Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. В шлюбі з чоловіком перебувала з 11.08.1974 року. Під час шлюбу ними набуто нерухоме майно, в томі числі цегляний гараж [ADDRESS], що підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки та довідкою № 2 виданою 02.04.2014 року Гаражним кооперативом «Підшипник-2». В подальшому згідно виписки з розпорядження виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.02.1993 року № 56-р «Про дозвіл на тимчасове встановлення гаражів» [PERSON] було дозволено побудувати цегляний гараж для власного автомобіля. Відповідно до довідки № 2 від 02.04.2014 року, виданої Головою правління гаражного кооперативу «Підшипник-2», заборгованості по членським внескам та іншим платежам немає. Після смерті чоловіка гараж залишився у спадок за законом позивачу, як дружині, та їх дітям. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Діти відмовилися від належної їм спадщини, та подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, після смерті чоловіка [PERSON] на цегляний гараж [ADDRESS]. В судове засідання представником позивача [PERSON] подано заяву, в якій позов підтримали в повному об'ємі, просили його задовольнити та розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання подала заяву, в якій позов визнала, заперечень щодо задоволення позову не має, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник третьої особи Гарадного кооперативу «Підшипник-2» в судове засідання подав заяву, в якій позов визнав, заперечень щодо задоволення позову не має, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Третя особа Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності третьої особи по наявних матеріалах справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Судом встановлено, що цегляний гараж [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], який помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9. Згідно виписки з розпорядження виконавчого комітету Луцької міської ради від 23.02.1993 року № 56-р «Про дозвіл на тимчасове встановлення гаражів» (а.с. 5) [PERSON] було дозволено побудувати цегляний гараж для власного автомобіля. Відповідно до довідки № № 2 від 02.04.2014 року, виданої Головою правління гаражного кооперативу «Підшипник-2», [PERSON] виділена земельна ділянка під будівництво гаража, та [PERSON] має в особистому користуванні гараж [ADDRESS], заборгованості по членським внескам та іншим платежам немає. Після смерті чоловіка гараж залишився у спадок за законом позивачу, як дружині, та їх дітям. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Діти відмовилися від належної їм спадщини, та подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON] являється дружиною [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.08.1974 року (а.с. 10). Судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2004 року. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] відмову від спадщини не заявляла. Судом встановлено, що на сьогоднішній день позивач є єдиним спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка, оскільки діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори, інших спадкоємців не має. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати право власності на спадкове майно за позивачем.

Outcome: approved