Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилалася на те, що нею 23.09.2019 року було отримано постанову державного виконавця Корабельного РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області про відкриття виконавче провадження № 55536342 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за №19382 про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 25.05.2010 року у сумі 145 584,87 грн. Згідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, які свідчать про безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Всупереч зазначеним правовим нормам приватний нотаріус не з`ясував, що відсутні докази безспірності, а саме те, що виконавчий напис вчинено, після спливу трирічного строку позовної давності, у наданих нотаріусу документів відсутній кредитний договір від 25.05.2010 року, лише надано заяву з анкетними даними про відкриття рахунку, а кредитного договору, як такого, не існує, окрім нарахованого тіла кредиту, стягнуто відсотки та пені, з якими вона не погоджується. Крім того, вона не отримувала жодної вимоги банку про сплату боргу та повідомлення нотаріуса про можливе вчинення виконавчого напису. За таких обставин, та норм ст.50 Закону України «Про нотаріат» позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович реєстровий номер 19382 від 09.11.2017 року і яким запропоновано стягнути з неї грошові кошти у розмірі 145 584,87 грн. які є її боргом за кредитним договором б/н від 25.05.2010 року, укладеним між нею та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 18.10.2019 рокузаяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 19382 від 09.112017 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості у розмірі 145 584,87 грн., який перебуває на виконанні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (ВП 55536342) - до набрання рішенням суду законної сили. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. Судом установлено та вбачається із наявної в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.05.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2017 року за вказаним договором утворилась заборгованість в загальному розмірі 145 584,87 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6502,93 грн.; заборгованості за відсотками 127 558,40 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4 114,74 грн.; штрафу у розмірі 7 408,80 грн. 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. видано виконавчий напис №19382, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 145 584,87 з [PERSON] , що є боргом за кредитним договором №б/н від 25.05.2010 року, укладеного з Банком. Розмір заборгованості складається з боргу за договором в зазначеній сумі та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - з 25.05.2010 року по 30.09.2017 року. 16.01.2018 року державним виконавцем Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №19382 від 09.11.2017 року. Вказані дії приватного нотаріуса по винесенню виконавчого напису позивач вважає протиправними, вчиненими без належних правових підстав, з огляду на те, що останнім не було перевірено факту безспірності заборгованості, не встановлено строку позовної давності щодо вимог банку. У наданих нотаріусу документів відсутній кредитний договір від 25.05.2010 року, лише надано заяву з анкетними даними про відкриття рахунку, а кредитного договору, як такого, не існує. Вважає, що договір на отримання кредиту вона не підписувала, а витяг з тарифів обслуговування кредитної картки не є договором та не містить підпису позивача. Окрім нарахованого тіла кредиту, стягнуто відсотки та пені, з якими позивач не погоджується. Крім того, розрахунок боргу, здійснений Банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, пені, комісії та штрафу, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог Банка до боржника. Даний розрахунок здійснено без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Також, виконавчим написом з позивача стягнуто відсотки у розмірі 127 558 грн., що в 20 разів перевищує заборгованість за наданим кредитом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно дост. 50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Зазначене викладене в Постановах Верховного Суду від10 квітня 2019 року (справа №201/11696/16-ц) та від14 серпня 2019 року (справа№569/8884/17). В порядку захисту свого цивільного права [PERSON] оспорює вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру заборгованості та з підстав спливу строків давності за вимогами в їх частині. Так, як зазначено вище, розмір заборгованості [PERSON] перед Банком за виконавчим написом становить 145 584,87 грн., який складається з: заборгованості за тілом кредиту 6502,93 грн.; заборгованості за відсотками 127 558,40 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4 114,74 грн.; штрафу (процентна складова) 6908,80 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.,а також витрати, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису складають 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - з 25.05.2010 року по 30.09.2017 року. Проаналізувавши наданий Банком розрахунок можна дійти висновку, що з позивача стягнуто штраф та пеню, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При цьому, встановленню підлягає також дотримання Банком вимог щодо позовної давності при вчиненні даного виду правочину. Так, правовідносини між [PERSON] та Банком виникли на підставі договору №б/н від 25.05.2010 року, за виконавчим написом нотаріуса стягнення здійснюється за період 25.05.2010 року по 30.09.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, що не узгоджується з умовами вчинення виконавчих написів, визначеними статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та підтверджує доводи позивача щодо необхідності перевірки факту дотримання Банком строку позовної давності до частини вимог. Крім того, із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, враховуючи вищезазначений правовий висновок та встановлені обставини, суд вважає, що право Банка на стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів (процентна та фіксована складова) є спірним, оскільки ці суми були включені до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.05.2010 року, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права. Також, слід зазначити, що за змістом вищезазначених норм права, а саме норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про усунення порушень була направлена Банком на адресу [PERSON] 17.10.2017 року, натомість 09.11.2017 року, тобто менше ніж за 30 днів від указаної дати, приватний нотаріус Швець В.Б. вчинила виконавчий напис щодо стягнення з позивача грошових коштів. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем зазначеної вимоги, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити вимогу банку або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність одного лише факту направлення такої вимоги боржнику недостатньо для висновку про її безспірність. Вчинення нотаріусом виконавчого напису через двадцять три дні після направлення банком боржнику письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором без дотримання 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, є порушенням прав боржника щодо можливості спростування розміру заборгованості, а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Тобто, нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її [PERSON] , що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, факт відсутності безспірної заборгованості є в повній мірі доведеним, відтак, правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню, наявні, порушене право [PERSON] має бути захищено задоволенням поданого ним позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved