Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа\~ [PERSON] про визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини,\~ посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року по 15.02.2016 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та на якого рішенням Лозівського міськарйонного суду Харківської області від 21.11.2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 02.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, оскільки відповідач має іншу неповнолітню дитину, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.10.2011 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікової категорії щомісячно. Позивач вказує, що вона офіційно працює, але її коштів не вистачає для необхідного та достатнього забезпечення себе та дитини. Відповідач на теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині, яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької області, має регулярний дохід, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, але матеріальної допомоги дитині не надає, аліменти не сплачує. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила змінити вид та розмір аліментів, визначений за рішенням суду від 21 листопада 2014 року, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~ починаючи з дня звернення до суду і до досягненням дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також винести заочне рішення у разі неявки відповідачки в судове засідання. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі за зареєстрованим місцем проживання , зав місцем знаходження в/ч [NUMBER] , в/ч [NUMBER] , причину неявки суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона\~ зобов`язана довести\~ ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року по 15.02.2016 року /а.с.а.с.11, 13, 16-17/, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] /а.с. 12/. Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю [PERSON] /а.с.19/, має добрий стан здоров`я, самостійних доходів не має. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 02.10.2014 року і до досягненням дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 01.12.2014 року, на час розгляду справи є чинним, відповідач його не оскаржував в передбаченому законом порядку. [PERSON] було видано виконавчий лист /а.с.14-15/. Відповідач на теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині, має регулярний дохід /а.с ас. 20,21,22,23/. \~ \~ \~ \~ Щодо вимог позивача про зміну розміру аліментів, то суд при вирішенні цього питання враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду від 21.11.2014 року. Судом встановлено, що з часу прийняття рішення суду від 21.11.2014 року дитини [PERSON] , яка має добрий стан здоров`я, продовжує проживати з [PERSON] , знаходяться на її утриманні, доходів не має, при цьому батько дитини [PERSON] на час розгляду справи перебуває на військовій службі, отримує дохід. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами\~ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 08.07.2017\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, обставини справи станом на сьогоднішній день, та те, що відповідач працевлаштований, має регулярний дохід, відповідач не скористався своїм правом надати належних доказів щодо змін свого сімейного стану, зменшення свого заробітку, чи погіршення стану здоров`я, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на даний час такий розмір буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд відмовляє в частині стягнення аліментів з дня подачі позову і досягнення дитиною повноліття, та присуджує стягнення аліментів з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial