Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності. [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації більше шести років, не оплачує комунальних послуг, не несе жодних витрат по утриманню будинку. [PERSON] просить у судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] в підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, уточнивши, що звертається до місцевого суду в тому числі виходячи із захисту права власності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, - тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила позивач. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації слід задовольнити виходячи з наступного: Судом установлено, що квартира [ADDRESS] документально перебуває у власності [PERSON]. Дане підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №31316537 від 15.09.2011 року, виданого Самбірським МБТІ та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2013 року 35991852, виданим Самбірською державною нотаріальною конторою. Згідно довідки №70 від 15.01.2014 року, виданої виконавчим комітетом Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] разом із позивачем, дочкою і зятем, однак за вищевказаною адресою не проживає. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 15.01.2014 року, виданого виконавчим комітетом Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON], [INFO] не проживає протягом шести років в житловому приміщенні [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У судовому засіданні із представлених документів, пояснень позивача [PERSON] знайшло своє підтвердження, що відповідач [PERSON] фактично не проживає понад шість років і лише формально залишився зареєстрованим у [ADDRESS], відтак, позов підставний і його слід задовольнити. Крім наведеного позивач уточнила, що звернулася до суду виходячи із захисту права власності. А згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного закону України позивач є суб'єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; тому, враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про підставність позову [PERSON]

Outcome: approved