Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме будинок, розташований в с. Красний Колядин по вул.Шевченка Т., буд 15 та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6353 га, 4,0690 га, 0,6332 га, 0,8402 га, розташовані на території Красноколядинської сільської ради Талалаївського району, в порядку спадкування після смерті 05 жовтня 2016 року її матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є спадкоємцем після смерті матері згідно заповіту і прийняла спадщину, але позбавлена можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, в звязку з втратою правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, розташовані на території Красноколядинської сільської ради та на будинок в с. Красний Колядин по вул.Шевченка Т., буд 15, що належали спадкодавцю на праві власності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила задовольнити її позов в повному обсязі. Представник відповідача Красноколядинської сільської ради Талалаївського району в судове засідання не зявився, сільський голова надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позову [PERSON] не заперечують. Представники 3-х осіб в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, то, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позовні вимоги [PERSON]В підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно даних копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 05 жовтня 2016 року в с. Красний Колядин Талалаївського району ( а.с 10). 22 лютого 2016 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, яке на день смерті буде належати їй і на яке за законом матиме право, вона заповіла [PERSON], [INFO]. Даний заповіт посвідчено секретарем Красноколядинської сільської ради Талалаївського району [PERSON] 22.02.2016 року, що підтверджується копією заповіту (а.с.13). Даними копії свідоцтва про шлюб серія 1-ЄЛ № 105058, виданого 10.06.2016 року підтверджується, що [PERSON], яка народилася 24.02.1983 року, зареєструвала шлюб 10 червня 2016 року із [PERSON], та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на [PERSON] (а.с.11). За життя [PERSON] була власником земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Красноколядинської сільської ради Талалаївського району, площею 4,6353 га, 4,069 га, 0,6332 га, 0,8402 га, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно, індексний номер : 11269307 від 21.10.2013, індексний номер : 10374352 від 07.10.2013, індексний номер: 11240748 від 21.10.2013, індексний номер: 10677226 від 11.10.2013 року (а.с.16-19) Також [PERSON] була власником будинку, розташованого в с. Красний Колядин по вул.Шевченка Т., буд 15 , Талалаївського району Чернігівської області, на підстав свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2009 року, що підтверджується інформацією наданою суду КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.70). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно повідомлення завідувача Прилуцької районної держнотконтори - в.о. завідувача Талалаївської районної держнотконтори від 01.12.2017 року після смерті 05 жовтня 2016 року [PERSON], спадкова справа не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися (а.с.71). Згідно довідки Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області від 13.03.2017 року [PERSON], [INFO] дійсно була зареєстрована і постійно проживала разом із своєю матірю [PERSON], до дня її смерті 05 жовтня 2016 року (а.с.9). Факт реєстрації місця проживання позивачки за адресою с. Колядин вул. Шевченка, 15 також підтверджується відміткою у паспорті, де вказана дата реєстрації 14.09.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК, не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті 05 жовтня 2016 року [PERSON]. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори листами від 31.10.2017 року було розяснено позивачу про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті 05 жовтня 2016 року її матері [PERSON], на спадкове майно земельні ділянки площею 4,6353 га, 4,0690 га, 0,6332 га, 0,8402 га на території Красноколядинської сільської ради, та будинок в с. Красний Колядин по вул.. Шевченка, № 15, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.27-28 ). Факт втрати правовстановлюючих документів на земельні ділянки та свідоцтва про право власності на нерухоме майно 12.01.2009 року, що були видані [PERSON] підтверджується також оголошенням в газеті «Трибуна Хлібороба» від 11.11.2017 року (а.с.29). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних справ може бути визнання права. Таким чином в судовому засіданні, на підставі досліджених доказів, встановлено, що [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом після смерті 05 жовтня 2016 року [PERSON] не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що належало спадкодавцю, а саме свідоцтв про право власності на нерухоме майно ( земельні ділянки) та свідоцтва про право власності на будинок, в звязку з чим її право, підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, що належало померлій [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved