Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який в подальшому уточнила та остаточно просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2009 року у Мереф`янській міській раді Харківського району Харківської області за актовим записом №19; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати поклати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 лютого 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Два роки сторони проживають окремо, між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини. [PERSON] та [PERSON] втратили почуття взаємної любові, дружби та поваги. Різні погляди на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, призвели до поступового погіршення взаємовідносин сторін і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивач зазначає, що не має наміру продовжувати збереження сім`ї з відповідачем, а тому шлюб з останнім суперечить її інтересам. Крім того, [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка постійно потребує нормального харчування, придбання одягу та інших витрат; все це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивач не здатна у повній мірі цього забезпечити. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку утримувати неповнолітню дитину. [PERSON] отримує нерегулярний і мінливий дохід, а тому позивач вважає, що встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги, з урахуванням уточнень, визнав повністю. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Враховуючи, що в підготовче засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 лютого 2009 року у Мереф`янській міській раді Харківського району Харківської області за актовим записом №19, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 14 лютого 2009 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05 серпня 2009 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області ). За змістом положень ч. 1\~ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ ст. 56 СК України\~ передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у своїй заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України,\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідачем в ході розгляду справи також не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано та позов визнано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 04 липня 2019 року становить 2118 гривень, та у зв`язку з відсутністю даних щодо наявності у відповідача будь-якого доходу, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме 20 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2\~ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Відповідачем надана заява про визнання позову, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Згідно квитанції №0.0.1356588819.1 від 17 травня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 гривень. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень за подання до суду позовної заяви з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved