Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свій позов обґрунтовувала тим, що з лютого 2009 року по вересень 2011 року вона проживала разом з відповідачем - [PERSON] в цивільному шлюбі. В цей період у них народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Вони певний час проживали разом, а з вересня 2011 року припинили спільне життя та з дитиною проживають окремо від відповідача. З цього часу відповідач життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надавши заяви з проханням справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, зокрема, і через оголошення у пресі, в судове засідання не з'явився, в телефонограмі від 16.05.2018 року просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Представники третіх осіб: служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради та служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явилися, надавши заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, та те, що позов підтримують. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 16.05.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши їх, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], від 11.11.2010 року серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області її батьком записаний [PERSON]. Актом обстеження умов проживання від 5 грудня 2017 року встановлено, що умови проживання дитини задовільні, є необхідні меблі, побутова техніка, іграшки, одяг взуття, створено належні умови для виховання та розвитку дитини, є місце для спання, ігор. Стосунки в сім'ї доброзичливі. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 13.02.2018 року № 7 вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON], [INFO]. В своїх письмових пояснення свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, дитина вважає своїм батьком іншу особу. З письмових доказів: довідки про відвідування курсів з вивчення іноземних мов від 18.11.2017 року, довідки про відвідування танцювальної студії від 19.10.2017 року, характеристики випускниці Зіньківської ДНЗ № 2 [PERSON], вбачається, що вихованням дитини займається її мати - [PERSON], яка зокрема і приводила та забирала дитину з відповідних установ. У відповідності до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем та прийманні участі батька у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як визначено у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не турбується про свою доньку - [PERSON], [INFO] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Враховуючи викладене, виходячи з пріоритету захисту інтересів дитини, суд приходить до переконливого висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved