Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким визначити порядок користування квартирою № 62 у будинку № 48 по вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова у м. Кременчук Полтавської області: виділивши в окреме користування [PERSON] кімнату житловою площею 10,6 кв. м., [PERSON] кімнату житловою площею 12,6 кв. м., [PERSON] та [PERSON] кімнату житловою площею 16 кв. м. , а місця загального користування залишити в спільному користуванні усіх власників. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради від 12.02.2003 року та довідки № 61/2782 від 04.07.2017 p. виданої Полтавською обласною державною адміністрацією «Управління житлово-комунального господарства Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» зазначена квартира №62 належить на праві часткової власності: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка. ЇЇ доньки вийшли заміж та змінили прізвища: [PERSON] змінила прізвище на «Алєксєєва», а [PERSON] змінила прізвище на «Возна». Постачання житлово-комунальних послуг, здійснюється на підставі укладеного зі мною договору про обслуговування прибудинкової території та оплату комунальних послуг. Вона здійснює щомісячну оплату послуг ЖКГ. [PERSON] та [PERSON] приймають участь в оплаті цих послуг. Один з співвласників, а саме [PERSON] не зважає та відверто ігнорує правила співжиття та думку інших мешканців та відмовляється сплачувати рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги, а також утримання будинку та прибудинкової території. На підставі цього виникла необхідність примусового розподілу особового рахунку між співвласниками та визначення часток сплати. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої, просить розгляд справи проводити без її участь, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви відповідно до яких, просять розгляд справи проводити без їх участі, позов визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням заяв інших учасників процесу, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради від 12.02.2003 року та довідки № 61/2782 від 04.07.2017 p. виданої Полтавською обласною державною адміністрацією «Управління житлово-комунального господарства Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради». Згідно довідки КП «Кременчуцького МБТІ Полтавської обласної ради» від 04.07.2017 року № 61/2782 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 90170917 від 21.06.2017 року квартири № 62 у будинку 48 по Набережній Лейтенанта Дніпрова у м. Кременчук Полтавської області належить на праві часткової власності: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка. Згідно технічного паспорту виготовленого КП « Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» від 02.10.2017 року, квартири [ADDRESS], загальна площа становить 70,7 кв. м., житлова - 39,2 кв. м., яка складається із трьох відокремлених кімнат площами 10,6 кв. м., 12,6 кв. м. та 16,0 кв. м., а також: кухні площею 9,2 кв. м., ванної площею 3,0 кв. м., вбиральні площею 1,3 кв. м., передпокою площею 11,5 кв. м., комори площею 1,9 кв., лоджії площею 1,4 кв. м., яка межує з кімнатою площею 12.6 кв. м., лоджії площею 3,2 кв. м., яка межує з кімнатою площею 16,0 кв. м. Також, судом встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на «Возна», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 160207, виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, 13.05.2017 року [PERSON] змінила прізвище на «Алєксєєва», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-КЕ № 007312, виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, 25.04.2017 року. За нормою\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вищевказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в Постанові від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15. Відповідно ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/4 частки квартири, належна їм частина квартири складає по 9,8 кв. м. житлової площі. При цьому, позивач просить виділити у користування [PERSON] кімнату площею 12,6 кв. м., [PERSON] кімнату площею 10,6 кв. м., [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 16,0 кв. м. Решту місць загального користування залишити у загальному користуванні. Відповідно ст. ст.\~317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися\~\~ і розпоряджатися\~\~ своєю\~\~ власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно\~ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. За нормою ч. 2\~ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вище викладеного, з урахуванням порядку користування квартири, що фактично склався, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою підлягає задоволенню.

Outcome: approved