Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить відібрати її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у [PERSON] , яка промиває за адресою: [ADDRESS] та передати [PERSON] їй. В ході судового розгляду [PERSON] надала заяву про зміну предмета позовних вимог за первісним позовом, в якій просила зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вільному спілкуванні з її дитиною - [PERSON] , [INFO] . Визначити способами участі [PERSON] у вихованні її сина - [PERSON] : -побачення п`ять раз на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15.00 год до 18.00 год за місцем навчання або за місцем проживання дитини; -встановити днями цілодобового побачення [PERSON] з її неповноліт-нім сином - [PERSON] з 09.00 год. кожної другої та чет-вертої суботи по 18.00 год. кожної другої та четвертої неділі за місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] ; -встановити проведення спільного відпочинку [PERSON] з її неповно-літнім сином [PERSON] у першій половині кожних шкіль-них канікул за місцем проживання [PERSON] або з виїздом до місць відпочинку; -встановити безперешкодне проведення відпустки [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] ; -встановити безперешкодну участь [PERSON] у спільному святкуван-ні дня народження її неповнолітнього сина [PERSON] кожного 17 грудня з 08.00 год по 22.00 год.; -встановити необмежене спілкування [PERSON] з її неповнолітнім си-ном [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштово-го, електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілку-вання між матір`ю та дитиною; -у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] на день її побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним пі-сля нього, то такі дні [PERSON] , [INFO] , проводить зі своєю матір`ю - [PERSON] ; -встановити [PERSON] можливість у визначені судом дні побачень за-бирати її неповнолітнього сина [PERSON] зі школи або місця проживання, особисто. - зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічей [PERSON] з неповнолітнім [PERSON] надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини - [PERSON] , [INFO] на-родження. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу з [PERSON] позивачка народила двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок збігу тяжких сімейних об-ставин [PERSON] звернулася до відповідачки [PERSON] з проханням допомогти у вихованні молодшого вина - [PERSON] , 2010 року народження, оскільки її матері була зроблена операція на серці, та вона потребувала сторонньої допомоги. [PERSON] погодилася надати допомогу у вихованні сина, та запропонувала, щоб [PERSON] проживав разом з нею, за місцем її мешкання. Після покращення здоров`я матері позивачка приїхала до [PERSON] з метою за-брати молодшого сина та постійно проживати разом з ним, однак відповідачка вмовила її за-лишити в неї сина, посилаючись на кращі екологічні умови проживання, що сприятиме здо-ровому зростанню малюка. В подальшому, при звернені до відповідачки про повернення їй сина [PERSON] в категоричній формі заявила, що не віддасть його, та чинить перешкоди у їх спілкуванні, що змушує позивачку захищати своє право на спілкування дитиною в судовому порядку. У відзиві на позовну заяву, відповідачка [PERSON] заперечила викладені в позов-ній заяві обставини, вказавши, що жодних перешкод вона у спілкуванні з дитиною позивачці не чинить. Окрім того, пояснила, що позивачка добровільно покинула дитину та до 2018 ро-ку не цікавилася її життям. Вважала позов необґрунтованим, та таки, що не підлягає до задо-волення з підстав викладених у відзиві. 22.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно її сина, [PERSON] , [INFO] , та визна-ченням місцем проживання [PERSON] з бабусею [PERSON] [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову зазначила, що [PERSON] з народження не цікавилася дитиною та добровільно її передала на опіку бабусі [PERSON] та його батьку [PERSON] . Відповідачка [PERSON] (за зустрічним позовом) вимоги зустрічного позову не визнала, та пояснила, що вона лишила сина на утриманні батька та бабусі через складну ситуацію з її матерію. Після покращення життєвої ситуації звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення дитини, на що остання відмовила, та почала чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною. Представник відділу у справах дітей виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області Ковальчук В.В. проти задоволення первісного позову не заперечувала. Стосовно зустрічного позову, зазначила, що підстав для позбавлення [PERSON] бать-ківських прав стосовно малолітнього [PERSON] не вбачається, просила у задоволен-ні даної вимоги відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , та знає, що та виховує онука змалечку. Позивачка [PERSON] привезла свого сина та зали-шила [PERSON] . Хлопчик ходить до місцевої школи. Мати хлопчика в селі ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] та бачить, як та виховує онука, опікується ним. Мати дитини в селі ніколи не бачила. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали аналогічні покази свідка [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У принципі 6 Декларації ООН про права дитини від 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 2, 7, 8 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ін-шими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можли-вим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими про-живає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, пра-баба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-КГ від 16 серпня 2008 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (том 1 а.с 7). Від даного шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 8, 9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29 грудня 2010 року від-повідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (том1 а.с. 10). Відповідно до заяви від 02 квітня 2009 року [PERSON] відмовився від своїх бать-ківських прав, від свого вина [PERSON] (том 1 а.с. 11). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2017 року позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Чорноморівської сільської ради Каховського району Херсонської області та вико-навчий комітет Корабельної районної в м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування Кора-бельного району м. Херсон, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позо-вом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Ко-рабельної районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсон про відібрання дитини у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено в повному обсязі (том 1 а.с. 22-23). Постановою апеляційного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року рішення Херсонського міського суду від 17 листопада 2017 року залишено без змін (том 1 а.с. 24-27). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (том 1 а.с. 28). На час розгляду справи [PERSON] проживає з [PERSON] в с. Чорноморів-ка Каховського району Херсонської області. За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України), здійсню-ючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дити-ни, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право пе-ред іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов`язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає ди-тина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з ди-тиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Відповідно до частин 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Ра-зом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, бать-ків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком ор-гану опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам ди-тини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частинами 7,8 ст. 7 СК України при ви-рішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення ін-тересів дітей. Суд вважає, що [PERSON] , яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , має право брати участь у вихованні дитини та на побачення з нею. При визначенні способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , суд враховує вік дитини, необхідність дотримання дитиною режиму, а також інтересів матері. Наявність конфлікту та неприязні відносини між відповідачем та позивачем не є під-ставою для обмеження прав позивача на спілкування з сином. З огляду на викладене, суд вважає, що запропонований [PERSON] спосіб спіл-кування з сином [PERSON] , збільшення часу його спілкування може бути лише після того, як будуть відновлені родинні відносини між ними, дитина буде сприймати [PERSON] як рідну людину та таке їх спілкування буде на користь дитини. Позивач бажає приймати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним. Таке спіл-кування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з матір`ю служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб ос-таннього. Позивач має право на спілкування з сином та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення матері права на спілкування з сином може позбавити дитину родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Згідно з ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з цим, суд звертає увагу сторін, що вони зобов`язані заради інтересів дитини прикласти зусиль для нормалізації стосунків, уникати будь-яких конфліктів в присутності дитини. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що необхідно визначити позивачці [PERSON] спосіб участі у вихованні сина шляхом побачення п`ять раз на тиждень: з по-неділка по п`ятницю з 15.00 год до 18.00 год за місцем навчання або за місцем проживання дитини; - встановленням днями цілодобового побачення [PERSON] з її не-повнолітнім сином - [PERSON] з 09.00 год. кожної другої та чет-вертої суботи по 18.00 год кожної другої та четвертої неділі за місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] ; - вста-новленням проведення спільного відпочинку [PERSON] з її неповнолітнім си-ном [PERSON] у першій половині кожних шкільних канікул за місцем проживання [PERSON] або з виїздом до місць відпочинку; - встанов-ленням безперешкодного проведення відпустки [PERSON] разом з її неповно-літнім сином [PERSON] ; - встановленням безперешкодної участь [PERSON] у спільному святкуванні дня народження її неповнолітнього сина [PERSON] кожного 17 грудня з 08.00 год по 22.00 год.; - встановленням необмеженого спілкування [PERSON] з її неповнолітнім сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір`ю та дитиною; - вста-новленням можливість проведення побачень [PERSON] з її неповнолітнім си-ном [PERSON] в святкові дні; - встановленням [PERSON] можливості у визначені судом дні побачень забирати її неповнолітнього сина [PERSON] зі школи або місця проживання, особисто; - зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічей [PERSON] з неповнолітнім [PERSON] надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини - [PERSON] , [INFO] . На погляд суду, даний спосіб участі позивача у вихованні сина буде сприяти звиканню дитини до позивача, соціально адаптуватись в спілкуванні з позивачем, і таким чином спри-ятиме забезпеченню повного і гармонійного розвитку його особистості. Встановлюючи такий спосіб участі позивача у вихованні сина, суд вкотре наголошує сторонам, що в присутності дитини будь-які конфлікти між ними неприпустимі, та роз`яс-нює, що вони не позбавлені можливості самостійно, за взаємною згодою та у позасудовому порядку, визначати додаткові способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином, а також збільшувати встановлений судом час спілкування. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд вста-новлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять ін-формацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечен-ня або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обстави-ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, вста-новлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач [PERSON] надала достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позову, тому такий позов підлягає задоволенню в частині зобов`я-зання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі матері у спілкуванні з сином. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задо-волення вимоги [PERSON] відносно того, що в разі, якщо святкові дні при-падають на день побачення [PERSON] на день її побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні [PERSON] , [INFO] , проводить зі своєю матір`ю, - оскільки вказана вимога є необгрунтованою (не грунтується на Законі), і може порушувати як інтереси дитини, так і інтереси [PERSON] , з якою залишається проживати дитина. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення місця проживання дитини залишає без задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом бать-ківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню ди-тини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику засто-сування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та по-новлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які неза-конно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрун-туються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухи-ляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це оз-начає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безре-зультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заяв-ником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спір-них правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викла-дені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касацій-ного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п.2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касацій-ного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання бать-ківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по алі-ментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновок виконавчого комітету Каховської міської ради, орган опік та піклування Каховської міської ради не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність під-став для застосування щодо відповідачки [PERSON] такого крайнього заходу, як поз-бавлення батьківських прав. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона си-стематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допусти-мими доказами. При цьому суд бере до уваги те, що відповідачка заперечує проти позбавлення її бать-ківських прав, та поступово наладжує стосунки з сином, цікавиться його життям, ці факти свідчать про його інтерес до дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосу-вання судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при дове-деності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шля-хом позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок сина з матір`ю, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , відмовити.

Outcome: partial