Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказала, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Перед смертю [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Так, безпосередньо [PERSON] належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Але вказані правовстановлюючі документи втрачені і тепер можливо надати тільки їх копії. Після смерті [PERSON] належне йому майно позивач фактично прийняла у спадщину, оскільки проживали однією сім`єю за однією адресою в [ADDRESS] . На момент його смерті інших осіб, зареєстрованих місцем проживання за вказаною адресою не було, але з грудня 2002 року до 15.04.2008 року включно разом з [PERSON] проживала однією сім`єю [PERSON] [INFO] , яка доглядала за останнім. Спадкоємці першої-третьої черги після смерті [PERSON] спадщину не приймали, що підтверджує рідний син спадкодавця [PERSON] . Тобто позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець четвертої черги, але належним чином право власності на спадкове майно не може оформити, оскільки необхідно встановити зазначений факт, а також відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Отримати Свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за законом четвертої черги позивач має право на оформлення спадщини відповідно до 1264 ЦК України. 08.08.2019 р. до суду звернулися в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] , Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, в якій вказали, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Перед смертю [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Так, безпосередньо [PERSON] належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] належне йому майно прийняла у спадщину згідно спадкової справи №551/2008 [PERSON] , яка була дочкою померлого, але належним чином право власності [PERSON] на себе не оформлювала. [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Оскільки [PERSON] заповітів на своє майно не складала, то спадщину після її смерті фактично прийняли спадкоємці першої черги, а саме чоловік померлої [PERSON] і син [PERSON] , які проживали зі спадкодавцем на момент її смерті в [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] і [PERSON] стало належати по 1/2 частині житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.08.2019 р. позов третьої особи [PERSON] , [PERSON] було об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Представником позивача за первісним позовом надано заяву згідно якої він підтримує заявлені позовні вимоги третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Третіми особами, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] надано заяви згідно яких вони підтримують заявлені ними позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідачем [PERSON] надано заяву, згідно якої він просить розглянути справу за його відсутності, щодо задоволення позову третіми особами, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору не заперечує. Представник відповідача, Кілійської міської ради- надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заперечень щодо задоволення позову третіми особами, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору не має. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи за наявності законних підстав наявних в матеріалах справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 20.08.2004 р. та зареєстрованого, актовий запис № 226, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 139, [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 290, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого в м. Кілія Рай бюро ЗАГС Одеської області, - рос . « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був укладений 26.11.1988 року в м. Кілія Райвідділ ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 26.11.1988 року, актовий запис № 196. Після реєстрації шлюбу, дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження, виданого в Кілійському райвідділі ЗАГС Одеської області, - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 15.10.1984 р. будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . З акту депутата про встановлення фактів від 21.05.2019 р. вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] разом з ним проживала однією сім`єю більше 5 років [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1961 від 21.06.2019 р., [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 21.12.1989 р. по момент смерті. На день її смерті разом з нею постійно проживали та були зареєстровані [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» 04.06.2019 р., житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , складається з: літ. А1 - житловий будинок ( загальна площа 50,6 кв. метра, житлова площа 37,3 кв. метра), літ. Б1 -літня кухня, літ. В1 - сарай, літ. Г1 - убиральня, №1-6; I - надвірні споруди. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56342019 від 29.05.2019 р. сформованої приватної нотаріус Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті [PERSON] померлого [INFO] , 11.10.2008 р. Кілійською районною державною нотаріальною контороюбула заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 45607140 та номером у нотаріуса 551/2008. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56342037 від 29.05.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57131421 від 07.08.2019 р. сформованої приватної нотаріус Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57131442 від 07.08.2019 р. сформованої приватної нотаріус Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту належності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] за спадщиною після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з наявних документів вбачається, що зазначений будинок фактично не належав [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що представник позивача за первісним позовом визнав в повному обсязі позовні вимоги позивачів за позовом третіх осіб із самостійними вимогами, та зважаючи на те, що треті особи із самостійними вимогами, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги, щодо визнання за ними права власності на спадщину підлягають задоволенню. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог первісного позивача та задоволенню позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору в частковому обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial