Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на лікування сина нею понесено додаткові витрати на загальну суму 19880 грн, які відповідач компенсувати не бажає, а також заперечує необхідність проведеного лікування. За таких обставин та приймаючи до уваги те, що лікуванням, реабілітацією та здійсненням нагляду за малолітньою дитиною вона займається самостійно, а відповідач не надав жодної допомоги на лікування сина, ігнорує звернення про часткове відшкодування понесених витрат, хоча в силу Закону зобов`язаний забезпечувати належний стан здоров`я дитини, має можливість надавати таку допомогу, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 19880 грн, а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 10.07.2020 відкрито провадження за позовом. Заочним рішенням суду від 10.08.2020 позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 19870 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн, вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою суду від 17.09.2020 заочне рішення суду від 10.08.2020 скасовано та призначити справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні пред`явлений позов визнали частково, а саме в розмірі 10 000 грн, витрати на правову допомогу адвоката не визнали повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.04.2014, яке набрало законної сили 21.04.2014 (копія на а.с. 7), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 6), а також рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради Хмільницького району Вінницької області № 203 від 23.07.2015 (копія на а.с. 12) встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом із матір`ю (а.с. 8, 10). За рішенням суду позивач отримує від відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1059 грн (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) (а.с. 11). Малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради та одержує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Позивач також перебуває на обліку в даному управлінні та одержує державну соціальну допомогу особам інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на сина [PERSON] (а.с. 8, 9). З відповідної медичної документації (а.с. 13-17), а також фіскальних чеків (а.с. 18) встановлено, що у зв`язку з проведеною 26.05.2020 малолітньому [PERSON] , [INFO] санацією порожнини рота позивачем понесено витрати на загальну суму 19\~870 грн. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17). Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько дитини несе не лише з рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 522/26181/15-ц (провадження № 61-17843св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги закріплений СК України принцип рівності прав та обов`язків батьків, який, серед іншого, зобов`язує обох батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, брати участь у додаткових витратах, суд, з урахуванням розміру понесених позивачем додаткових витрат, приймаючи до уваги часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням майнового стану сторін, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1500 грн - витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 19, 20), інша частина таких витрат 1500 грн - участь у судових засіданнях стягненню не підлягає, оскільки даний розмір витрат, з урахуванням незначної тривалості судових засідань у справі, є необґрунтованою та неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати-судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial