Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та, з урахуванням уточнень (а.с.89-91), просить стягнути з нього на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 32 900,00 грн. та розподілити судові витрати. На обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначає, що 20 червня 1987 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У шлюбі сторони прожили до 2006 року та з грудня 2006 року однією родиною не живуть. Діти залишилися з позивачкою. Відповідач вигнав позивачку з дітьми з будинку, діти втратили житло, добре налагоджений побут, вимушені були змінити школу. Позивачка з дітьми перебралася в невелику квартиру свого батька [PERSON] [INFO], де вони разом з ним зараз проживають. Батько позивачки дуже хворіє та потребує всебічної допомоги, багато грошей йде на його ліки і спеціальне живлення, тому позивачка з дітьми має скрутне матеріальне становище. Відповідач же не надавав і не надає своїм дітям ніякої допомоги, організація умов побуту для дітей, навчання, забезпечення їжею, охорона здоров'я і інше лежить на позивачці. У березні 2011 року нею сплачена вартість хірургічної операції для молодшого сина, на її численні прохання надати посильну допомогу відносно дітей відповідач завжди відмовляв в грубій формі, домовитися з ним про яку-небудь допомогу відносно дітей не вдалося. Позивачка вимушена була звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей. На підставі рішення Красногвардійського міського суду від 04.02.2009 року по справі 2-514/2009, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 10 жовтня 2008 року, однак, до цього часу позивачка не отримує аліменти в зв'язку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати. За вказаним рішенням суду було відкрито виконавче провадження №18512642 за виконавчим листом №2-514 про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON]. Постанова про відкриття виконавчого провадження була у той самий день направлена [PERSON]. Крім того, державними виконавцями Клещ Ольгою Валентинівною неодноразово направлялись попередження про необхідність явки до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ, та вирішення питання щодо сплати заборгованості по аліментам, а також здійснювався вихід за місцем проживання боржника, але аліменти стягнути не вдалося. Станом на 01.02.2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-514 становить 9132 грн. 66 коп., по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-3802 становить 20 418 грн. 00 коп., по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-0777 становить 24 693 грн. 33 коп. Разом [PERSON] не сплатив [PERSON] аліментів на суму 54 243,99 грн. Відповідач вад здоров'я не має, інші особи на утриманні відсутні, у нього немає більше дітей, він не утримує на своєму забезпеченні своїх батьків. Вони мешкають в місті Орджонікідзе Нікопольского району Дніпропетровської області у власному житловому будинку по [ADDRESS] з усіма зручностями розташованому на великій земельній ділянці, мають комфортабельний будинок з земельною ділянкою в селищі Покровське, великий город, і самі себе забезпечують. Отримали гроші за продану приватизовану трикімнатну квартиру по [ADDRESS], частина якої знаходилася у власності їх сина відповідача [PERSON] Матеріальну допомогу дітям позивачки вони не надають. Рідний брат відповідача[PERSON] з дружиною мешкають у місті Дніпропетровську у власній комфортабельній квартирі по [ADDRESS], працюють, матеріальної допомоги від [PERSON] не потребують. [PERSON] має у власності приватний будинок у м. Дніпропетровську з прилеглою земельною ділянкою, не є непрацездатним, має кошти для існування, аліменти платити можливість має, але не робить цього, жодного разу не поцікавився за ці роки чи є що дітям їсти, в що одягнутися, як їх стан здоров'я. Він знав, що синові треба зробити хірургічну операцію, але не допоміг матеріально. Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Клещ О.В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №18512642 з примусового виконання Виконавчого листа №2-514 виданого 04.02.2009 р. та роз'яснено право [PERSON] на стягнення неустойки в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надала суду заяву, згідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розгляд справи провести без її участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у позовній заяві прохання позивача про розгляд заяви без її участі, суд вважає за можливе на підставі ст.169 ч.4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши докази, надані Сторонами по справі з увагою на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. 20 червня 1987 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська (а.с.16). Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.15). З грудня 2006 року сторони однією родиною не живуть, згідно довідки квартального комітету, позивачка з дітьми з 26.10.2006 р. залишаються зареєстрованими [ADDRESS] але за вказаною адресою не мешкають (а.с.14). Згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2009 року по справі 2-514/2009, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 10 жовтня 2008 року та видано виконавчий лист (а.с.20, 24). Окрім того, згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2010 року по справі 2-0777/2010, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 07 липня 2009 року до закінчення навчання, але не більше ніж до 20 червня 2014 року (а.с.26-29) та видано виконавчий лист (а.с.25). Згідно довідки Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та відповідних розрахунків, станом на 01.02.2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-514 становить 9132 грн. 66 коп., по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-3802 становить 20 418 грн. 00 коп., по сплаті аліментів по Виконавчому листу №2-0777 становить 24 693 грн. 33 коп. таким чином загальна сума заборгованості по аліментах складає 54 243,99 грн. (а.с.21-23). Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Клещ О.В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №18512642 з примусового виконання Виконавчого листа №2-514 виданого 04.02.2009 р. та розраховано заборгованість, яка склала 9132 грн. 66 коп. (а.с.17-19). Відповідач є власником будинку [ADDRESS] у м. Дніпропетровську та земельної ділянки площею 0,0439 га. За цією адресою (а.с.32-37). Аналізуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд доходить висновку про те, що законодавчо вони врегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, яка кореспондується ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини», прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. За ч.4 ст.195 СК України - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин 1-3 ст. 199 СК України, а також статей 195-197 СК України застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, потрібно з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня коли він свій обов'язок виконає, або до ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З практики Верховного суду України, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми (а.с.63-79). З наведених вище обставин справи та нормативно-правових актів випливає презумпція вини відповідача, який допустив прострочення виконання аліментних зобов'язань, саме він має довести відсутність вини в простроченні сплати аліментів. В даному випадку суд доходить до висновку, що з відповідача має бути стягнено на користь позивачки заборгованість по аліментах та неустойку (пеню), яка розраховується з розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, оскільки відповідачем не доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. При цьому суд знаходить вірними розрахунок неустойки (пені), наведений позивачкою згідно до довідки державного виконавця про суму боргу та сплату аліментів. Виходячи з цього, на підставі ч.2 ст.196 СК України, суд вважає за можливе стягнути неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, відповідно до розрахунку позивача: - серпень 2009- виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200.00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1647 (кількість днів заборгованості) = 3294,00 грн. - вересень 2009-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200.00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1617 (кількість днів заборгованості) = 3234,00 грн. - жовтень 2009-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1586 (кількість днів заборгованості) = 3172,00 грн. - листопад 2009-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1556 (кількість днів заборгованості) = 3112 00 грн. - грудень 2009-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1526 (кількість днів заборгованості) = 3052.00 грн. - січень 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200.00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1495 (кількість днів заборгованості) = 2990,00 грн. - лютий 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1465 (кількість днів заборгованості) = 2930.00 грн. - березень 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1435 (кількість днів заборгованості) = 2870.00 грн. - квітень 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1405 (кількість днів заборгованості) = 2810,00 грн. - травень 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1374 (кількість днів заборгованості) = 2748,00 грн. - червень 2010-виходячи із заборгованості по аліментам в сумі 200,00 грн. (2,00 грн.-1% відсоток від суми несплачених аліментів за місяць) х 1344 (кількість днів заборгованості) = 2688.00 грн. Розрахунок 1% неустойки нараховану на суму заборгованості по аліментам за період з серпня 2009 року по червень 2010 року: зобов'язання сплатити, грн.сплаченогрн.борг, грн.загальна кількість днів прострочення до березня 2014 р., днів1% від суми заборгованості, грн.неустойка ( пеня) нарахована на вказану суму заборгованості, грн.серпень 2009200,000,00200,0016472,003 294,00вересень 2009200,000,00200,0016172,003 234,00жовтень 2009200,000,00200,0015862,003 172,00листопад 2009200,000,00200,0015562,003 112,00грудень 2009200,000,00200,0015262,003 052,00січень 2010200,000,00200,0014952,002 990,00лютий 2010200,000,00200,0014652,002 930,00березень 2010200,000,00200,0014352,002 870,00квітень 2010200,000,00200,0014052,002 810,00травень 2010200,000,00200,0013742,002 748,00червень 2010200,000,00200,0013442,002 688,00 Разом 32 900,00 грн. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені (а.с.102) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 329 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved