Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2014 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 06 травня 2016 року позивач повторно одружилась, від другого шлюбу народилась дочка [PERSON] [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає, але не регулярно. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише допомогу при народженні дитини. Вона не має змоги самостійно забезпечити дитину всім необхідним, оскільки це потребує значних коштів. Відповідач офіційно ніде не працює, однак має нерегулярний дохід, оскільки постійно їздить на сезонні роботи за кордон, є фізично здоровим, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100.00 грн. щомісячно на її користь з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням проводити підготовче засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить проводити підготовче судове засідання за його відсутності, позов визнав. Крім того, у заяві зазначив, що не має регулярного доходу та офіційного заробітку, є працездатним, крім спільної з позивачем дитини інших утриманців немає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2014 року (аркуш справи 3). Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (аркуш справи 4). 06 травня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (аркуш справи 6). Від другого шлюбу позивач має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (аркуш справи 5). Довідкою виконавчого комітету Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 12 січня 2018 року № 44 доводиться та обставина, що [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (аркуш справи 7). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає. Дані обставини підтвердженні письмовими поясненнями відповідача. Згідно із частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено статтею 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини: відповідач є працездатним, офіційно не працює, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки працює за наймом. Мати дитини перебуває в іншому шлюбі, перебуває по догляду за дитиною по догляду за дитиною, самостійно не може утримувати дитину. Крім того, суд враховує, що у відповідності до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що відповідач позов визнав (аркуш справи 20). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-19, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року (на момент розгляду справи) для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, відповідача, який не працює, сплачувати аліменти на утримання дитини погодився, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1100 гривень щомісячно на дитину, є обґрунтованим і відповідає вимогам закону щодо мінімального розміру аліментів, встановленого для дітей віком від 6 до 18 років, та підлягає до задоволення, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. В даній справі ціна позову становить 6600 грн. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 грн. (за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позивача при поданні позову звільнено від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, який позивач повинен був сплатити при поданні позову, тобто 352 грн. 40 коп. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved