Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON] ,\~ після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, земельну частку (пай) та майновий пай із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина, двоє дітей та [PERSON] (мати позивача). Згідно рішення Носівського районного суду від 29 травня 2017 року, яке набрало законної сили, будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Через нетривале членство у колгоспному дворі [PERSON] була позбавлена права на частку у майні колгоспного двору. Таке право по 1/4 частині визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і позивачем як членами колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] (позивач). Наведеним вище рішенням Носівського районного суду визнано недійсним рішення виконавчого комітету Мринської сільської ради від 28 квітня 2006 року , на підставі якого визнано право власності на весь будинок тільки за [PERSON] . Суд також визнав недійсним свідоцтво про право власності на будинок та частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2010 року, виданого позивачу приватним нотаріусом Носівського нотаріального округу Дмитренко В.M., зареєстроване в реєстрі за № 1313. Згідно рішення Носівського районного суду від 9 жовтня 2017 року спадщину після смерті [PERSON] щодо права на земельну частку (пай) та майновий пай прийняв його син - [PERSON] (брат позивача), після смерті якого спадщину прийняли його дружина, двоє дітей (вони ж відповідачі) та [PERSON] (мати позивача). Їх частки становили по 1/4 частині. Після смерті [PERSON] позивач за заповітом успадкувала право на 1/4 частину права на земельну частку (пай) та 1/4 частину майнового паю, які належали її (позивача) батьку та були успадковані після його смерті спочатку його сином [PERSON] , а потім [PERSON] (матір`ю позивача). У зв`язку з тим, що порядок спадкування після смерті батька, брата та матері [PERSON] вирішений судом вона не може оформити свої спадкові права у нотаріуса. [PERSON] просила суд визнати за нею: - право власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного двору; - право на 1/4 частини права на земельну частку (пай) розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - право власності на 1/4 частини майнового паю члена КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівського району, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧННВ № 10242, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Левченко Г.В. позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, вказала на те, що на момент смерті її чоловіка разом з ними в будинку проживала і була зареєстрована її свекруха [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними в справі доказами. Суд розглядає справу у відсутності відповідачів\~ [PERSON] , [PERSON] та представника відповідача Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення позивача та відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Носівського районного суду від 29 травня 2017 року житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Через нетривале членство у колгоспному дворі [PERSON] була позбавлена права на частку у майні колгоспного двору, що підтверджується копією вищезазначеного рішення (а.с. 27-29). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з пп. «б» п. 6 вищезазначеної постанови частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. А, отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] як членам колишнього колгоспного двору, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв його син [PERSON] , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, [PERSON] юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 12). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 89). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ Із копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 627/2009 (а. с. 82-86), вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім\~\~ позивачів, спадкоємцем за законом першої черги також була мати померлого [PERSON] та [PERSON] (позивача) [PERSON] , яка також прийняла спадщину після смерті сина, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради № 514/03-08 від 11 вересня 2020 року (а. с. 104). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Отже, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/8 частини спірного будинку. Після цього частка у спірному майні, яка належить [PERSON] , стала 3/8 частини (1/4+1/8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11). У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] , яка спадщину прийняла, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року визнано недійним рішення виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 26 від 28 квітня 2006 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , гр. [PERSON] ». Суд визнав недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , видане 19 грудня 2006 року виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської\~\~ області, на жилий будинок по [ADDRESS] . Також визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2010 року, видане [PERSON] приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., зареєстроване в реєстрі за № 1313. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 406 від 20 січня 1997 року, належало право на земельну частку (пай) розміром 7,04 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна» на території Мринської сільської ради,що підтверджується копією вказаного сертифікату ( а.с. 17). Грошова оцінка земельної частки (паю) становить 151105 грн. 18 коп., що підтверджується копією повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-239/112-17 від 4 липня 2017 року (а. с. 15). 24 червня 2008 року Мринською сільською радою [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧННВ № 10242, відповідно до якого [PERSON] мав право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства колишніх членів КСП «Україна» с. Мрин Носівського району Чернігівської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17 листопада 2007 року. Загальна вартість пайового фонду майна колишнього КСП «Україна»\~\~ становить\~\~ 1522687 грн., що підтверджується копією свідоцтва (а. с. 16). Відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 9 жовтня 2017 року спадщину після смерті [PERSON] щодо права на земельну частку (пай) та майновий пай прийняв його син [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які успадкували по 1/4 частини права на земельну частку (пай) та по 1/4 частини права власності на майновий пай. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 016906, виданий на ім`я [PERSON] , втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» ( зворот а.с. 15). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved