Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми, у якій зазначає, що 5 березня 2013 року відповідачка, для представлення інтересів на участь у публічних торгах для придбання квартири [ADDRESS], отримала у позивача грошові кошти у розмірі 106 200,00 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов, [PERSON] власноручно написала відповідну розписку. Публічні торги з продажу квартири [ADDRESS] відбулися 31 травня 2013 року, але Відповідач своїх зобов'язань не виконала, а фактично привласнила вказані грошові кошти. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 110 973,18 грн., що складається із суми боргу, інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення, відсотків за користування чужими грошовими коштами, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. За клопотанням позивачки та у відповідності зі ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до договору займу - розписки від 25 березня 2013 року відповідачка [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі кошти у розмірі 106 200,00 грн., зазначивши в договорі власноруч, що віна їх отримала, зобов'язавшись представляти її інтереси на публічних торгах для придбання квартири [ADDRESS], але своїх зобов'язань вона не виконала, тому мала повернути вище перелічені грошові кошти позивачу, але не повернула, доказів на підтвердження цього не має. Згідно з атом державного виконавця від 05.06.2013 року щодо реалізації предмету іпотеки виданого державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кононенко У.В., вбачається, що предмет іпотеки двокімнатна квартира [ADDRESS] було реалізована з прилюдних торгів, які відбулись 31.05.2013 року філією «Нива-В.Ш.» та що предмет іпотеки було придбано за початковою ціною [PERSON], про участь та представлення інтересів [PERSON] відомостей немає. Відповідач ніяким чином не реагує та ухиляється від повернення боргу й до цього часу, чим порушив взяті на себе зобов'язання, а датою повернення боргу було 01 червня 2013 року. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ч. 2 зазначеної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. При таких обставинах, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, оскільки в договорі розписці від 25 березня 2013 року, власноруч підписану відповідачкою [PERSON], вказана сума боргу в розмірі 106 200,00 грн., суд приймає до уваги факт того, що повинні бути сплачені інфляційні у розмірі 424,80 грн., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1335,50 грн., але критично ставиться до стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3012,88. Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складається з суми боргу, сплачені інфляційні у розмірі 424,80 грн., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1335,50 грн., що становить 107 960,12 грн. Відповідно до ст. ст. 79, 81, 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1109,73 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial