Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Хмельницький механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7567 гривень 29 копійок , компенсації за час затримки розрахунку в розмірі 10188 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, вказавши, що вона працює на посаді бухгалтера ПАТ «Хмельницький механічний завод». Згідно довідки відповідача від 26.11.2013 року їй не виплачено 1567 гривень 29 копійок заробітної плати. Дії відповідача вона вважає незаконними, оскільки відповідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Крім того, відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працюючому працівникові сум в строки, зазначені в ст. 115 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 10188 гривень 08 копійок (3377,54 грн. фактична заробітна плата за останні два місяці роботи/: 61 день /кількість календарних днів за два останні місяці роботи/=55 грн.37 коп /розмір середньоденної заробітної плати/х184 дні /кількість днів затримки/. Також, невиплатою належних їй коштів їй завдано втрати не майнового характеру, які проявлялись в моральних та фізичних стражданнях. У неї були порушенні налагодженні життєві зв'язки, через неможливість продовжувати активне громадське життя, порушилися стосунки з оточуючими людьми. Все це призвело до погіршення самопочуття, стресового стану, до втрати відчуття стабільності і життєвого комфорту. У зв'язку з відсутністю засобів існування в сім»ї завжди виникають конфлікти. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги збільшила та просить стягнути з відповідача 10743 гривні 61 копійку заборгованості по заробітній платі, 10188 гривень 08 копійок компенсації за час затримки розрахунку з урахуванням обов'язкових платежів, та 5000 гривень заподіяної моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] працювала на посаді бухгалтера ПАТ «Хмельницький механічний завод». Згідно довідки виданої ПАТ «Хмельницький механічний завод» від 23.01.2014 року [PERSON] не виплачено заробітної плати за період з 01.05.2013 року по 20.01.2014 року в розмірі 10743 гривні 61 копійки. Відповідно до ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. А тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10743 гривні 61 копійки. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належним звільненому працівникові сум в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначаючи розмір виплат за час затримки виплати заробітної плати , суд керується вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100., відповідно до якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Враховуючи вищевикладене, а також, що позивач просить стягнути компенсацію за час затримки розрахунку за період з травня 2013 року по 26 листопада 2013 року за 184 дні затримки виплати заробітної плати, суд вважає, що з публічного акціонерного товариства «Хмельницький механічний завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню 10188 гривень 08 копійок компенсації за час затримки розрахунку. Крім того вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень. При цьому суд враховує, що порушення трудових прав позивача, невиплата належних йому сум в строки, передбачені законодавством, призвели до моральних страждань останньої, втрати нормальних життєвих зв»язків. Несвоєчасна виплата грошових сум вимагала від позивача значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених відповідачем трудових прав, вимоги розумності та справедливості, а відповідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Outcome: approved