Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 20 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області із [PERSON], актовий запис № 145. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. У неї на утриманні є неповнолітня дочка від першого шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення зочного рішення не заперечувала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с. 16,17, 20-23). Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 липня 2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 145 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини припинені. Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать їх інтересам, виключають їх подальше спільне проживання, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвищем «[PERSON]», суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити їй це прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати тому необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 551 гривню 20 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved