Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 07.12.2000 року у виконкомі Рокосівської сільської ради, про що зроблено а/з № 27. За час спільного проживання у них народилося четверо дітей: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів, поглядів на шлюб та сімю. Їхній шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення, а тому вважає, що його доцільно розірвати. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не цікавиться матеріальним утриманням дітей. На утримання дітей потрібні значні матеріальні витрати, на даний час позивач знаходиться у важкому матеріальному стані. В добровільному порядку від утримання дітей відповідач відмовляється, хоча виїздить за межі країни в Російську Федерацію на заробітки, отримує високий дохід та в змозі надавати матеріальну допомогу їхнім дітям. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та постановити рішення про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.12.2000 року в с. Рокосово Хустського району Закарпатської області за а/з № 27. Від спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. В своїй позовній заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між ними існує формально і вони фактично припинили шлюбні відносини. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи, однак виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в сумі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved