Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа [PERSON], про визнання права користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона була зареєстрована 28.05.2011 року за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул.Севастопольська, 302. В зв'язку з навчанням у м. Харкові, вона тимчасово знялася з реєстрації 28.08.2012 року та перереєструвалася у гуртожитку в м. Харкові за адресою: м.Харків, вул.Цілиногрецська, 32. В серпні 2017 року вона закінчила навчання у м. Харкові, в зв'язку з чим 08.08.2017 року знялася з тимчасової реєстрації у м. Харкові та виявила бажання поновити свою реєстрацію за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Севастопольська, 302. 16.08.2017 року вона звернулася до єдиного офісу з проханням поновити реєстрацію за вказаною адресою, проте їй було відмовлено. 17.08.2017 року, 01.09.2017 року, 15.09.2017 року, до виконавчого комітету Бердянської міської ради були направлені запити, щодо з'ясування питання, чи має вона право поновити свою реєстрацію за адресою: м. Бердянськ, вул.Севастопольська, 302, після закінчення навчання. 12.09.2017 року була надана відповідь на запит від 01.09.2017 року, де зазначено, що у неї відсутні підстави для реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. Отже, у неї виникли труднощі в поновленні за нею право користування та реєстрації за вищевказаною адресою. Власник зазначеного будинку [PERSON] помер 07.09.2002 року, спадкоємцем першої черги є її мати [PERSON], яка на даний час не оформила на себе вищевказаний будинок, однак вступила у спадок, тому що має заповіт та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент смерті. Просила визнати за нею право користування житловими приміщеннями будинку №302 по вул.Севастопольська в м.Бердянську, Запорізької області. До початку судового засідання від представника позивачки адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, сповіщені про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Від третьої особи [PERSON] до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Крім того зазначила, що дійсно її донька [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. У звязку із навчанням та виїздом до м. Харкова, донька тимчасово знялась з реєстрації та зареєструвалась в гуртожитку у м. Харкові. В серпні 2017 року донька закінчила навчання та повернулась до м. Бердянськ, щоб поновити реєстрацію. Але на той час вона була в Італії і не змогла допомогти доньці зареєструватися, тому що власник будинку її батько [PERSON] помер 07.09.2002 року, а вона спадщину прийняла, але не встигла оформити. Не проти, щоб її доньку [PERSON] було визнано користувачем будинку №302 по вул. Севастопольська в м. Бердянську. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], та 28.08.2012 р. знята з реєстрації за цією адресою. 04.09.2012 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], та 08.08.2017 року знята з реєстрації за цією адресою, що підтверджується її паспортом громадянина України, на стор. №11-12 якого проставлено штамп про місце реєстрації та зняття з реєстрації, копією домової книги, карткою реєстрації (а.с.5, 11-18, 44). Згідно довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №66-04-12/146 від 27.09.2017р., [PERSON] з 01 вересня 2012 року була зарахована на 1-й курс денної форми навчання економічного факультету Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», та наказом №1489 СТ від 30 червня 2017 року відрахована з університету у звязку з закінчення навчання. 17.08.2017 року, 01.09.2017 року, 15.09.2017 року представником позивача адвокатом [PERSON] до виконавчого комітету Бердянської міської ради були направлені запити, щодо поновлення реєстрації [PERSON] за адресою: м. Бердянськ, вул. Севастопольська, 302, після навчання (а.с.23,24,25). 12.09.2017 року була надана відповідь на запит від 01.09.2017 року, де зазначено, що у [PERSON] відсутні підстави для реєстрації місця проживання за адресою: [INFO] (а.с.69-70). Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців також у випадку: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р. (із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989р., № 13 від 25.12.1992р., № 15 від 25.05.1998р.), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи, будинком №302 по вул. Севастопольська володів [PERSON], який помер 07 вересня 2002 року, та який за життя заповідав все своє належне майно, зокрема, [PERSON], яка в свою чергу прийняли спадщину, оскільки на момент смерті проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем (а.с.7-18, 40-41,42, 39). На момент смерті [PERSON] в будинку №302 по вул. Севастопольска в м. Бердянську була також зареєстрована і позивачка [PERSON], що підтверджується довідкою вуличного комітету №14 м. Бердянськ (а.с.39). Таким чином, позивачка тривалий час була зареєстрована та проживала в зазначеному будинку, була знята з реєстрації у вищезазначеному будинку у звязку із виїздом на навчання до м. Харкова, де була в подальшому зареєстрована у гуртожитку навчального закладу, та після закінчення навчання вибула за місцем свого постійного проживання за адресою: [INFO], що підтверджується карткою прописки, виданою НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с.45). Строк, визначений ч.5 ст. 71 ЖК УРСР позивачкою пропущено не було, оскільки вона через свого представника неодноразово, а саме, 17.08.2017р., 01.09.2017р., 15.09.2017р. зверталась до відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо поновлення своєї реєстрацію, на що отримала відповідь, що підстави для її реєстрації у зазначеному буднику відсутні. За таких підстав, враховуючи фактичні обставини та поважні причини тимчасової відсутності позивачки за місцем своєї реєстрації у звязку із навчанням, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved