Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], перебувала з її сином у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2007 року та була зареєстрована у вказаному житловому будинку. З серпня 2016 року [PERSON] не проживає у будинку, а 25 травня 2017 року шлюб між нею та сином розірвано за рішенням Вовчанського районного суду Харківської області. На добровільних засадах знятися з реєстраційного обліку у будинку [PERSON] відмовляється. Просила визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, надала суду заяву в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги викладені у позовній заяві, просила розглядати справу у її відсутнсті, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Просила справу розглядати у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши наявні докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до фотокопії свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 05 жовтня 2016 року [PERSON] належить ? частина житлового будинку, яу вона отримала у спадщину від чоловіка та ? частина житлового будинку на праві спільної сумісної власності, набуте подружжям за час шлюбу, який розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.12). Відповідно до фотокопії будинкової книги, [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] ( а.с. 7-8). Відповідно до письмових пояснень сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад 1 рік і 10 місяців ( а.с.9-10). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідачів в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованих у його квартирі відповідачів. Таким чином, оскільки позивач є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідач була зареєстрована в ній, тому він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником квартири, крім того не проживає в ній понад шість місяців без поважних причин, витрати на її утримання не несе, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому вони підлягають задоволенню. Разом з тим, не підлягає задоволенню позов в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття особи з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial