Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 серпня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, проте на цей час подальше спільне життя неможливе у зв'язку з різними поглядами на життя. Подружніх стосунків сторони не підтримують тривалий час. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Родина розпалась остаточно, майнових спорів на цей час між подружжям не має. Позивачка просить розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менш мінімуму встановленому законодавством. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі полягають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим (актовий запис за № 767). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами на цей час припинені, внаслідок того, що вони втратили відчуття любові та взаєморозуміння один до одного, та подружніх стосунків сторони не підтримують тривалий час. Спорів про сумісне майно, на цей час, не має, відповідних позовних вимог сторонами заявлено не було. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, дійсні причини і мотиви позову в частині розірвання шлюбу, а саме: неможливість подальшого сумісного життя, відсутність відчуття любові і взаєморозуміння між сторонами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливо. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1). Цією ж статтею встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що платник аліментів не заперечував проти стягнення аліментів в частці визначеної позивачем на утримання неповнолітньої дитини, саме в розмірі 1/4 від доходу відповідача, суд вважає за можливе призначити аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач здав заяву 15 січня 2014 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 15 січня 2014 року. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. та на користь позивача судові витрати, пов'язанні зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112, 115, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 213, 215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved