Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який на разі розірвано згідно рішення суду від 28.10.2011р., вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення відповідач перестав брати участь у вихованні дитини, відмовляється надавати будь-яку допомогу та приймати участь у житті дитини, має велику заборгованість по сплаті аліментів, не проявляє батьківську турботу, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина. На підставі наведеного позивач вважає, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків, тому і звернулася до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщений своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі в заочному порядку (а.с.50-53). В судові засідання при розгляді справи по суті, призначені на 04.09.2018, 29.10.2018., 14.11.2018р. відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був сповіщений своєчасно, належним чином, у зв'язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи останнього невідоме, відповідні повідомлення про виклик відповідача були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.47, 57, 60). Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце проведення судових засідань була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.43) У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 25.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб, актовий запис №18 (а.с.16). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.10.2011 року, яке набрало законної сили 07.11.2011 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.17). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] З позову вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати з матір'ю, спору з батьком щодо визначення місця проживання сина не було. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.12.2011 року, із [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів його доходів на місяць, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.10.2011 року до повноліття, тобто до [INFO] року (а.с.18-19). На підставі вказаного рішення 15.03.2012р. видано відповідний виконавчий лист (а.с.20). Згідно довідки Новоайдарівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Луганській області № 4424/16.21-31/4 від 29.11.2017р., заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 30.11.2017р. складає 37 766, 90 грн. (а.с.21). З довідки Новоайдарівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Луганській області № 4423/16.21-31/4 від 29.11.2017р., вбачається, що [PERSON] дійсно не отримує аліменти на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с.22). Довідками Новоайдарівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Луганській області від 12.07.2017р., Старобільського районного відділу ДВС ГТУЮ в Луганській області, від 19.05.2017р. також підтверджений факт систематичної несплати відповідачем аліментів на утримання сина [PERSON] та наявність заборгованості (а.с.23, 24-25). Згідно довідки Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області №43 від 15.01.2018р., [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], разом із матір'ю [PERSON] та іншими родичами зі сторони матері (а.с.26). 03.04.2018р. виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області, вирішено надати висновок до служби у справах дітей Лиманської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношення його малолітнього сина [PERSON],, [INFO] (а.с.10-11), та складено відповідний висновок (а.с.8-9). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки відповідач ухиляється від батьківського обов'язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, має значну заборгованість зі сплати аліментів, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved