Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 січня 2001 року Сусолівською сільською радою Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим, - чоловік зловживає спиртним, скандалить та ображає її нецензурними словами, що все проходить у присутності їх синів [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що значно негативно впливає на їх виховання. Тривалий час сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Представник-адвокат у судовому засіданні позов підтримав та в інтересах довірительки наполягав на питанні розірвання шлюбу, оскільки відповідач у тому числі згідний із мотивами звернення до суду. Відповідач у свою чергу позов визнав і не заперечив проти його задоволення ствердивши, що дійсно має схильність до алкоголю, але домовився із позивачем, що з нею можливо надалі проживатимуть фактично разом, якщо він виправиться; у судовому засіданні відповідач підтримав поданий письмовий відзив на позов «про визнання позову». З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2001 року, від якого мають двох синів, один з котрих є неповнолітнім. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають протягом шести місяців та спільного господарства не ведуть; діти проживають періодично із матір`ю та батьком, котрі виїжджають за межі України на тимчасові роботи; також за ними догляд здійснюють батьки відповідача, які поряд проживають. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх дітей.

Outcome: approved