Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах на території Миколаївської сільської ради. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим вона має право успадкувати ту частку, яка б належала останній коли б вона була живою на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] .. Заяву після смерті останньої вона прийняла. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на пай був втрачений. Просила визнати за нею право на вказану земельну частку (пай). Ухвалою Буринського районного суду від 13.11.2018 року до участі в справі в якості співвідповідача залучений [PERSON] , а в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Буринська районна державна адміністрація Сумської області (а.с.65,66). 05.04.2019 року [PERSON] звернувся до [PERSON] та Миколаївської сільської ради Буринського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Буринська РДА Сумської області, із зустрічним позовом в якому вказав, що його мати [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , прийняла спадщину після смерті останньої, оскільки проживала із нею на час відкриття спадщини. Після смерті [INFO] матері він прийняв спадщину. Вважав, що спадщина [PERSON] повинна бути розподілена між ним та [PERSON] по Ѕ частині кожному. Просив визнати за ним право на земельну Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON] та була успадкована [PERSON] .. Також просив встановити факт, що [PERSON] є його бабусею по материнській лінії, а [PERSON] є його матір`ю, оскільки у свідоцтві про народження його матері її дівоче прізвище записано « [PERSON] ». Ухвалою суду він 03.06.2019 року [PERSON] було поновлено строк на звернення до суду із зустрічним позовом, а 22.07.2019 року зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (а.с.191,204). Ухвалою Буринського районного суду від 22.07.2019 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучена [PERSON] .. Позивачка за первісним позовом [PERSON] свої вимоги підтримала, зустрічний позов також визнала. Просила розгляд справи провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. [PERSON] свої вимоги підтримав, позов [PERSON] визнав частково. Просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належними чином, в судове засідання не з`явився. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі за наявними доказами. Представник третьої особи Буринської районної державної адміністрації Сумської області в задоволенні позовів заперечень не мав, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду письмове клопотання. Третя особа [PERSON] про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належними чином, в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява, завірена 30.07.2019 року приватним нотаріусом Лавроненко Ю.П. та зареєстрована в реєстрі за №2019, в якій остання вказала, що спадщину після смерті її бабусі [PERSON] не приймала, на неї не претендує та звертатися до суду з цим питанням не буде (а.с.212). Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в м. Харкові, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на її майно, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області та належала померлій відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №401 (а.с.11,18,21,22). До кола спадкоємців після її смерті належать дочка померлої [PERSON] та її онука [PERSON] , яка є спадкоємцем за правом представлення тієї частки спадщини, яка б належала її матері [PERSON] (померла [INFO] ), якби вона була живою на час відкриття спадщини (а.с.6,12,13,14). Рішенням Буринського районного суду від 31.05.2017 року [PERSON] . визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , на виконання якого [PERSON] подала відповідну заяву в органи нотаріату, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. було заведено спадкову справу №43/2017 (а.с.15,34-62). З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що за життя [PERSON] заповіту не посвідчувала, свідоцтва про право на спадщину після її смерті спадкодавцям не видавалися (а.с.40,42,76). Крім цього, в матеріалах спадкової справи №43/2017 наявна довідка КП «Жилкомсервіс» за №25178/2/07-05 від 16.11.2017 року з якої вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] та онук [PERSON] , [INFO] (а.с.45), що також підтверджується довідкою про реєстрацію у житловому приміщенні осіб (а.с.183). У свідоцтві про народження [PERSON] , яке оформлене російською мовою, її дівоче прізвище записано « [PERSON] », в графі батько - « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] » (а.с.116). Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.118), дівоче прізвище [PERSON] зазначене на російській мові « [PERSON] », після реєстрацію шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] ». Між тим, у свідоцтві про смерть бабусі позивача її прізвище записано українською мовою « [PERSON] ». Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі мати записана « [PERSON] » (а.с.125). Таким чином,\~родинні відносини\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~знайшли своє\~підтвердження в\~судовому засіданні\~і сумнівів\~у суду,\~той факт,\~що \~ [PERSON] \~є дочкою\~ [PERSON] ,\~яка в\~свою чергу\~є бабусею[PERSON] , не викликає, оскільки розбіжності в написанні прізвища матері позивача виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Тобто, позов останнього в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню з врахуванням положень ст. 315 ЦПК України. Враховуючи наведені обставини, судом беззаперечно встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] також прийняла її дочка [PERSON] згідно з положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України, яка являючись спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не заявила про відмову від неї. Однак вона юридично спадщину не оформила та померла [INFO] (а.с.109). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її діти: син [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) та дочка [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №2/2016, заведеної 01.03.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаврилюк Н.В. (а.с.100-163). З даної\~спадкової справи\~видно,\~що спадкоємці\~уклали договір\~про поділ\~спадкового майна,\~на підставі\~якого нотаріусом\~були видані\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~однак право\~на Ѕ\~земельної частки\~(пай),розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області та належала [PERSON] відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що було успадковане [PERSON] , оформлено не було (а.с.100-163). За змістом ст.1267 ЦК України частки у\~спадщині кожного\~із спадкоємців\~за законом\~є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. З письмової заяви [PERSON] , завіреної 30.07.2019 року приватним нотаріусом Лавроненко Ю.П. та зареєстрованої в реєстрі за №2019, вбачається, що остання після смерті її бабусі [PERSON] спадщини не приймала, на неї не претендує та звертатися до суду з цим питанням не буде (а.с.212). При цьому, жодних заперечень щодо задоволення вимог [PERSON] вона також не мала. Відповідно до\~ст.ст.12,13\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Аналіз наведених норм матеріального і процесуального права та встановлені фактичні обставини справи, дозволяють суду зробити висновок, що третя особа [PERSON] погодилася на зміну розміру частки у спадщині після померлої [PERSON] , і що Ѕ частка права на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] відійде її брату [PERSON] .. Таким чином суд вирішує спір про спадкування права на земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області і належала померлій [PERSON] відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , саме між двома спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , які звернулися до суду за захистом своїх прав. Встановлено, що останні не спроможні отримати свідоцтво про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який за невідомих обставин був втрачений, що також вбачається з відповіді нотаріуса на заяву [PERSON] та публікації про втрату сертифіката (а.с.17,19,20). Однак право спадкодавця [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що баба позивачів [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай), площею 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отримавши сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №401, що підтверджується листом відділу у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), Державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] №000007,списком осіб членів САПТЗТ «Прогрес» доданим до нього (а.с.21-25), але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений. Відповідно до ст.1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.1296 та 1297 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та повного задоволення вимог [PERSON] ..

Outcome: partial