Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 27 серпня 2006 року по 28 листопада 2015 року проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених у ньому, суду додатково пояснила, що з відповідачем більше шести місяців разом не проживають, за цей час відповідач лише пару разів надавав дитині незначну допомогу. Він є фізично здоровий, працездатний, інших утриманців немає, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти. Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що він добровільно надає дитині допомогу, а тому немає необхідності стягувати з нього аліменти в примусовому порядку. При цьому відмічав, що позивачка надані ним для дитини кошти втрачає на свої потреби. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 27 серпня 2006 року по 28 листопада 2015 року проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін 01 березня 2007 року народилася дочка [PERSON]. Дочка проживає разом з матірю в с. Малий Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області та знаходяться на її утриманні. (а.с. 4-6). Позивачу складно матеріально утримувати дитину та нести всі витрати з приводу цього. Загальна сума її доходу за період І-ше півріччя 2016 року становить 10841,49 гривень (а.с. 8). Відповідач проживає окремо, є фізично здоровою особою, працездатний, постійної допомоги в утриманні дитини не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач є здоровою, працездатною особою, але добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. При цьому суд враховує, що відповідач доказів щодо утримання доньки та неможливості брати участь у її утриманні суду не надав. Згідно довідки Обухівської сільської ради № 759 від 13.07.2016 року відповідач [PERSON] на території сільської ради інших утриманців не має (а.с. 7). Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved