Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Покровська РДА Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вона посилалася на те, що з 14.11.2003 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2015 року відповідач [PERSON] не проживає із сім'єю, не займається вихованням неповнолітніх дітей. Відповідач усунувся навіть від спілкування з дітьми телефоном. Будь-які моральні зв'язки, що притаманні рідному батьку та дітям - відсутні. Фактично для неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] їх біологічний батько [PERSON] являється чужою, сторонньою особою, як безліч інших, оточуючих їх чоловіків. Окрім того, [PERSON] ухиляється від матеріального утримання неповнолітніх дітей та має заборгованість по сплаті аліментів загальною сумою 41462,67 грн. За таким умов, а саме ухилення [PERSON] від виховання своїх неповнолітніх дітей, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що відповідач не приймає ніякої участі у житті дітей та не виконує свої батьківські обов'язки. Дочка взагалі не знає свого батька. Син батька знає та любить його, однак тримає на нього образу. Відповідач не сплачував аліменти, за що утворилась заборгованість зі сплати аліментів, але з моменту подання позову до суду, а саме з червня місяця 2018 року почав сплачувати по 2000 гривень на місяць на обох дітей. Крім того зазначила, що вона не перешкоджає батьку в спілкуванні з дітьми. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та суду пояснив, що з дітьми він спілкується та сплачує аліменти на їх утримання, крім того, окремо сину надає грошові кошти. На новорічні свята, вечерю, день народження передає дітям подарунки. Все, що діти в нього прохають, він їм надає. Належно не приймає участі у вихованні дітей, так як працює в Російській Федерації та від'їжджає на заробітки на три місяці. Однак, в його відсутність, його мати (бабуся дітей) спілкується з дітьми. Від своїх дітей він не відмовляється. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] та суду пояснила, що після надходження позовної заяви про позбавлення батьківських прав, вони виїжджали на місце проживання дітей, які проживають з мамою та мають з нею гарні відносини. Позивачка пояснювала, що батько не приймає участі у вихованні дітей, аліменти не сплачує та має заборгованість зі сплати аліментів близько 66000 гривень. З батьком вони не мали змоги поспілкуватися, так як він перебуває на заробітках в Російській Федерації. Зі слів бабусі, він сплачує аліменти та спілкується з дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є класним керівником [PERSON]. Батька [PERSON] в школі ніколи не бачив, батьківські збори він не відвідує. [PERSON] про батька нічого не розповідав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку [PERSON], яка є її знайомою та часто буває в неї вдома. Відповідача вона ніколи не бачила. Знає, що [PERSON] часто згадує батька, а донька його взагалі не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її доброю знайомою, їх сини дружать між собою. Сім'ю позивачки вона добре знає, діти про батька взагалі не згадують. [PERSON] не знає відповідача, та іншого чоловіка визнає батьком. Подарунків у [PERSON] від батька вона ніколи не бачила. Допитаний в судовому засіданні в присутності матері [PERSON] - неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач є його батьком. Він проживає з мамою [PERSON], тато їздить на заробітки та приїжджає десь один раз за два місяці, бачить він його дуже рідко та вони майже не спілкуються. Батька він любить, однак бачити його не хоче, так як тримає на нього образу, тому що він все обіцяє і нічого не виконує. Разом з татом вони ніде не відпочивають та не проводять час разом. На новий рік та день народження тато йому нічого не дарував, тільки бабуся передавала подарунки. Як він приїздить до нього, вони спілкуються хвилин 5-10, і це все спілкування. Він тільки сплачує аліменти, і то не завжди. При останній зустрічі батько дав їм по 400,00 гривень. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ході судового розгляду встановлено, що з 14.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], виданого 12.06.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.13). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.11.2011 року та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.06.2004 року. (а.с. 6-7). Згідно копії виконавчого листа №189/258/13-ц від 01.03.2013 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на той факт, що відповідач [PERSON] не займається вихованням неповнолітніх дітей, усунувся навіть від спілкування з дітьми телефоном. Будь-які моральні зв'язки, що притаманні рідному батьку та дітям - відсутні. Фактично для неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] їх біологічний батько [PERSON] являється чужою, сторонньою особою. Окрім того, [PERSON] ухиляється від матеріального утримання неповнолітніх дітей та має заборгованість по сплаті аліментів. В якості доказів позивачка надала розрахунок заборгованості по аліментах по виконавчому листу №189/258/13-ц від 01.03.2013 року, згідно якого заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 19.02.2013 року по 23.05.2018 року складає 41462,67 грн. (а.с. 9). Крім того, в матеріалах справи є розрахунок заборгованості по аліментах боржника [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому листу №189/258/13-ц від 01.03.2013 року виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області. Згідно якого, заборгованість за період з 19.02.2013 року по 31.01.2019 року складає 42792,14 грн., однак відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей та зокрема з серпня 2018 року у розмірі 2000 гривень, що не заперечувалося позивачкою. (а.с.98-99) З акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], не приймає участі у вихованні своїх дітей. Не надає ні моральну, ні матеріальну допомогу, фінансово не підтримує власних дітей, не спілкується з ними з 2013 року. (а.с. 10). З довідки №2782 від 12.06.2018 року виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради, [PERSON] зареєстрованій в [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], 2004 р.н. - син, [PERSON], 2008 р.н. - донька, [PERSON], 2011 р.н. - донька, [PERSON], 2014 р.н. - син, [PERSON], 2015 р.н. - син, [PERSON], 1963 р.н. - тітка. (а.с. 11). Згідно висновку Покровської РДА Дніпропетровської області від 27.11.2018 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. (а.с.60-61). Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у випадках коли вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. Із змісту висновку Покровської РДА Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що даний висновок ґрунтується лише на фактах окремого проживання батька та дітей, та того, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, стосунків з дітьми не підтримує. Причини такої поведінки відповідача орган опіки та піклування не з'ясував, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини не попереджував. Не містить зазначений висновок також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати та утримувати дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Враховуючи вищевикладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, - суддя дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав, тобто прав наданих батькам до досягнення їхніми дітьми повноліття на їх виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, беручи до уваги факт того, що [PERSON] приймає участь в утриманні дітей, а також те, що з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає за необхідне попередити [PERSON], [INFO], про необхідність належного виконання батьківських обов'язків по вихованню, утриманню та розвитку дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed