Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, до закінчення підготовчого засідання змінила підстави позову, мотивувала позов тим, що житловий будинок № 68-а по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вона (позивач) та її чоловік [PERSON], який помер 31 грудня 2016 року. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину зазначеного житлового будинку. ЦНАП Носівської РДА відмовив їй (позивачу) у реєстрації права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 68-а (колишній номер 50-б) по вул. Володимирська (колишня назва Кірова) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 5 серпня 1982 року (а.с. 24), витягом із рішення виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 221 від 9 серпня 2017 року та копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 2030 від 3 серпня 2017 року (а.с. 7). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 68-а по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. 31 грудня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 21 липня 2017 року на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного (а.с. 25). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку № 68-а по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що належала [PERSON], у звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 183/02-31 від 10 серпня 2017 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що центр надання адміністративних послуг Носівської РДА не може провести державну реєстрацію права власності за [PERSON] на належну їй 1/2 частину житлового будинку № 68-а по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 2/13-18 від 22 січня 2018 року (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 68-а по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 27-29). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved