Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Українсько-Російського інституту (представництво) Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої професійної освіти «Московський державний машинобудівельний університет (МАМІ)» в м. Чернігові про стягнення недонарахованої заробітної плати, компенсації за невикористані оплачувані відпустки, втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум по день фактичного розрахунку, мотивуючи свої вимоги наступним. З 1 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року позивача працювала у відповідача на посаді доцента кафедри цивільного права. 01 липня 2015 року в інституту закінчився строк дії ліцензії виданої Міністерством освіти і науки України. У звязку з небажанням працювати у навчальному закладі, який не має ліцензії, позивачка подала заяву про звільнення та виплату належної заробітної плати та компенсацію за невикористану оплачувану відпустку за весь період роботи. 26.06.15. директор інституту [PERSON] підписав вказану заяву, та [PERSON] передала її головному бухгалтеру інституту. Однак до цього часу заробітна плата їй не виплачена, на неодноразові звернення до інституту щодо її виплати, бухгалтерія посилалася на відсутність коштів. Позивачка у заяві зазначає, що на момент прийому її на роботу до відповідача, вона мала 5 років 10 місяців педагогічного стажу, що дає їй право на надбавку у розмірі 10 % до посадового окладу. Крім того, наявність у неї диплома кандидата юридичних наук, дає їй право на отримання надбавки за науковий ступінь. Таким чином вказує, що загальна сума недонараховонаї заробітної плати за період з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року становить 25388,94 грн. Маючи право на щорічну основну відпустку, позивачка вказує, що нею за весь час роботи не використано 504 дні такої відпустки, а тому вона має право на компенсацію у розмірі 25875,36 грн. 23.08.2006 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], у звязку з чим набула права на щорічну додаткову відпустку як одинокій матері тривалістю 10 днів на рік. Батько у вихованні дитини участі не брав з моменту розірвання шлюбу і до 07 березня 20113 року, а отже, кількість не використаних днів такої відпустки за весь час перебування у статусі одинокої матері за час роботи в інституті становить 65 днів, та розмір компенсації складає 3337,10 грн. У позові [PERSON], посилаючись на ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», надає до суду розрахунок компенсації, що повязана з порушенням відповідачем строків виплати грошових доходів позивачки, який здійснений відповідно до визначено порядку та складає суму у розмірі 51045,29 грн. Крім того, на день подання позову до суду сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивачки становить 12372,94 грн. Просила - стягнути з Українсько-Російського інституту (представництво) Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої професійної освіти «Московський державний машинобудівельний університет (МАМІ)» в м. Чернігові на її користь недонараховану заробітну плату за період з 1 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року у сумі 25388,94 гривні; компенсацію за невикористані оплачувані відпустки (основні та додаткові) за період з 1 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року у сумі 29212,46 гривень; компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у сумі 51045,29 гривень; середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум по день фактичного розрахунку у сумі 12372,94 гривні; - стягнути з Українсько-Російського інституту (представництво) Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої професійної освіти «Московський державний машинобудівельний університет (МАМІ)» в м. Чернігові судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. Позивачка в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.28). В матеріалах справи від неї міститься клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення (а.с.31). Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку (а.с.24,30), причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України, вони вважаються повідомленими про час і місце розгляду даної справи. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних матеріалів та у відсутність відповідача, і відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] в період з 01.09.2006 року по 30.06.2015 року працювала в Українсько-Російському інституті «Представництва Федерального державного бюджетного учбового закладу вищої професійної освіти «Московський державний машинобудівний університет» (МАМІ) в м. Чернігові по трудовому договору за сумісництвом на посаді доцента кафедри цивільного права. 01.07.2015 року закінчився строк дії ліцензії «Представництва «Федерального державного бюджетного учбового закладу вищої професійної освіти «Московський державний машинобудівний університет (МАМІ)» виданої Міністерством освіти і науки України (а.с.32-33). Згідно довідки Чернігівського національного технологічного університету № 103/08-3269т від 18.11.2015 року [PERSON] з 18.10.2011 року по теперішній час працює в Чернігівському національному технологічному університеті. Педагогічний стаж станом на 01.11.2015 року складає 15 років (а.с.9). Згідно копії диплому кандидата наук ДК № 039283 [PERSON] присуджено науковий ступінь кандидата юридичних наук зі спеціальності теорія управління, адміністративне право і процес, фінансове право, інформаційне право на підставі рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 09 листопада 2006 року (а.с.12). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про оплату праці» працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення працівника провести розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, та на вимогу працівника видати копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. На момент прийому на роботу у позивача було 5 років 10 місяців педагогічного стажу, що відповідно до п. 1 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 дає позивачу право на надбавку у розмірі 10 % до посадового окладу (ставки заробітної плати) (за педагогічний стаж понад 3 роки). Відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про відпустки» педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів. Відповідно до п. 6 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 28.06.1993 р. № 43 (зареєстровано в міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76) відпустка на роботі за сумісництвом надається одночасно з відпусткою за основним місцем роботи. Оплата відпустки чи виплата компенсації за невикористану відпустку провадиться сумісниками відповідно до чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про відпустки» вбачається, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. Відповідно до з ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про відпустки» визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Статтями 1, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам України втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» визначено, що, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу(інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] визначила у позовній заяві розрахунки заборгованості щодо не донарахованої заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, втрату доходів та середній заробіток. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, оскільки відповідач жодних доказів на його спростування не надав (а.с.1-7). З вказаного розрахунку вбачається, що недонарахована заробітна плата за період з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року становить 25388,94 гривні; компенсація за невикористані оплачувані відпустки (основні та додаткові) за період з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2015 року становить 29212,46 гривень; компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати становить 51045,29 гривень; середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум по день фактичного розрахунку становить 12372,94 гривні, які згідно ст. 116 КЗпП України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved