Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Голов`ятинської сільської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] .\~ Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,93 га, яка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123782000:02:000:0369 та кадастровий номер 7123782000:02:000:0847 та площею 0,99 га, яка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123782000:02:000:0368 та кадастровий номер 7123782000:02:000:0846. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , оскільки постійно проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини та [PERSON] , однак юридично її не оформили. [INFO] померла [PERSON] після її смерті із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла позивач, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки\~ відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. 02 березня 2021 року позивач подала суду уточнюючу позовну заяву в якій просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме абудинковолодіння [ADDRESS] та\~\~ на земельні ділянки площею 0,93 га, яка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123782000:02:000:0369 та кадастровий номер 7123782000:02:000:0847 та площею 0,99 га, яка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123782000:02:000:0368 та кадастровий номер 7123782000:02:000:0846. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої\~ просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив\~ розгляд справи провести без їх участі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи,\~ надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане повторно виконавчим комітетом Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області\~ 23 січня 2020 року (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області (а.с. 16). Як вбачається із актового запису про смерть № 16 від 25 жовтня 2017 року\~ [PERSON] померла [INFO] (а.с. 49).. Із свідоцтва про народження № 22 виданого Голов`ятинським ЗАГС 13 березня 1928 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого ЗАГС м. Сміла Черкаської області батьками [PERSON] , 1940 року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається із свідоцтва про ародження серія [NUMBER] виданого ЗАГС с. Дубіївка Черкаського району батьками [PERSON] , 1968 року народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого ЗАГС с. Дубіївка Черкаського району\~ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та дружині присвоєно\~ прізвище « [PERSON] » (а.с. 21). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області [PERSON] проживала до дня смерті [INFO] у с. Голов`ятино Смілянського району Черкаської області, разом із нею проживала [PERSON] (а.с. 22). Згідно держаного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 075083 виданого 17 січня 2005 року Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,93 га, що розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14). Із держаного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 075082 виданого 17 січня 2005 року Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області вбачається,що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 0,93 га, що розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15). Згідно довідки виконавчого комітету Степанівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №80/02-24 від 01 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] була власником будинковолодіння в [ADDRESS] . З листа Смілянської державної нотаріальної контори\~ № 230/02-14 від 26 лютого 2021 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] \~ із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 33-35). З листа Смілянської державної нотаріальної контори\~\~ № 351/02-14 від 25\~ березня 2021 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] \~ із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відтак, суд прийшов до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняла спадщину у встановлений законом строк, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області. [PERSON] , яка померла [INFO] \~ є спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки прийняла спадщину у встановлений законом строк, однак суд зазначає, що після її смерті із заявами про прийняття спадщини ніхто не звернувся, відтак позовні вимоги позивача підлягають до\~ задоволення. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутні. Відповідно до\~ ч.1 ст.182 ЦК України\~ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може\~ пред`явити позов про визнання його права власності\~\~ якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на житловий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З матеріалів справи вбачається набуття права власності на будинковолодіння\~ [ADDRESS] \~ [PERSON] . Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При\~ переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.\~\~\~\~\~\~\~ Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є\~ річ,\~ призначена\~ служити\~ головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі,\~ якщо\~ в\~ договорі або в законі не встановлено інше.\~\~ Згідно з\~ ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею\~ 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.\~ Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку,\~ а також право постійного користування\~ та право оренди земельної ділянки\~ виникають з моменту\~ державної реєстрації цих прав. З\~ копії державних актів на право власності на земельні ділянки вбачається належність на праві власності земельних ділянок площами\~ 0,93 та 0,99 га [PERSON] . Однак, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права\~ спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті [INFO] [PERSON] , відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду\~ України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року\~ №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача\~ захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності\~ на спадкове майно, а саме на будинковолодіння та земельні ділянки. Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК\~ України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved