Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Крім того позивач просить стягнути аліменти за минулий час в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше як за 10 років. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , яка навчається на 4 курсі у Київському національному лінгвістичному університеті за спеціальністю «філологія, романські мови та література (переклад)», освітня програма «іспанська мова і література, друга іноземна мова, переклад», за денною формою навчання на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 23 446 грн. на рік. За словами [PERSON] , їй важко утримувати дочку самостійно, оскільки є вона інвалідом, отримує пенсію в розмірі 2000 грн. в місяць, інших видів доходу не має, в той час як відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. З огляду на викладене у позові, [PERSON] просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися батьком на утримання дочки до закінчення навчання, а також стягнути аліменти за минулий час. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 01.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 01.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] просив стягнути з нього аліменти з дня подачі позовної заяви, тобто з 03.02.2021 року до досягнення дочкою 23 років. Не погоджується зі сплатою аліментів за останні 10 років. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали з підстав, у ній викладених. [PERSON] додатково пояснила суду, що після розлучення просила у відповідача надавати кошти на утримання дочки, але він відмовився. Їй відомо, що колишній чоловік здавав в оренду квартиру, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Представник позивача та третьої особи додала, що батько матеріально не допомагає дитині, багато років ухилявся від обов`язку утримувати дочку з різних причин. Позивач не наважувалася подати позов про стягнення з відповідача аліментів через погрози останнього. За словами представника, позивачу невідомо чи відповідач працює та чи отримує дохід, натомість дочка сторін навчається на стаціонарі, а тому позбавлена можливості працювати. Адвокат звертала увагу, що відповідач інших утриманців не має, квартиру здає наймачам та отримує дохід, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що від сплати аліментів не відмовляється та у разі їх присудження судом буде позичати кошти в матері. У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час просив відмовити, так як 10 років назад ще проживав разом із позивачем. Додав, що інших утриманців не має, отримує щомісяця 200 грн. на харчування як громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткових доходів не має. Визнав, що є одним із співвласників квартири в [ADDRESS] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила, що відповідач з 2013 року будь-якої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, жодної підтримки від нього немає. Після розлучення сторін свідок чула як позивач просила у відповідача допомоги, однак коли і на що саме не пригадує. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, що знає позивача та її дочку близько 5 років. Його дочка знайома з позивачем і просила в нього допомогти [PERSON] матеріально. Свідку відомо, що на навчання потрібно близько 30 тис. грн. в рік, крім того позивач оплачує гуртожиток. З відповідачем свідок особисто не знайомий, проте зі слів позивача йому відомо, що він жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача й третьої особи, допитавши свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено на подальше проживання з матір`ю. Як вбачається з копії довідки №40916 від 01.04.2021 року, [PERSON] є студенткою ІV курсу денної форми здобуття освіти факультету романської філології і перекладу Київського національного лінгвістичного університету. Спеціальність 035 Філологія, спеціалізація 035.05 Романські мови та літератури (переклад включно), освітньо-професійна програма Іспанська мова і література, друга іноземна мова, переклад, перший (бакалаврський) рівень, навчання за кошти фізичних та юридичних осіб. Термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з відомостями, наданими на запит суду ГУ ДПС у Житомирській області, офіційний дохід [PERSON] за 2020 рік складався лише із соціальних виплат та становив у загальному розмірі 7 771,62 грн. Крім того, відповідач є одним із співвласників квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва № [NUMBER] від 21.01.2005 про право власності на житло та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 25.03.2005. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У зв`язку із тим, що [PERSON] досягла повноліття, а положення статті 182 СК України визначають мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів саме на дитину, суд не вбачає підстав для застосування указаних величин при вирішенні даного спору. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стороною позивача не було надано доказів того, що відповідач отримує дохід від здачі в оренду квартири по [ADDRESS] . Проте, з огляду на фактичне визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки (а.с. 28) суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Зважаючи на положення ст.ст. 12, 81 ЦПК України, засади змагальності сторін, суд переконаний про необхідність відмови [PERSON] у задоволенні її вимог в частині присудження аліментів за минулий час у зв`язку із не наданням суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що позивач вживала заходів з метою одержання таких аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, викладеної у окремій заяві про судові витрати, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що 01.02.2021 року між [PERSON] та адвокатом Швецовою Л.Б., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000563, виданого КДКА 20.06.2018, була укладена угода про надання правової допомоги. Згідно з актом виконаних послуг №1 до Угоди про надання правової допомоги, вартість наданих послуг за угодою, детальний опис яких наведений в акті, складає 7 670,00 грн. Така ж сума була вказана позивачем і у попередньому розрахунку суми судових витрат, який зазначений у позові. На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 7 670,00 грн. надано копію прибуткового касового ордеру №06/05 від 06.05.2021. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляв. З огляду на часткове задоволення позовних вимог (частково задоволені вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та відмовлено повністю у стягненні аліментів за минулий час) суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката 1 917,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25%).

Outcome: partial