Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просила: а) визнати трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; б) визнати за нею право власності на Ѕ частину трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; в) визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля CHEVROLET LACETTI державний реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598 см.куб. В обґрунтовування позовних вимог вказала, що приблизно з жовтня 2001 року перебувала з відповідачем по справі в цивільному шлюбі, який зареєстрували офіційно 19.01.2007 року. З 2001 року сторони по справі мешкали за адресою: [ADDRESS] . Квартира за вищевказаною адресою належить на праві власності [PERSON] . Разом із відповідачем по справі вони робили ремонт у вказаній квартирі. Також, у 2018 році, перебуваючи у шлюбі, придбали автомобіль CHEVROLET LACETTI державний реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598 см.куб., який 16.08.2018 року було зареєстровано на ім`я [PERSON] . Вважає, що квартира є об`єктом права спільної сумісної власності (оскільки її вартість значно збільшилась внаслідок спільних трудових та грошових затрат) та вона має право на її частку, а також на частку автомобілю. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву в якому просили відмовити позивачці в вимогах про визнання трикімнатної квартири [ADDRESS] розі об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на Ѕ частину цієї квартири. Зазначили, що на праві власності ( спадок після смерті батьків) [PERSON] належала квартира [ADDRESS] та від продажу цієї квартири придбав квартиру [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що за її особисті кошти було здійснено поліпшення вказаної квартири на загальну суму 8\~907 гривень, та у зв`язку з чим вартість квартири складає 333\~600 гривень, це не дає підстав визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири. Доказів поліпшення квартири за рахунок позивачки до позовної заяви не надано. Вказали, що спірна квартира була придбана до часу спільного проживання позивача та відповідача, а тому в цій частині просять відмовити в позові. В іншій частині позовні вимоги визнали. В судовому засіданні позивачка та представниця позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судому засіданні позовні вимоги в частині визнання за позивачкою Ѕ частини автомобілю визнали. Щодо інших вимог заперечували в повному обсязі з підстав викладених в відзиві на позовну заяву. В якості свідків було допитано [PERSON] , яка суду пояснив, що на мкрн. 4- й Зарічний 29/30 проживає з 1980 року. В квартирі [ADDRESS] будинку була без ремонту, познайомилися з сусідами [PERSON] , які придбали вказану квартиру та ремонт в квартирі робила [PERSON] . Однак за чиї кошти придбано квартиру не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що за адресою: [ADDRESS] мешкає з 1981 року. З сімейством [PERSON] познайомилася коли вони придбали квартиру в будинку [ADDRESS] . Квартира була в поганому стані, коли її купували та відповідно вони і робили ремонт. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , який зазначив, що з [PERSON] він перебуває у кумівських відносинах. Квартиру на мкрн. 4-й зарічний [PERSON] купив за гроші, які отримав від продажу квартири його померлих батьків. Потім, придбавши квартиру, поїхав забирати дружину [PERSON] з села для постійного мешкання, ремонт у спірній квартирі вони робили разом. Свідок [PERSON] зазначила, що є зведеною сестрою [PERSON] . У вересні 2001 року була продана квартира батьків відповідача. Потім він знайшов квартиру на [PERSON] та вони разом поїхали подивитися її. Через тиждень [PERSON] дав власнику квартири завдаток, обмінялися розписками та через деякий час оформили договір купівлі продажу квартири на мкрн. 4-й зарічний. Квартира була в поганому стані та потребувала ремонтних робіт. Позивачка та її представниця в судове засідання 19 серпня 2021 року не з`явилися, належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подали письмовий виступ у судових дебатах в яких наполягали на задоволені позову. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Щодо вимог позивачки про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] та визнання за нею права власності на Ѕ частину цієї квартири відмовити в повному обсязі. Щодо визнання права власності на Ѕ частину автомобіля CHEVROLET LACETTI державний реєстраційний номер [NUMBER] визнали вимоги в повному обсязі. Статтями 43, 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріли справи, дійшов до наступних висновків. За правилами статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1\~ст. 36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Із змісту положень глав 7 та 8\~СК України, вбачається, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. У відповідності до ч. 1\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.01.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис 14 (а.с.8 ). Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 9). Спірна квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.10.2001 року, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Рукавіциною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № у-918. Зареєстрована в КРИВОРІЗЬКОМУ БТІ на праві приватної власності за громадянином [PERSON] та записано в реєстрову книгу 124 П за реєстровим № 300 (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником є [PERSON] ( а.с. 11). В квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 15 виданою КРИВОРІЗЬКОЮ ОБ`ЄДНАНОЮ МІСЬКОЮ ДОВІДКОВА ІНФОРМАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ ( а.с.13). Загальна вартість квартири [ADDRESS] складає 333 грн. 600 копійок, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ ПІДПРИЄМЦЯ [PERSON] (а.с. 22-27). За відомостями наданими з ГОЛОВНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МВС РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ ГСЦ МВС В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МВС 1243 від 08.04.2021 року № 31/4-1243-Р-73 за громадянином [PERSON] , [INFO] зареєстрований автомобіль CHEVROLET LACETTI державний реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598 см.куб. Дата реєстрації транспортного засобу 16 серпня 2018 року ( а.с. 12). Вказані обставини сторонами не заперечувались. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598 см.куб. було придбано [PERSON] на підставі договору купівлі продажу транспортного засобу від 16.06.2018 року ( а.с. 53) тобто під час перебування сторін у шлюбі, що є спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням наданих до суду доказів, визнання відповідачем позовних вимог щодо визнання за позивачкою права власності на Ѕ автомобіля CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, суд дійшов до висновку про задоволення цих позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо вимоги позивачки про визнання трикімнатної квартири [ADDRESS] та визнання за нею Ѕ частини спірної квартири, суд зазначає наступне. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~визначено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, здійснює їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення суду обґрунтовується лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». В позовні заяві позивачка стверджує, що через здійснення під час шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт, зокрема за її кошти до спірних правовідносин слід застосувати ст. 62 СК України, як спеціальну норму. Як вбачається із змісту ч. 1\~ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, суд зазначає, що як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Тобто, істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі. Позовних вимог про компенсування частини витрачених власних коштів на ремонт квартири позивачкою заявлено не було. Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року при розгляді справи № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20). З огляду на зазначене, суд позивачкою не надано належних доказів щодо підтвердження істотного збільшення вартості спірного майна. Суд не може спиратись на покази свідків, щодо здійснення позивачкою ремонтних робіт, довідкою про отримані кошти за земельний пай (а.с.14-15), розпискою про продаж домашньої худоби (а.с. 16), замовлення та встановлення металопластикових виробів (а.с. 17-21), оскільки вони не підтверджують істотність збільшення вартості саме спірної квартири, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Клопотань про проведення експертизи сторонами не заявлялось. Отже, відсутні будь-які дані про те, яка вартість поліпшень спірної квартири, не зазначено перелік та вартість ремонтних робіт здійснених сторонами у справі чи особистопозивачем, а також, що вартість квартири істотно збільшилась саме внаслідок їх проведення, а не в зв`язку з іншими чинниками, зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна. Відсутні дані про вартість спірного об`єкта до та після поліпшення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що [PERSON] не надала належних і допустимих доказів того, що спірна квартира, яка є власністю відповідача, за час шлюбу істотно збільшилася у своїй цінності внаслідок її власних трудових або грошових затрат, оскільки поліпшення квартири, на які посилається позивач, стосуються лише ремонту квартири та її оздоблення, що не є невід`ємною частиною квартири, будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилася б сама квартира як об`єкт нерухомості, наприклад, була б збільшена її площа, тощо, не відбулося. Ремонт у спірній квартирі не є таким поліпшенням квартири, що доводить істотність збільшення її вартості в період перебування сторін у шлюбі. Порівняння вартості квартири, на момент придбання, із вартістю квартири на момент розгляду цієї справи судом не може свідчити про істотне збільшення вартості майна внаслідок трудових або грошових затрат подружжя. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 908 гривень 00 копійок за вимогу про визнання права власності на Ѕ частину автомобілю.

Outcome: partial