Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору про сплату аліментів на дитину та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що 14 березня 2018 року між нею та [PERSON] було укладено Договір про сплату аліментів на дитину, за умовами якого відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі сумі 1500 грн. щомісяця. Свої зобов`язання за вказаним Договором [PERSON] порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 14.03.2018 року по 09.01.2020 у сумі 31 307 гривень. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 29370,97 грн. заборгованості по сплаті аліментів та 26745,97 грн. пені. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від її погашення, позивач просить суд розірвати договір про сплату аліментів на дитину, стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на її користь у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення доньки повноліття. Ухвалою судді від 24 червня 2020 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так, як справа розглядалась в порядку спрощеного провадження сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб, виданого 26 липня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 1664. (а.с. 6) З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що від шлюбу в сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) За змістом ст. 180, ч. 1 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. З наявного в матеріалах справи копії договору про сплату аліментів на дитину від 14 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 588, вбачається, що у зв`язку з тим, що дитина постійно проживає разом зі своєю матір`ю, [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (п. 1.2, 1.3 даного Договору). (а.с. 8) Договором передбачено, що платник повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, не пізніше 30 числа поточного місяця, банківським переказом на картковий рахунок отримувача : Банк отримувач: ПАТ КБ ПриватБанк; МФО 305229; призначення платежу: поповнення карткового рахунку № [NUMBER] . (п. 1.4) Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року по справі № 760/16157/19 шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 9) Позивачка просить розірвати укладений між нею та відповідачем договір про сплату аліментів з підстав невиконання відповідачем його умов, зокрема, несплати аліментів у визначений договором строк та встановлених розмірах, на що суд зазначає наступне. Згідно до ч. 1 ст. 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З долученої до позовної заяви виписки по кредитній карті за період з 01.03.2018 по 16.10.2019 вбачається, що за вказаний період відповідачем не сплачувались аліменти у спосіб, визначений договором. (а.с. 11-15) Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем умов укладеного договору про сплату аліментів на дитину від 14 березня 2018 року. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Згідно п. 3.4 договору, одностороння відмова від виконання положень даного договору неприйнятна. Згідно п. 3.5 договору, розірвання договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем умов укладеного договору є підставою для його розірвання. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Договором про сплату аліментів не виконав, заборгованість не сплатив, суд вважає, що вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною 18 років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та на користь держави.

Outcome: approved