Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказавши, що останній є батьком [PERSON], [INFO]. В 2013 році померла мати [PERSON] і з того часу дитина перебуває на її утриманні. [PERSON] вихованням, утриманням, навчанням дитини не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, з донькою не проживає. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 15 травня 2018 року [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки. 20.06.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини органу опіки і піклування Чемеровецької РДА розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] і висновком органу опіки та піклування Чемеровецької РДА визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. За таких обставин просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та призначити її піклувальником дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2003 р., виданого Вільховецькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 10 листопада 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Стаття 150 СК України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов'язків відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON]. Так, відповідач з листопада 2004 року спільно з дитиною не проживає, після смерті матері дитина проживає з бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні, остання без участі відповідача, виховує, доглядає та утримує неповнолітню онуку, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує необхідні їй харчування, медичний догляд і лікування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (класний керівник [PERSON]), [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що відповідач з листопада 2004 року взагалі не спілкується з донькою, не виявляє бажання спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні та утриманні, не цікавиться її здоров'ям, розвитком і долею. Вказані обставини підтверджуються також актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 травня 2018 року, характеристикою Вільховецької ЗОШ І-ІІІ ст. від 17.05.2018 року. 15 травня 2018 року відповідач склав заяву, посвідчену 15.05.2018 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Фоліс І.А., про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON]. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться , коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків за незалежних від неї причин. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області №27/21-25-2031 від 26.10.2018 р., яким визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально. Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 названого Кодексу). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (частини перша, друга статті 184, частина перша статті 191 Сімейного кодексу України). Зважаючи на наведене та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, суд, оцінивши в сукупності надані позивачем докази, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини та зобов'язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її, тому позов в цій частині слід задовольнити в повному обсязі. Щодо вимог позивача про призначення її піклувальником неповнолітньої [PERSON], то згідно ч.4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги, що орган опіки і піклування не звертався до суду з поданням про призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON], за таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп., а також судовий збір на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial