Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.11.2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем; в шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Подружнє життя не склалося, і коли позивач була вагітна та не мала змоги працювати, відповідач коштів на її утримання не надавав. Так, згідно рішення Вінницького районного суду від 28.05.2013 року було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на час вагітності та після народження дитини до досягнення нею трьохрічного віку. Згідно рішення Вінницького районного суду від 18.12.2013 року з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Заочним рішенням Вінницького районного суду від 17.12.2014 року шлюб між нею сторонами було розірвано. [INFO] року дитині виповнилося 3 роки, з цього часу відповідач не сплачує аліментів на утримання позивача, які фактично повністю вона витрачала на лікування сина. Відповідач не надає в добровільному порядку кошти для додаткових витрат, а саме: на лікування їх малолітнього сина, хоча має таку змогу; дитина дуже часто хворіє, потребує лікування, обстеження, а все це вимагає значних коштів. Враховуючи стан здоров'я дитини і, що він потребує постійного догляду матері (згідно рішення ЛКК), позивач не може влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату, щоб заробляти кошти на утримання дитини та на його лікування. Витрати на лікування сина є вкрай великими, аліментів, що сплачує відповідач на ці витрати не вистачає. Так, для дитини необхідно купувати дитяче харчування, одяг, взуття та інші речі, які на сьогоднішній день дуже дорого коштують, і тому коштів на медичне обстеження та медикаментозне лікування сина не вистачає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати допомогу на лікування дитини, але він відмовляється. У дитини затримка психомоторного розвитку, крім того він часто і довготривало хворіє простудними захворюваннями. Відповідно до Рішення Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол № 59 від 14.09. 2016 року, [PERSON] обстежений ЛКК та поставлений діагноз: «Дитина часто і довготривало хворіє простудними захворюваннями. Затримка психомоторного розвитку». Рішення: дитина потребує домашнього догляду матері протягом (одного) року. Відповідно до Рішення Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол №5 від 20.03.2017 року, [PERSON] обстежений ЛКК та поставлений діагноз: F 80; F 92.8. Рішення: потребує домашнього режиму терміном на 1 рік з 20.03.2017 року по 19.03.2018 року; постійного заняття з логопедом. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста невролога, встановлений діагноз: затримка психо-речового розвитку з елементами аутизму, поведінкові порушення. Відповідно до виписки від 17.08.2017 року, встановлено діагноз: емоційно- вольові та поведінкові розлади по типу аутистичних. Відповідно до виписки від 06.09.2017 року дитині знову поставлено діагноз: емоційно-вольові та поведінкові розлади по типу аутистичних та пройдено курс лікування, у тому числі із використанням препарату цереброкурин, який дорого коштує. Так, за період часу з 17.08.2017 року по 07.09.2017 року, позивачем було придбано ліків на загальну суму 9404 грн. 50 коп. Відповідно до Рішення Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол №59 від 14.09.2016 року, Рішення Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол №5 від 20.03.2017 року: з вересня 2016 року по 19.03.2018 року, [PERSON] потребує домашнього догляду матері та домашнього режиму. Позивач [PERSON] на даний час ніде не працює; враховуючи стан здоров'я дитини і те, що дитина потребує постійного догляду матері, позивач не може влаштуватися на роботу та відповідно на належному рівні забезпечити дитину лікуванням. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, має постійний і достатній заробіток та в змозі сплачувати додаткові витрати на утримання сина, а саме: на лікування. За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина, разово, в розмірі 9404 грн. 50 коп. та понесені нею судові витрати. В ході судового розгляду, в зв'язку із хворобою дитини, позивачем було збільшено позовні вимоги та надано відповідні докази, згідно яких вона просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина, разово, в розмірі 32267 грн. 68 коп. та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити, зокрема, доповнили, що крім того, що дитина надзвичайно хвороблива і часто хворіє, йому діагностовано затримку психомоторного розвитку, затримку психо - речового розвитку з елементами аутизму, поведінкові порушення, емоційно - вольові та поведінкові розлади по типу аутистичних. Відповідні виписки та висновки містяться у матеріалах справи. Лікарями прийнято рішення, що дитина потребує домашнього догляду матері терміном один рік, який було продовжено ще на рік. Саме із цих підстав позивач не має можливості працевлаштуватися і потребує матеріальної допомоги у додаткових витратах на спільну дитину. Дану обставину представники вважають такою, що має істотне значення для визначення розміру участі батьків у додаткових витратах на дитину відповідно до ч.2 ст. 185 СК України. Довідка про склад сім'ї, де зазначено, що син відповідача проживає із матір'ю, бабусею та її бабусею не дає змогу працевлаштуватись позивачу та займатись вихованням та утриманням дитини, оскільки [PERSON] уже 87 років і вона сама потребує стороннього догляду в силу свого похилого віку, а законодавством визначено обов'язок саме батьків утримувати дитину і в силу специфіки захворювання, дитина потребує постійного догляду саме матір'ю. За наведених обставин представники просять збільшені позовні вимоги задоволити повністю та не застосовувати принцип рівності прав і обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнали частково, зокрема, відповідач [PERSON] зазначив, що згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року він сплачує аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Він працює в ПрАТ «Вінницяпобутхім», за період з липня 2014 року по грудень 2015 року ним сплачено аліментів на користь [PERSON] 26118 гривень, з січня 2016 року по грудень 2016 року -17166 гривень і за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року- 12132 гривні, з жовтня 2017 року по грудень 2017 року- 6121 гривні. Син [PERSON] дійсно є хворобливою дитиною, часто хворіє; відповідно до довідки невролога від 30.09.2016 року медичного центру «АльтаМедіка», [PERSON] хворіє: синдром гіперзбудливої дитини, з дефіцитом уваги; затримка психо-мовного розвитку. В позовній заяві позивачка вказує, що вона не може влаштуватись на роботу в зв'язку з тим, що син потребує уваги. Він неодноразово звертався до позивачки з проханням приймати участь у вихованні дитини, бути присутнім при відвідуванні ії з сином лікарів, проте вона не бажає, щоб він приймав участь у лікуванні сина, консультувався з лікарями; перешкоджає також у спілкуванні з дитиною, її вихованні, що являлось підставою для звернення ним у Службу у справах дітей з відповідними заявами. Позивач до позовної заяви надала довідку виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільради за №295 від 14.08.2017 року, відповідно до якої вона проживає разом з сином в с. Вінницькі Хутори по вул. Покришкіна 124 і син знаходиться на її утриманні. Дана довідка не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не відповідає дійсності. Так, син [PERSON] знаходиться повністю на його утриманні, позивач не працює, хоча на його думку має можливість працевлаштуватись. Так, відповідно до довідки виконкому Вінницько-Хутірської сільради Вінницького району від 4.10.2017 року за №5248, в будинку №124 по вул. Покришкіна в с.Вінницькі Хутори проживають позивачка, син [PERSON], мати позивачки - [PERSON], 1961 року народження та бабуся - [PERSON], 1931 року народження. Тому, відповідач вважає, що позивач має можливість працевлаштуватись та займатись вихованням та утриманням дитини. Враховуючи принцип рівності прав й обов'язків батьків, визначений ст.141 СК України, відповідач вважає, що позивач зобов'язана також брати участь у додаткових витратах на лікування дитини, порівну з ним, а тому просить збільшені позовні вимоги задоволити частково. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши матеріали зазначеної цивільної справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.05.2017 року, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2559 грн. 50 коп. додаткових витрат на утримання дитини [PERSON], витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. 00 коп. та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. (а.с. 22 - 23) встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.11.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2851, який розірвано згідно заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.12.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.10.2013 року. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця Вінницької області Козятинського району с. Дубові Махаринці, жителя [PERSON] непрацюючого аліменти на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на час вагітності та після народження дитини до досягнення нею трьохрічного віку, починаючи з 11.04.2013 року. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO] (який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO] (яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 21.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина [PERSON] проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.02.2017 року за №83 . Згідно рішення районної лікарсько-консультативної комісії Вінницької ЦКЛ від 14.09.2016 року дитина [PERSON] часто і довготривало хворіє простудними захворюваннями. Затримка психомоторного розвитку. Згідно даного рішення дитина потребує домашнього догляду матері протягом 1 року . Згідно рішення районної лікарсько-консультативної комісії Вінницької ЦКЛ від 20.03.2017 року №1, дитина [PERSON] потребує домашнього режиму терміном на 1 рік, з 20.03.2017 року по 19.03.2018 року, постійного заняття з логопедом (а.с.13). Зідно консультативного заключення медичного центру «Омеда» від 06.03.2017 року [PERSON] встановлено діагноз: ОРЗ гострий трахеіт. Відповідно до заключення дитячого лікаря невролога від 30.09.2016 року медичного центру АльтаМедіка, [PERSON] хворіє: синдром гіперзбудливої дитини, з дефіцитом уваги. Затримка психо-мовного розвитку . Згідно заключення дитячого лікаря педіатра медичного центру АльтаМедіка від 15.02.2017 року, дитині [PERSON] поставлено діагноз: Транзиторні порушення імунітету. Рецидивуючі ГРЗ. Систолічний шум серця. Призначено лікування. Вартість огляду педіатра складає 200 грн., що підтверджується квитанцією від 15.02.2017 року . Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 08.02.2017 року, 15.03.2017 року, 15.03.2017 року дитині [PERSON] встановлено діагнози та призначалося відповідне лікування . Крім того, згідно консультаційних висновків спеціаліста Центру матері та дитини від 23.04.2015 року, 14.06.2016 року, 13.09.2016 року, 20.02.2017 року дитині [PERSON] лікарем встановлювався діагноз та призначалося відповідне лікування. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами даної цивільної справи також встановлено, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста невролога, встановлений діагноз: затримка психо-речового розвитку з елементами аутизму, поведінкові порушення (а.с. 8). Відповідно до виписки від 17.08.2017 року, встановлено діагноз: емоційно- вольові та поведінкові розлади по типу аутистичних (а.с. 9). Відповідно до виписки від 06.09.2017 року дитині знову поставлено діагноз: емоційно-вольові та поведінкові розлади по типу аутистичних та пройдено курс лікування, у тому числі із використанням препарату цереброкурин (а.с. 10). Згідно рішення Рішення Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол №29 від 08.12.2017 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 77). Як вбачається з консультативних заключень, консультативних висновків спеціаліста, виписок із медичної карти хворого [PERSON], протоколу огляду арелголога (а.с. 34 - 38, 48 - 50, 62 - 63), дитина перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, оглядалася лікарями, в зв'язку з чим позивачем було понесено витрати. Так, за період часу з 17.08.2017 року по 07.09.2017 року, згідно квитанцій, позивачем було придбано ліків на загальну суму 9404 грн. 50 коп. (а.с. 13). За період часу з 28.09.2017 року по 12.10.2017 року, згідно квитанцій, позивачем було придбано ліків на загальну суму 2132 грн. 64 коп. (а.с. 39 - 41). За період листопада 2017 року, згідно квитанцій, позивачем було придбано ліків на загальну суму 10773 грн. 65 коп. (а.с. 51). За період січня 2018 року, згідно квитанцій, позивачем було придбано ліків на загальну суму 9956 грн. 89 коп. (а.с. 64). Згідно довідки Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №295 від 14.08.2017 року позивач [PERSON] проживає разом з сином в [ADDRESS] і син знаходиться на її утриманні (а.с. 11). Відповідно до довідки Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.07.2017 року №3391 позивач [PERSON] згідно наказу № 1660-к від 01.09.2011 року по даний час ніде не працює (а.с. 12). Даний факт також підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 78 - 81). Згідно довідки Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 5248 від 04.10.2017 року, в [ADDRESS] проживають позивачка, її син [PERSON], мати позивачки - [PERSON], 1961 року народження та бабуся - [PERSON], 1931 року народження (а.с. 89). Відповідач [PERSON] працює в ПрАТ «Вінницяпобутхім», за період з липня 2014 року по грудень 2015 року ним сплачено аліментів на користь [PERSON] 26118 гривень, з січня 2016 року по грудень 2016 року -17166 гривень і за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року- 12132 гривні, з жовтня 2017 року по грудень 2017 року- 6121 гривні (а.с. 86 - 87). Судом, при дослідженні доказів в обгрунтування суми додаткових витрат на лікування дитини, а саме: наданих позивачем чеків, квитанцій, та інших доказів, що підтверджують її витрати на лікування, встановлено, що загальна їх сума складає 32267 грн.68 коп. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи принцип рівності прав й обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на лікування дитини, підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 16133 (шістнадцять тисяч сто тридцять три) грн. 84 коп. (32267 грн. 68 коп./2=16133 грн. 84 коп.), оскільки позивач також зобов'язана брати участь у додаткових витратах на дитину порівну із відповідачем. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial