозволяється приймати ванну або душ. Крім того, лікарем було призначене лікування та рекомендовано наступного дня прийти на прийом для здійснення нагляду за станом шкіри. Проте зона її шкіряного покрову, що була уражена висипом невідомого походження, значно збільшилася. 16.08.2019 року у зв`язку із наявними сумнівами щодо поставленого діагнозу, позивач самостійно звернулася за медичною допомогою до Херсонського обласного кожно-венерологічного диспансеру, де їй було проведено ряд досліджень, зокрема на патогенні гриби, що інфекційною хворобою, результат був позитивний. В результаті того, що лікарем-дерматовенерологом КП «Олешківської ЦРЛ» [PERSON] їй було поставлено неправильний діагноз та призначене неправильне лікування, хвороба позивача прогресувала, було заражено її матір. Крім того, внаслідок надання неякісної медичної допомоги вона зазнала сильних душевних хвилювань, перебувала тривалий час у нервовому напруженні. Неодноразові звернення до лікаря [PERSON] супроводжувались значним стресом, грубою байдужою поведінкою, що призвело до відриву від звичайного способу життя, звичних справ та занять. Враховуючи вищевикладене, в результаті вчинення порушення відповідачем, позивачу спричинено матеріальну шкоду у розмірі 687,41 грн., яка складається з витрат, призначених неправильним лікуванням, а також моральну шкоду в розмір 5000,00 грн.. Відповідачем до суду подано відзив, в якому зазначено, що дійсно 14.08.2019 року позивач [PERSON] звернулася до лікаря-дерматовенеролога КП «Олешківської ЦРЛ» [PERSON]. із скаргами на везикулярні висипання на шкірі та свербіж. На основі скарг, анамнезу, первинного огляду шкіри хворої було встановлено діагноз «везикулярний дерматит» та призначене відповідне лікування, а також дані відповідні рекомендації щодо дотримання правил особистої гігієни для позивача та членів її родини. Також [PERSON] було повідомлено про необхідність періодичного нагляду лікаря у зв`язку із можливим виникненням нових висипань або ускладнень. Проте позивач у призначений час не з`явилася та через місяць подала скаргу на дії лікаря, яка нібито встановила неправильний діагноз та призначила відповідно неправильне лікування. Проведеним розслідуванням комісія КП «Олешківської ЦРЛ» встановила правильність дій лікаря [PERSON] , яка під час огляду не встановила ознак шелушіння на висипі та постановила діагноз у відповідності до клінічної картини. Вважають, що позивачем, яка 16.08.2019 року поїхала самостійно до іншого лікаря, не було дотримано всіх рекомендацій лікаря-дерматовенеролога [PERSON] , зокрема вона придбала лише два препарати для лікування замість п`яти призначених, не прийшла на повторний прийом, приймала інші ліки замість призначених лікарем. Крім того, [PERSON] не надала доказів, що вона приходила до лікаря [PERSON] на прийом, у зв`язку із чим позивачем не доведено те, що лікар була грубою та байдужою. Також позивач вказує на зараження нею матері, проте доказів зазначеного нею не надано, зокрема матір могла заразити позивача, також відсутня медична картка із зазначенням діагнозу хвороби матері. У зв`язку із вищевикладеним просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивачем до суду подано відповідь на відзив у якому зазначено, що поданий відзив вважають необґрунтованим, оскільки лікарем-дерматовенерологом КП «Олешківської ЦРЛ» [PERSON]. в порушення вимог законодавства не було проведено жодного обстеження, що свідчить про те, що нею було проведено неналежну діагностику висипань, а відтак поставлено неправильний діагноз та призначене неправильне лікування. Саме вказані дії лікаря спричинила зараження позивачем своєї матері. Щодо тверджень невиконання позивачем призначеного лікарем лікування, то вибір методів лікування є правом пацієнта, у зв`язку із чим вона самостійно обрала спосіб свого лікування, а також змінила лікаря, оскільки призначене лікування не давало результатів та стан її здоров`я погіршився. Крім того, моральну шкоду їй було причинено не лише лікарем [PERSON] , а й працівниками КП «Олешківської ЦРЛ», які належним чином не відреагували на її скаргу, не вживали заходів для вирішення конфліктної ситуації. Тому просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідно до положень чинного законодавства обов`язки пацієнтів випливають із прав лікаря, зокрема лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, а також не несе відповідальності у разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму. Позивачем було порушено призначене лікування, зокрема остання не приймала усі призначені препарати. Крім того, лікарем було повідомлено [PERSON] про непорушення цілісності везикул, що можливо було також недотримано позивачем. 14.08.2019 року під час первинного огляду лікарем було поставлено діагноз відповідно до існуючої на момент звернення до лікарні клінічної картини, додаткові дослідження не були необхідними. Враховуючи вищевикладене, станом на 16.08.2019 року клінічна картина могла змінитися, а відтак виникла необхідність у проведенні досліджень. Також, відповідачем наголошується, що [PERSON] прийшла на прийом до лікаря не в його робочі години, а саме після обіду, коли в лікарні, крім того, вже не працювала лабораторія, проте лікарем була надана допомога, проведено первинний огляд, зроблено анамнез та призначено лікування. Перевірка за заявою [PERSON] була проведена всебічно, вчасно та з дотриманням усіх вимог законодавства та дослідження усіх фактів. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач та її представник у судовому засіданні поданий позов та відповідь на відзив підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, поданий відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив підтримав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача, проживає окремо, проте донька періодично навіщає. В суботу перед появою виписів донька була у них в гостях, в неділю вона не приїхала, а в понеділок повідомила про появу сипу. В середу зранку вона звернулася до КП «Олешківська ЦРЛ» із скаргою на випис та свербіж до лікаря-дерматовенеролога, яка не брала аналізів, поставила діагноз та призначила лікування. Крім того, вказаний лікар повідомив про можливість спілкування з іншими особами, а також можливе приймання ванни. Донька кожен день приходила до лікарні, пила ліки, проте її стан погіршився, у зв`язку із чим вона у п`ятницю поїхала до лікарні в м. Херсоні, де їй узяли зіскоб та за його результатами було поставлено зовсім інший діагноз, який забороняв спілкування з іншими людьми та купання. В цей час у неї також почалися висипання та з`явився свербіж, вони з донькою самоізолювалися і вона здійснювала таке ж лікування як і донька відповідно до призначеного лікарем в м. Херсоні. Її хвороба пройшла через два тижні, а донька лікувалася приблизно місяць. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що 14.08.2019 року позивач [PERSON] звернулася до лікаря-дерматовенеролога КП «Олешківської ЦРЛ» [PERSON]., яка на підставі первинного анамнезу та огляду поставила діагноз «везикулярний дерматит», призначила лікування, що підтверджується рецептом лікаря. Позивач придбала ліків за призначенням на загальну суму 687,41 грн., що підтверджується копіями наданих чеків. 16.08.2019 року позивач [PERSON] самостійно звернулася до Херсонського обласного кожно-венерологічного диспансеру, де останній було проведено ряд досліджень, поставлено діагноз «мікоз гладкої шкіри», збудником якого є патогенні гриби, та призначене інше лікування, що підтверджується медичною карткою [PERSON] , наданої на підставі ухвали Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22.06.2020 року. 30.08.2019 року [PERSON] звернулася до КП «Олешківська ЦРЛ» із заявою про притягнення лікаря-дерматовенеролога [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а також відшкодування коштів на лікування, у зв`язку із неправильно поставленим діагнозом, що підтверджується копією зазначеної заяви. Відповідно до результатів розслідування комісії КП «Олешківської ЦРЛ» в діях лікаря-дерматовенеролога [PERSON] відсутні ознаки дисциплінарного правопорушення, а відтак і підстави для відшкодування шкоди, оскільки на момент звернення [PERSON] не мала картину ознак, характерних для мікологічного захворювання, у зв`язку із чим проведення зіскобу шкіри не було доцільним та можливим у зв`язку із відсутністю лущення, а хвороба могла виникнути під час призначеного лікарем лікування при умові недотримання правил особистої гігієни, що підтверджується копією висновку за № 987/01 від 20.09.2019 року. Частиною 1 статті 35-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що вторинна (спеціалізована) медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги з іншої спеціалізації або третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги. Згідно із статтею 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні, фармацевтичні працівники та фахівці з реабілітації зобов`язані: а) сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну, лікарську і реабілітаційну допомогу; б) безоплатно надавати відповідну невідкладну медичну допомогу громадянам у разі нещасного випадку та в інших екстремальних ситуаціях; в) поширювати наукові та медичні знання, знання щодо функціонування та обмежень життєдіяльності серед населення, пропагувати, у тому числі власним прикладом, здоровий спосіб життя; г) дотримуватися вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю; ґ) постійно підвищувати рівень професійних знань та майстерності; д) надавати консультативну допомогу своїм колегам та іншим працівникам охорони здоров`я, фахівцям з реабілітації; е) здійснювати діяльність відповідно до принципів доказової медицини/доказової реабілітації. Медичні, фармацевтичні працівники та фахівці з реабілітації виконують також інші обов`язки, передбачені законодавством Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. За вимогами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У судовому засіданні встановлено, що лікар-дерматовенеролог [PERSON] є лікарем у КП «Олешківська ЦРЛ» та під час здійснення прийому позивача [PERSON] не вжила всіх заходів для сприяння запобіганню виникнення нового захворювання, погіршення стану здоров`я позивача та розповсюдження хвороби, а саме не провела повний анамнез хвороби, який ґрунтувався не лише на підставі анамнезу хвороби та візуального огляду, а й здійснення необхідних аналізів з метою недопущення як погіршення стану пацієнта, так і можливості розповсюдження хвороби. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами у справі, зокрема наявним лікарським рецептом, висновком за результатами розгляду заяви [PERSON] , поясненнями сторін та їх представників, а також свідка. Враховуючи те, що саме порушення лікарем-дерматовенерологом КП «Олешківська ЦРЛ» [PERSON] обов`язків, передбачених зокрема п. а ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», призвело до прогресування хвороби, тому суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про відшкодування суми матеріальних збитків у розмірі 687,41 грн., пов`язаних з призначенням неправильного лікування, з КП «Олешківська ЦРЛ» є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, суд приходить наступних висновків. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 травня 1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що дійсно діями лікаря-дерматовенеролога КП «Олешківська ЦРЛ» [PERSON]., а також адміністрацією КП «Олешківська ЦРЛ» під час вирішення конфлікту, [PERSON] було спричинено моральних страждань, що полягали у душевних хвилюваннях, переживаннях, пов`язаних з можливим зараженням інших родичів, появою страху невиліковності, необхідності розповсюдження інформації про свою хворобу стороннім особам задля захисту своїх порушених прав, необхідності додаткового лікування у лікаря-невропатолога, а також консультування психотерапевта, що підтверджено випискою з анамнезу хвороби від 06.11.2019 року, здійсненого лікарем-невропатологом Андрющенком А.Ю. , та довідкою від 14.11.2019 року, наданої практичних психологом, глибинно орієнтованим психотерапевтом, спеціалістом першої категорії кризових стані Хутковською Є.О .. Разом з тим, враховуючи глибину заподіяння душевних страждань, ступінь вини відповідача,

Outcome: partial