Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2009 році [PERSON] , познайомилася із [PERSON] у нього на роботі ТОВ «Синтез», де також працював чоловік куми. Вони почали спілкуватись і стосунки із дружніх переросли у більш близькі. Через деякий час позивачка завагітніла про що повідомила [PERSON] . Останній обіцяв одружитись, але згодом перестав з нею спілкуватись і взагалі зник. [INFO] народився син - [PERSON] , про що Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про народження, актовий запис про народження № 756 від 24.06.2010 року. Відомості про батька дитини було записано зі слів позивачки - [PERSON] . В серпні 2010 року, коли сину було два місяці, [PERSON] з`явився. Він вибачався за свій вчинок, просив відновити стосунки, оскільки бажав проживати разом із сином та [PERSON] . Вони стали проживати однією сім`єю за місцем проживання батьків позивачки, а саме: [ADDRESS] , де прожили 5 років. З травня 2014 року по 2020 рік проживали за адресою: [ADDRESS] . Весь цей час із 2010 року по 2020 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином та виховував як свого сина, однак на прохання позивачки зробити запис у свідоцтві про народження дитини відповідав лише обіцянками. З грудня 2019 року відповідач взагалі не бажав працювати та утримувати свого сина. В квітні 2020 року [PERSON] взагалі пішов проживати в інше місце, куди не повідомив. З цього часу відповідач матеріальної допомоги сину не надає. Вважає, що такими діями [PERSON] порушує право дитини [PERSON] на належний розвиток та утримання його батьком, в тому числі своїм небажанням визнавати своє батьківство відносно [PERSON] . За таких обставин просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису № 756 від 24.06.2010 року, про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі «батько» - [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на тримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з дня подання позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2021 року по справі відкрито провадження, вирішено розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.07.2021 року. 06.07.2021 року у судове засідання з`явилася позивачка та її представник. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні 06.07.2021 року позовні вимоги визнав у повному обсязі про що надав письмову заяву. Представник третьої особи по справі у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 136 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Фактичні обставини справи встановлені судом. Судом встановлено,\~що з серпня 2010 року по 2020 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, близькі стосунки виникли ще у 2009 році, що є обставинами, які не підлягають додатковому доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. [INFO] народився син [PERSON] . 24.06.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції проведено реєстрацію актового запису про народження дитини № 756 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.21). Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, батьком дитини вказано [PERSON] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенім відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України (а.с.24). Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання позову закону не суперечить, не порушує прав та інтересів інших осіб та відповідає якнайкращим інтересам дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дітей, зростання їх потреб з досягненням відповідного віку. Крім того, суд враховує майновий стан сторін, їх працевлаштування, відсутність інших утриманців. Визначаючи розмір аліментів, враховуючи надані докази та позицію відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині. Щодо стягнення судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст.\~141, ч.1 ст. 142 ЦПК України з урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків % судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач перед початком розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків % судового збору, сплаченого ним при поданні позову в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих доказів, а саме договору про надання правової допомоги, акту приймання передачі виконаних робіт та послуг від 27.04.2021 року, детального розрахунку вартості адвокатського гонорару, квитанції від 18.05.2021 року витрати на правову допомогу складають 5000 гривень та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved