Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Пісківської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області з вимогою про визнання права власності на земельну ділянку. Позов обґрунтований тим, що 07 листопада 1998 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить земельна ділянка, а позивач є спадкоємцем за законом після померлого чоловіка, у звязку із чим вона звернулася до Бахмацької державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні права власності на вказану земельну ділянку, так як державний акт було видано покійному спадкодавцю вже після смерті. У судове засідання\~ сторони не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~ засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] помер 07 листопада 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 042337 (а.с.6) [PERSON] мав у власності земельну ділянку розміром 3.03 га, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 826782 (а.с.9), листом\~ відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області від 03.10.2016 року за № 29-28-99.32985/2-16 (а.с.10) підтверджується, що померлий [PERSON] та [PERSON] є подружжям (а.с.7). Відповідно до інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори (а.с.18-19) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. В судовому засіданні встановлено, що\~ зазначений\~ Державний\~ акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] був виданий 20.11. 2006 року, тобто після смерті спадкодавця, у звязку із чим позивач не може оформити своє право на земельну ділянку в порядку спадкування (лист Бахмацької державної нотаріальної контори від 26.09.2016 року № 2319 (а.с.11). Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 серпня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України (далі ЦК) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.\~\~ Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку повязується з правом спадкування, суд вважає, що позивач набула його після смерті [PERSON]. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого 07 листопада 1998\~ року чоловіка, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану вище земельну ділянку в нотаріальній конторі не може, в звязку з тим, що Державний акт виданий вже після смерті спадкодавця, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved