Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого авансу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що весною 2012 р. між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено усний попередній договір щодо подальшого придбання в останньої житлового будинку за [ADDRESS]. Згідно до домовленості відповідачка за 44000 грн. продавала вищевказаний будинок, разом погодили вказану ціну та умови придбання-продажу. На підтвердження укладеного усного попереднього договору 21.04.2012 р. відповідачці [PERSON] було передано авансовий платіж в сумі 4000грн., а 18.12.2013 р. передала їй другий авансовий платіж в сумі 28800грн., що підтверджується розписками, які власноручно в присутності свідків написала відповідачка. Вказані авансові платежі передала відповідачці [PERSON] в рахунок часткової оплати за купівлю вищевказаного будинку. Договір купівлі-продажу будинку нотаріально не оформляли оскільки у відповідачки виникло ряд побутових проблем, а також проблеми із здоров'ям, остання просила зачекати. Відповідно до розписки від 18.12.2013 р. відповідачка [PERSON] підтверджує те, що отримала авансовий платіж у сумі 28800грн. та взяла на себе зобов'зання у разі неможливості в подальшому з невідомих причин відчужити вищевказаний житловий будинок повернути внесений аванс. Після отримання авансових коштів [PERSON] придбала інше житло та разом із сім'єю переїхала в с.Ріпинці Кам'янець-Подільського району, де і проживає. В подальшому з відповідачкою не досягли згоди щодо купівлі-продажу вищевказаного будинку оскільки неодноразові відвідування нотаріальної контори з метою посвідчення договору купівлі-продажу не дали результатів, а відтак договір купівлі продажу будинку у письмовій формі не складався та нотаріально не оформлявся. Згодом відповідачка стала взагалі уникати зустрічей та ухилятися від взятого на себе зобов'язання, що змусило звернутися до суду з позовом. В зв'язку із вчиненням недійсного правочину їй завдано з боку відповідачки моральну шкоду, оскільки тривалий час знаходилася в стресовому стані, постійно хвилювалася, порушився нормальний сон та привичний ритм життя. Позивачка просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідачки [PERSON] 28800 грн. сплаченого авансу, 2000 грн. завданої моральної шкоди, судовий збір. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити. Відповідачка в суді позов визнала частково, не заперечила що отримала у позивачки кошти для придбання будинку про що власноручно 18.12.2013 р. написала розписку, просила надати строк для мирного вирішення спору. В подальшому в судові засідання не з'являлась, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Весною 2012 р. між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено усний попередній договір щодо подальшого придбання житлового будинку за [ADDRESS]. Сторони погодили вартість будинку та умови його придбання-продажу. На підтвердження укладеного усного попереднього договору в рахунок часткової оплати за купівлю житлового будинку позивачкою [PERSON] 18 грудня 2013 р. передано відповідачці [PERSON] авансовий платіж в сумі 28800грн., що підтверджується розпискою, яка власноручно написана останньою 18 грудня 2013 р. і яка приєднана до матеріалів справи. Відповідно до вказаної розписки відповідачка отримала від позивачки авансовий платіж у сумі 28800грн. та взяла на себе зобов'зання у разі неможливості в подальшому з невідомих причин відчужити позивачці вищевказаний житловий будинок, повернути останній авансовий платіж по першій вимозі. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, доставкою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ж частини 2 зазначеної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений так і не був, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачкою відповідачці грошова сума в розмірі 28800грн. є авансом, який підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У той же час, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір, відповідно до ч. 1ст. 220 ЦК України, є нікчемним. Ч. 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи зазначені положення закону, досягнута між сторонами угода щодо продажу житлового будинку є нікчемною через недотримання у момент її укладення нотаріальної форми. За таких обставин, з огляду на положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, отримані відповідачкою від позивачки на виконання вказаної угоди кошти в сумі 28800 грн. підлягають поверненню, а позов в цій частині задоволенню. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів обгрунтовуючих вимоги про відшкодування моральної шкоди розміру заподіяної моральної шкоди, щодо вчинення відповідачкою неправомірних дій та їх характеру, понесених нею втрат. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивачки стягнути з відповідачки 2000 грн. заподіяної моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved