Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просив суд визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною від 21 квітня 2017 року за реєстровим № 1157 щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 223 167,60 доларів США, що еквівалентно 5 971 236,11 грн. та 11 820 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06-2/17Ф, укладеним 31.01.2007 року із ВАТ «Електрон Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно постанови головного державного виконавця Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області їй стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса від 21.04.2017, виданого Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною щодо стягнення з неї грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним із ВАТ «Електрон Банк» правонаступником якого згодом стало ПАТ «Фольксбанк», а потім «ВіЕс Банк» в сумі 223167,60 доларів США, еквівалент 5971236,11 гр 11820 грн. Проте, вважає даний виконавчий напис незаконним з наступних підстав: жодних вимог банку перед вчиненням виконавчого напису [PERSON] не отримувала. ПАТ «ВіЕС Банк» не надав нотаріусу доказів направлення боржнику листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчих написів (постанова ВС №727/6733/17 від 03.05.2018року). Із виконавчого напису вбачається, що ним запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором в тому числі, відсотки та штрафні санкції, в період з 01.10.2009 по 21.04.2017, тобто до моменту звернення банку із заявою про вчинення виконавчого напису, що не відповідає вимогам Закону. Крім того, у розрахунку заборгованості вказано 5320 грн. інших витрат, що позбавляє можливість ідентифікувати їх як складової кредитної заборгованості. Також, пропонується стягнути 11820 грн. взагалі без вказівки на призначення платежу по напису. Враховуючи наведене просила визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною від 21 квітня 2017 року таким що не підлягає виконанню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних в позовній заяві та заяві адвоката Гуменюка О.В. від 07.08.2020 року, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Транс фінанс» свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гуменюк О.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності із додатковими поясненнями по суті позову. Третя особи - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи від неї не надходило, письмові пояснення також до суду від останніх не надходили. Крім того, судом неодноразова на адресу приватного нотаріуса відправлялися ухвала суду від 07.02.2020 року про витребування матеріалів поданих ПАТ «ВіЕс Банк», на підставі яких було здійснено виконавчий напис № 1157 від 21.04.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості в сумі 223 167,60 доларів США, що еквівалентно 5971236,11 гривень, за кредитним договором, укладеним із ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого став ПАТ «Фольксбанк», а потім ПАТ «ВіЕс Банк». Однак, вказана ухвала суду виконана не була. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача, розглянуто без відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.01.2007 між ВАТ «Електрон Банк» та позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір №06-2/17Ф, відповідно до умов якого Банк зобовязувавчя відкрити позичальну кредитну відновлювальну лінію в сумі 40 000 доларів США строкам на 5 років на поновлювальній основі. Як вбачається із копії виконавчого напису 21.04.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського наторіального округу Барбуляк Христиною Миколаївною запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Віес Банк», що є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», що було правонаступником за всіма правами та обов`язками ВАТ «ФОЛЬКСБАНК», що було правонаступником за всіма правами та обов`язками ВАТ «Електрон Банк», прострочену заборгованість з 01 жовтня 2009 року по 21 квітня 2017 року за Кредитним договором №06-2/17Ф, укладеним 31 січня 2007 року, з урахуванням усіх додатків та додаткових угод до нього, у розмірі: -еквівалентному 116668,40 доларів США, що станом на 21.04.2017 року становить 3121665,35 грн.- заборгованість за кредитом; - еквівалентному 55748,87 доларів США, що станом на 21.04.2017 року становить 1491657,69 грн.- заборгованість по процентах; - еквівалентому 50750,33 доларів США, що станом на 21.04.2017 року становить1357913,08 грн. - нарахована пеня за період з 01 жовтня 2009 року по 21 квітня 2017 року; - 5320,00 грн. - нараховані інші витрати: 6500,00 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму еквівалентну 223167,60 доларів США, що станом на 21.04.2017 року становить 5971236,11 грн. та 11820,00 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.03.2019 року замінено позивача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, із публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст ФІНАНС». На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса №1157 від 21.04.2017 головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Кузиком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54938059 від 19.10.2017 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості в сумі 5971236,11 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керується наступними правовими нормами. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved