Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , визначені у твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що в період з 27.07.2007 року по 10.03.2020 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: двійнята - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. З осені 2019 року разом з дітьми живе в домогосподарстві її батьків. Відповідач іноді надає кошти на утримання дітей, проте рідко, тому цих коштів не вистачає для їх утримання. [PERSON] має стабільний заробіток, є фізично здоровим, працездатним, має у власності житловий будинок, прибав автомобіль, а тому в змозі сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Згідно відзиву на позову заяву, подану до суду відповідачем [PERSON] 17.07.2020 року, відповідач визнає позов частково та вважає, що факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам. Зазначив, що [PERSON] протягом їх спільного проживання неодноразово вчиняла сварки та декілька разів йшла жити до свого батька, залишавши йому трьох неповнолітніх дітей, які з ним проживали та він займався їх вихованням та утриманням. Після того, діти періодично проживали то з ним, то з дружиною. Протягом усього часу він здійснював утримання дітей, купляв їм одяг, взуття, канцелярське приладдя. На даний час він офіційно ніде не працює, його дохід є мінливим та нерегулярним, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 7500 грн. щомісячно. Декілька місяців тому придбав автомобіль марки «Таврія», 2002 року випуску за 300 доларів, які позичив у своєї матері з метою використання авто, як засобу пересування для можливості підробітку. 21.07.2020 року позивач подала відповідь на відзив, згідно якого, що посилання відповідача про те, що він проживав разом з дітьми біля 2-ох місяців сам не відповідає дійсності, оскільки їй зробили операцію в лікарні і вона фізично не могла біля одного місяця за ними доглядати. Після виписки з лікарні вона два рази на тиждень їздила на таксі до них готувати їсти і згодом їх забрала. Відповідач регулярно працює в ковбасному цеху, має стабільний заробіток біля 16 000 грн. щомісячно, однак офіційно він там не оформлений. Вона не працює та у пошуках роботи, а відповідач живе сам, інших утриманців немає, є здоровим та працездатним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо 27.07.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , представник відповідача - адвокат Пацула В.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач [PERSON] пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що він ніде не працює, має мінливий, не регулярний дохід. Суд, вислухавши відповідача по справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] виданого 24.01.2008 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області; серії [NUMBER] виданого повторно 06.04.2016 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та серії [NUMBER] виданого 02.02.2010 року Ілачевською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.7-9). Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.03.2020 року в цивільній справі № 596/256/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.07.2007 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 37, розірвано. Рішення набрало законної сили 11.04.2020 року (а.с.10-11). Відповідно до довідки Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 983 від 23.06.2020 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має на утриманні трьох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] ; дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , які за даною адресою проживають без реєстрації місця проживання (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу). З матеріалів справи вбачається, що позивач, звернувшись в суд з позовною заявою про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача аліменти саме у твердій грошовій сумі, оскільки вважає, що відповідач неофіційно працює, має стабільний дохід, що підтвердив в судовому засіданні сам відповідач. Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, матеріальна допомога, яку відповідач надає на утримання дітей не є достатньою для забезпечення належного утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, не ґрунтуються на матеріалах справи. Доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, позивачем не представлено, а судом не здобуто. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач не в повній мірі виконує свій батьківський обов`язок утримувати дітей, тому є підстави для часткового задоволення позовних вимог в розмірі 1400 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки такій розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного з батьком обов`язку матері утримувати дітей забезпечить належні умови для утримання та проживання дітей, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При цьому суд виходить також з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial