Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: заповіту від 05 квітня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №2.1843, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 05 квітня 2001 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів їй квартиру [ADDRESS] . [INFO] у зв`язку із смертю [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказана квартира. Вона, як спадкоємець за заповітом звернулася у Другу Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте, при оформленні спадкових документів з`ясувалося, що у заповіті помилково вказано прізвище померлого « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У зв`язку з цим вона не може реалізувати свої права щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, покликаючись на мотив такої, яку просять задовольнити. Заінтересована особа \~Друга Львівська державна нотаріальна контора не забезпечила явку у судове засідання свого уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, натомість подала заяву про розгляд справи за відсутності такого. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2019 року 21.05.2019 року у м.Львові помер [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Оселя Яворівського району Львівської області (а.с.18). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом №6690 про право власності на квартиру від 04.03.1994 року (а.с.25). За життя [PERSON] 05 квітня 2001 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., зареєстрований в реєстрі за №2.1843, за яким заповів [PERSON] , 1948 року народження, належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с.23). З дослідженої судом копії спадкової справи №22/2019 вбачається, що заявник [PERSON] в установлений строк звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Савицької Т.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Водночас, при вирішенні питання щодо спадкування [PERSON] квартири, яка належала померлому, нотаріусом зауважено, що у заповіті, посвідченому державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., зареєстрованому в реєстрі за №2.1843, вказано « [PERSON] », в той час як в паспорті серії [NUMBER] він значиться « [PERSON] » (а.с. 35). Пунктом 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст.273 ЦПК України\~\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12\~постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Із даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , на зворотній сторінці паспорту прізвище заявника зазначено російською мовою як « [PERSON] », народився в с. Оселя Яворівського району Львівської області та зареєстрований на [ADDRESS] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.40), військового білету НК № [NUMBER] від 03.08.1903 року (а.с.41), посвідчення №216470 від 07.01.1976 року (а.с.39) та трудової книжки від 15.05.1950 року (а.с.36), які складені російською мовою вбачається, що прізвище померлого вказано « [PERSON] ». Згідно пояснень заявника, [PERSON] до зміни документів на паспорт громадянина України користувався документами УРСР, які були складені на російській мові із зазначенням прізвища померлого « [PERSON] ». Таким чином аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що померлий [PERSON] та [PERSON] , який значиться у заповіті від 05.04.2001 року, посвідченому державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., є однією і тією ж особою, а при оформлення такого документу допущено помилки, які неможливо виправити в позасудовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що факт належності заповіту від 05.04.2001 року [PERSON] є доведеним, а тому є достатньо підстав\~ для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved