Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 29 грудня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. В червні 2013 року відповідач виїхав із м. Краматорська, та де він перебуває на даний час позивачці невідомо. За останні чотири роки відповідач жодного разу не поцікавився долею своєї доньки, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 11 липня 2017 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки заробітку щомісяця, починаючи з 12.04.2017 року й до повноліття дитини. Відповідач аліменти не сплачує, не виконує усіх обов'язків по вихованню та утриманню дитини відповідно до ст. 150 СК України. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунувся як від спілкування з дитиною, так і від виховання дитини. Позивачка просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні його малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом погодилась та надала висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його доньки [PERSON]. Відповідач на підставі п. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час, і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв за одночасним існуванням таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 29 грудня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.13) Згідно свідоцтва про народження, [INFO] у позивачки та відповідача народилася донька, [PERSON] (а.с. 14). Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.04.2017 року й до повноліття дитини (а.с. 15-16) Із психолого-педагогічної характеристики складеною директором Краматорської ЗОШ І-ІІІ ст. №9, [PERSON] навчається в Краматорській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 9. Батько [PERSON] із сім'ю не проживає, не приймає участі у вихованні доньки, не підтримує зв'язок зі школою, не цікавиться успішністю [PERSON]. (а.с.17) Згідно довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», [PERSON] не перебуває на обліку у психіатричній лікарні (а.с. 37) Згідно довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», [PERSON] на обліку у наркологічному диспансері не перебуває (а.с. 38) Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]. (а.с. 54-55) Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідач [PERSON]самоусунувся від підготування малолітньої дитини до самостійного життя, не спілкується з донькою в необхідному обсязі, не створює умов для її усестороннього розвитку, не проявляє інтересу до її життя, потребам, здоров'ю, не надає донці матеріальної допомоги. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітньої доньки, не створює умов для отримання нею освіти. Дійсно, така поведінка відповідача не відповідає вимогам Закону. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею доньки, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити. Також згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved