Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 05.01.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Впродовж останнього часу спільне життя між ними почало поступово погіршуватись, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. Наразі їй не відоме фактичне місце проживання її чоловіка, будь-яких контактів вони не підтримують. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, їхні погляди на сімейне життя та характери не співпадають. Вони з чоловіком подружніх стосунків не підтримують, фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають. Шлюб між ними існує тільки формально. Позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і інтересам відповідача. Примирення і збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим з вищенаведених підстав. А тому просить строк на примирення їм не надавати, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі зазначивши, що позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 05.01.2017 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Спільних дітей сторони не мають. Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві та не спростовано відповідачем, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та різних характерів спільне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сімейних відносин. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved