Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про зобов'язання ТОВ ДніпроВНІПІенергопром зареєструвати її разом з неповнолітнім сином в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є дружиною [PERSON], який є головним наймачем спірної квартири, яка знаходиться на балансі відповідача. В 2010 році вона подала заяву відповідачу з проханням зареєструвати її разом з її неповнолітнім сином у спірній квартирі, однак відповідачем було відмовлено в реєстрації з посиланням на те, що будинок в якому вона просила зареєструвати, на підставі рішення обласної ради № 345 від 24 жовтня 1991 року виключено з житлового фонду. Тому позивач просить суд зобов'язати відповідача зареєструвати її разом з неповнолітнім сином в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що спірний будинок виведено з житлового фонду, що унеможливлює здійснити реєстрацію позивача. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа представник органа опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляд у справи повідомленні належним чином. Вислухавши думку сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON] з 14 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с.14/. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с. 8/. [PERSON] з 16 грудня 1980 року зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] /а.с.11-12/. 25 листопада 2013 року позивач звернулася до відповідача з проханням про її реєстрацію та її неповнолітнього сина за адресою де зареєстровано її чоловіка [PERSON], однак їй було відмовлено в зв*язку з виведенням будинку [ADDRESS] з житлового фонду /а.с.5/. Так, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 11 листопада 1987 року № 377/5, було затверджено список сімей, які необхідно відселити з будинку [ADDRESS]. /а.с. 23/ Нормами ст. ст. 110, 111 ЖК України передбачено, що якщо будинок у якому знаходиться жиле приміщення підлягає переобладнанню в нежилий громадяни виселяються з цих приміщень з наданням організацією іншого благоустроєного жилого приміщення, а в разі неможливості надання організацією жилого приміщення - виконавчим комітетом Ради народних депутатів. Частина 1 Статті 29 ЦК України передбачає, що місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 24 жовтня 1991 року рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів виключено будинок [ADDRESS] з житлового фонду У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що будинок [ADDRESS] виведено з житлового фонду, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed