Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 1999 року на ім`я [PERSON] , посилаючись на не вірне зазначення свого по-батькові, що ускладнює реалізацію її законних прав та інтересів. У зв`язку із неможливістю вирішити дане питання в позасудовому порядку, просить задовольнити заяву у повному обсязі. У судове засідання Заявник та її представник, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не прибули. Представник заявника подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. Представник заінтересованої особи - Підволочиської об`єднаної територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, подали заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечили. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне: Відповідно до паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 01 липня 2010 року Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області та картки платника податків, виданої 27 вересня 2013 року, заявник значиться як « [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області». Крім того, вказане зазначення повного імені заявника підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 10 квітня 1965 року Староміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Однак, у державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданому 28 лютого 1999 року на підставі ІІІ сесії ХХІІІ скликання Староміщинської сільської ради народних депутатів від 10 грудня 1998 року, повне ім`я власника земельної ділянки площею 2,99 га (яка складається із двох земельних ділянок площами 0,40 га та 2,59 га), розташованої на території Староміщинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - зазначено як « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено невідповідність запису імені заявника у вказаному державному акті. Факт належності заявнику вказаного державного акту підтверджується трудовою книжкою колгоспника серія [NUMBER] ; листом відділу у Підволочиському районі Головного Держгеокадастру у Тернопільській області №216/112-19 від 07 червня 2019 року. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року передбачає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Враховуючи неможливість виправити помилку в позасудовому порядку,а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відповідатиме інтересам Заявника, забезпечить реалізацію її законних прав, суд дійшов до переконання, що заяву слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved