Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 1 жовтня 2012 року помер її чоловік [PERSON], який за життя відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації земельної ділянки площею 0,99 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1277, але не зареєстрував та не отримав правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, 14 жовтня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину на іншу земельну ділянку. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,99 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1277, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку на своє імя. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації земельної ділянки площею 0,99 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1277, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, але не отримав правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку та не зареєстрував за собою право власності на неї, що підтверджується копіями розпоряджень Носівської РДА Чернігівської області № 355 від 24 грудня 2009 року (а.с. 12-13), № 153 від 15 травня 2010 року (а.с. 14-15) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 1 березня 2017 року (а.с. 6-10) 1 жовтня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 7 серпня 2017 року (а.с. 25), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. З копії спадкової справи № 81/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 26-32) вбачається, що [PERSON] спадщину прийняла, 14 жовтня 2014 року на її імя було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки площами 0,2716 га і 3,73 га. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 2017 року державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області виніс постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,99 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1277, у звязку з тим, що право власності на цю земельну ділянку не зареєстроване за [PERSON], що підтверджується відповідною постановою (а.с. 17). Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлому [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved