Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем у них не склалося, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння. В даний час вони проживають з відповідачем за однією адресою, проте шлюбні відносини між ними припинені, сімї не існує. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягала. При цьому пояснила, що в наданий їм строк на примирення вони не примирилися. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, миритися з відповідачем вона не бажає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Вважає, що їхню сімю можливе зберегти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 11 червня 2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 116 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5-8). В судовому засіданні встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, їхній шлюб носить формальний характер. Судом вжито заходів щодо примирення подружжя, проте в наданий строк на примирення сторони не примирилися. Позивачка миритися не бажає, висловилась про те, що відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу неможливе, тому вона наполягає на розірванні шлюбу, так як вона проживає з іншим чоловіком. Наведене підтверджує, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами є припиненими, що їх подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу сторін є неможливими. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Доводи відповідача слід вважати фактичними запереченнями проти розірвання шлюбу при визнанні самого факту розпаду сімї, оскільки жодних доказів того, що відповідач, зокрема, з часу подання позову (липень 2017 року) до судового засідання вживав певні дії щодо збереження шлюбу, яке стосується обох з подружжя, суду не подано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Холоша».

Outcome: approved