Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2019 року між нею, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, було укладено договір завдатку, відповідно до якого вона зобов`язалася до 30 вересня 2019 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , та на підтвердження вказаних зобов`язань з метою реалізації своїх намірів передала відповідачу завдаток у розмірі 1000 долларів США. Також зазначила, що у цьому договорі сторони погодили, що вказана сума зберігається у посередника, який є третьою особою по справі. Підкреслює, що указаний договір був останнім, а до цього нею декілька разів підписувалися такі ж договори від 10 червня 2019 року та 27 червня 2019 року. Однак, купівля-продаж об`єкту нерухомості відкладалася, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору. Наголошує, що указаний об`єкт нерухомості знайшла через оголошення, яке було розміщене компанією « Будем жить » на інтернет ресурсі « ОLХ ». Ріелтори запевнили її, що будинок потребує незначного ремонту і можна одразу туди переїжджати, там є питна вода, родючі землі. Однак, коли 06 серпня 2019 року на її прохання відповідач та третя особа надали можливість оглянути об`єкт нерухомості, виявилося, що домоволодіння не відповідає правовстановлюючим документам і плану, розміщеному в оголошенні, також будинок засмітнений старими речами, на стелі та стінах маються суттєві тріщини, вода виключно технічна, у зв`язку з чим вона звернулася до третьої особи з проханням повернути їй завдаток. Після тривалих переговорів 06 вересня 2019 року третьою особою було повернено частину завдатку у розмірі 700 долларів США, про що нею була складена розписка, оригінал якої перебуває у третьої особи. Зазначає, що неповернення іншої частини завдатку у розмірі 300 доларів США третя особа обґрунтував залишенням коштів в якості компенсації. На її думку, така компенсація не передбачена укладеним договором та законодавством. З метою досудового врегулювання спору, нею було складено претензію до сторін договору з проханням виконати умови договору та повернути повну суму завдатку в розмірі 300 доларів США. Після чого, 23 жовтня 2019 року вона отримала від третьої особи письмову відповідь з відмовою виконати прохання. Вважає, що діями відповідача з неповернення повного розміру завдатку їй було завдано, крім іншого, моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях. Такі страждання оцінює в розмірі 3000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману частину завдатку в національній валюті - гривні у розмірі, що на момент ухвалення рішення буде еквівалентно 300 доларам США та заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Третя особа про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, письмових заяв, клопотань чи пояснень не надавала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 липня 2019 року між відповідачем, як продавцем, з однієї сторони та позивачкою, як покупцем, з другої сторони, та третьою особою, як посередником, було укладено договір завдатку, відповідно до якого сторони зобов`язалися до 30 вересня 2019 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3 указаного договору до його підписання на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі указаного домоволодіння і земельної ділянки, та своєї платоспроможності позивачка передала, а відповідач отримав завдаток у розмірі 1000 доларів США. Сторони погодили, що ці грошові кошти будуть зберігатися у третьої особи по справі до підписання договору купівлі-продажу. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачка посилається на те, що у подальшому договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості укладено не було через виявленні пошкодження у домоволодінні та невідповідність зазначеного об`єкта заявленим характеристикам з боку відповідача, як відчужувача нерухомого майна, у зв`язку з чим третьою особою на її вимогу їй було повернуто частину сплачених нею за договором коштів у розмірі 700 доларів США. З огляду на викладене, позивачка спрямувала на адресу третьої особи претензію від 07 жовтня 2019 року про повернення залишку суми завдатку у розмірі 300 доларів США. 23 жовтня 2019 року на адресу позивачки третьою особою було направлено заперечення на претензію, з якої вбачається, що відступаючи від умов договору та, виходячи з принципів розуміння, 06 вересня 2019 року нею було повернуто позивачці 70% суми завдатку у розмірі 700 доларів США, а інші 30% у розмірі 300 доларів США було залишено собі, тобто третій особі по справі, в якості компенсації за понесені витрати під час підготовки об`єкта до продажу та компенсації втраченої вигоди від невиконання угоди, а тому вважає, що залишок завдатку не підлягає з її боку поверненню. Крім того, довела до відома позивачки, що у разі пред`явлення до неї позову, буде змушена захищати свої права у суді шляхом подачі зустрічного позову. Тобто, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, частину з яких у розмірі 300 доларів США просить стягнути з відповідача на свою користь позивачка, були передані нею на зберігання третій особі по справі, яка, в свою чергу, повернула їй 70% від загальної суми, а саме у розмірі 700 доларів США, а залишок у розмірі 30% - 300 доларів США залишила собі в рахунок наданих посередницьких послуг. У матеріалах справи не міститься жодних доказів отримання саме відповідачем указаних грошових коштів. Натомість, згідно з договором завдатку від 17 липня 2019 року та надісланою позивачкою на адресу третьої особи претензією щодо повернення грошових коштів, а також наданою третьою особою відповіддю на претензію позивачки, вбачається, що особою, на зберіганні якої перебували грошові кошти після підписання договору завдатку є саме третя особа по справі, а тому позовні вимоги щодо стягнення частини завдатку з відповідача на користь позивачки є безпідставними. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення частини завдатку з відповідача на користь позивачки слід відмовити. Оскільки позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивачки є похідною від вимоги про стягнення завдатку, тому така позовна вимога задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок відмови у задоволенні позову, підстав для стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачкою при подачі позову, немає. На підставі викладеного, ст. 570 ЦК України,

Outcome: dismissed