Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що [INFO] року помер [PERSON], а до дня смерті з [INFO] заявниця разом із чоловіком [PERSON] проживали у домогосподарстві [PERSON] без реєстрації. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем. Заявник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв'язку з погіршенням здоров'я не може з'явитись до суду, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за заповітом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість спільного проживання вказаних осіб. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданим Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. За життя [PERSON] склалав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кохан О.В 22 вересня 2011 року, яким заповів усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 10 серпня 2013 року [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, площею 0,0746 га. Згідно довідок Новоушицької селищної ради № 4817, 4821 від 14 та 17 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] один та був зареєстрований один. Разом із ним проживала без реєстрації [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] дійсно проживала разом із [PERSON] в смт. [ADDRESS] з [INFO] по день смерті останнього. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №489/02-31 від 16 листопада 2017 року [PERSON], як спадкоємцю за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з не доведенням факту спільного проживання з [PERSON]. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №521/01-16 від 29 листопада 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved