Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на ? частину будинковолодіння [ADDRESS] що належало померлій згідно даних Гавришівської сільради Вінницького району, а також договору дарування від 04 січня 1992 року незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 35%, що був посвідчений Надольською Т.П., старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-23.Однак, правовстановлюючий документ на закінчений будівництвом спадковий житловий будинок [PERSON] за життя не отримала, її правоздатність припинилася, в зв'язку зі смертю, а тому позивачка не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] був її чоловік - [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні. Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON], так як на момент смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою з дружиною. Таким чином, згідно норм ст. 1268 ч. 3 ЦК України, це свідчить про фактичне прийняття спадщини. Однак, за життя [PERSON] не оформив свої спадкові права після смерті [INFO] року дружини [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на ціле будинковолодіння [ADDRESS] що належало померлому згідно даних Гавришівської сільради Вінницького району, ? частка якого належала йому згідно договору дарування від 04 січня 1992 року незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 35%, що був посвідчений Надольською Т.П., старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-23, а ? частку даного будинковолодіння він фактично успадкував після смерті [INFO] року дружини [PERSON], але за життя не оформив своїх спадкових прав. Тобто, правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок [PERSON] за життя не отримав, його правоздатність припинилася, в зв'язку зі смертю. 10 жовтня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав - [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом буде матиме право. Даний заповіт посвідчений Круцюк Р.О., секретарем виконавчого комітету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 10 жовтня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за № 362. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Спадщину після його смерті позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та отримала на іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку площею 0,2258 гектарів, яка розташована за тією ж адресою, що і спадковий будинок (присадибна земельна ділянка). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] - немає. Так, згідно будівельного паспорту № 426 за 1988 рік, було надано усі відповідні дозволи на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON], а саме: рішення від 29 листопада 1988 року виконавчого комітету Вінницької районної ради про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку в с. Гавришівка Вінницького району, дозвіл № 315 на право виконання будівельних робіт від 29.11.1988 року, проект забудови земельної ділянки забудовника. Згідно рішення виконавчого комітету № 330 від 20 грудня 1991 року Гавришівської сільської ради було надано дозвіл на дарування незакінченого будівництвом житлового будинку в с. [PERSON] дочці [PERSON] та зятю [PERSON]. Відповідно до договору дарування від 04 січня 1992 року незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 35%, що був посвідчений Надольською Т.П., старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-23, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 35%,що знаходиться в [ADDRESS] під номером тридцять п'ятим Вінницького району і розташований на присадибній земельній ділянці. Згідно рішення виконавчого комітету № 4 від 27 січня 1993 року Гавришівської сільської ради було перейменовано вулицю 60 річчя СРСР в с. Гавришівка Вінницького району на вулицю - Лесі Українки. Згідно рішення виконавчого комітету № 8 від 18 лютого 1997 року Гавришівської сільської ради було перенумеровано житловий будинок по [ADDRESS]. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача адвокат Галіцина В.В. позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити. Відповідач по справі, представник Гавришівської сільської ради, в особі голови - не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON] в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2004 року (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на ? частину будинковолодіння [ADDRESS] що належало померлій згідно даних Гавришівської сільради Вінницького району, а також договору дарування від 04 січня 1992 року незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 35%, що був посвідчений Надольською Т.П., старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-23 (а.с.18-19). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] був її чоловік - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх одруження серія [NUMBER] від 04 серпня 1968 року, видане Стадницькою сільською радою Вінницького району (а.с.12). Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] - відсутні, що також підтверджується довідкою № 546 від 16.06.2017 року (а.с.41). Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON], так як на момент смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою з дружиною, що підтверджується довідками Гавришівської сільської ради за № 545, за № 543, за № 544 від 16.06.2017 року, а також випискою з домової книги про реєстрацію осіб в будинку [ADDRESS] Таким чином, згідно норм ст. 1268 ч. 3 ЦК України, це свідчить про фактичне прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON] в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2010 року (а.с.8). 10 жовтня 2005 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав - [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що віна за законом буде матиме право. Даний заповіт посвідчений Круцюк Р.О., секретарем виконавчого комітету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 10 жовтня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за № 362 (а.с.10). Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та отримала на іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане 19 грудня 2016 року [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 3-1377, на земельну ділянку площею 0,2258 гектарів, яка розташована за тією ж адресою, що і спадковий будинок (присадибна земельна ділянка) (а.с.17). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] - немає, що підтверджується довідкою Гавришівської сільської ради за № 546 від 16.06.2017 року (а.с.41), виписками з погосподарських книг Гавришівської сільської ради (а.с.42-54), а також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом видане 19 грудня 2016 року [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 3-1377 (а.с.17). Так, згідно будівельного паспорту № 426 за 1988 рік, було надано усі відповідні дозволи на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON], а саме: рішення від 29 листопада 1988 року виконавчого комітету Вінницької районної ради про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку в с. Гавришівка Вінницького району, дозвіл № 315 на право виконання будівельних робіт від 29.11.1988 року, проект забудови земельної ділянки забудовника (а.с.30-34). . Згідно рішення виконавчого комітету № 330 від 20 грудня 1991 року Гавришівської сільської ради було надано дозвіл на дарування незакінченого будівництвом житлового будинку в с. [PERSON] дочці [PERSON] та зятю [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до договору дарування від 04 січня 1992 року незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 35%, що був посвідчений Надольською Т.П., старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-23, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] незакінчений будівництвом жилий будинок готовністю 35%,що знаходиться в [ADDRESS] під номером тридцять п'ятим Вінницького району і розташований на присадибній земельній ділянці (а.с.18-19). Згідно рішення виконавчого комітету № 4 від 27 січня 1993 року Гавришівської сільської ради було перейменовано вулицю 60 річчя СРСР в с. Гавришівка Вінницького району на вулицю - Лесі Українки (а.с.20). Згідно рішення виконавчого комітету № 8 від 18 лютого 1997 року Гавришівської сільської ради було перенумеровано житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.21). Постановою № 1045/02-31 від 31.05.2017 року відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.55). Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved