Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю, мотивуючи його тим, що вона з 2003 року працювала в СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району, Житомирської області по 2011 рік. В 2003 році для проживання позивачці було надано житловий будинок та господарські будівлі за адресою [ADDRESS]. За даною адресою проживання зареєстрована була по 01.09.2012 року. Крім того разом з позивачкою проживають син [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Тому позивачка та її представник просять визнати право власності на ? будинку та земельну ділянку за набувальною давністю. Право власності на вказаний житловий будинок по теперішній час ніким не зареєстровано. Представник відповідача Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення. Пояснивши, що майно, яким хоче заволодіти позивачка належить правонаступнику реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна, Ружинського району, Житомирської області - селянському ( фермерському ) господарству імені Мічуріна. Представник СФГ ім. Мічуріна с.Зоряне Ружинського району Житомирської області пояснив, що згідно акту - передачі майна загального користування від 16.08.2002 року збори прийняли рішення передати правонаступнику реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна Ружинського району Житомирської області - селянському ( фермерському ) господарству ім. Мічуріна с.Зоряне, Ружинського району двоквартирний будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], та який перебуває на його балансі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Позивачкою та представником позивачки не надано в судовому засіданні доказів відкритого, безперервного володіння житловим будинком та господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.58 ЖК України, єдиною підставою для вселення у жиле приміщення є ордер, та саме з видачею ордеру законодавець пов»язує виникнення цивільно-правових відносин між громадянином та відповідними організаціями, які зобов»язані укласти договір найму жилого приміщення. Судом встановлено, що вселення позивача у спірне приміщення відбулося з порушенням встановленого порядку та без правових підстав. Крім того відповідно довідки за № 233 від 23.12.2013 року виданої СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району вбачається, що житловий будинок від 16 серпня 2002 року переданий на баланс правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна, с.Зоряне, Ружинського району Житомирської області Селянському ( фермерському ) господарству ім. Мічуріна с.Зоряне, Ружинського району та знаходиться на балансі вказаного підприємства в даний час. Відповідно повідомлення Зорянської сільської ради від 19.12.2014 року з якого вбачається, що [PERSON], зареєстрована але не проживає у будинку СФГ ім. Мічуріна по [ADDRESS], як квартиронаймач. Відповідно до по господарських книг виявлено, що сім»я проживає у будинку СФГ ім. Мічуріна з листопада місяця 2003 року по 01.09.2012 року. Після народження третьої дитини [PERSON] та її діти вибули до співмешканця в 2011 році до Сквирського району, де проживають по даний час. [PERSON] не працює в господарстві з 04.06.2014 року по даний час, розрахувалась після декретної відпустки. Ордер на вселення у житловий будинок сім»ї сільською радою не видавався. Квартира перебуває на балансі СФГ ім. Мічуріна та розрахована для працівників СФГ. В даний час у цій квартирі проживає мати [PERSON] - [PERSON]. За [PERSON] рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,6300 га, з неї під ОЖБ - 0,1300 га, під ОСГ - 0,5000 га. Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з прийняття на роботу в СФГ ім. Мічуріна с. Зоряне, Ружинського району, Житомирської області позивачці для проживання в 2003 році був наданий житловий будинок по [ADDRESS] З вказаного часу позивачка та діти проживали в вищезазначеному будинку. Житлом згідно зі ст.. 379 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком відповідно до ст. 380 ЦК України є будівля капітального типу споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Квартирою згідно із ч.1 ст. 382 ЦКУ є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Вказаний будинок є власністю відповідача селянського фермерського господарства ім.. Мічуріна, знаходиться на його балансі. Відповідно до ст. 344 ЦК України умовами набуття права власності на житло за набувальною давністю є : - добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Цій умові відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом, інакше кажучи, не знав про обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. Доказами добросовісного володіння можуть бути квитанції про сплату послуг за електропостачання, водопостачання тощо; - продовження володіння майном відкрито та безперервно. Тобто, це володіння має бути очевидним для третіх осіб; - продовження володіння житлом протягом встановленого строку. Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Враховуючи, що законом передбачено порядок набуття права власності на нерухоме майно, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, відсутність мотивованої відмови органу приватизації у передачі спірної квартири у приватну власність позивачу, право власності на цю квартиру за набувальною давністю відповідно до вимог ст.344 ЦК України, не може бути визнано судом за позивачами. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed