Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду з позовом до Бабчинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач працювала у СТОВ «Поділля» с. Бабчинці на посаді інспектора по кадрах. 21.07.2003 товариством було виділено позивачеві в рахунок повернення позички газосклад, вартістю 1\~500,00 грн. З того часу, позивач безперервно володіє зазначеною нежитловою будівлею, підтримує її в належному стані, здійснює ремонтні роботи, зберігає в ній продукцію сільськогосподарського виробництва. У позивача наявний оригінал накладної про виділення їй в рахунок повернення позики газоскладу, яка завірена печаткою товариства та підписами голови товариства та головного бухгалтера. Вказана будівля не була переоформлена належним чином, а після банкрутства товариства, оформлення права власності на зазначену будівлю стало неможливим. У 2020 році позивач звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на зазначене майно, однак їй було відмовлено в державній реєстрації. Відтак, враховуючи, що право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Представником позивача адвокатом Поліщуком О.В. подано до суду заяву про проведення судового розгляду у відсутність позивача. Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника, зазначивши, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні при ній документи дійшов висновку про наступне. Так, позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю посилається на те, що відповідно до накладної від 21.07.2003, виданої СТОВ «Поділля» с. Бабчинці в рахунок повернення позички їй було передано газосклад, вартістю 1\~500,00 грн. З того часу позивач відкрито володіє вказаним нежитловим приміщенням, підтримує його в належному стані, здійснює ремонтні роботи, зберігає в ньому власну продукцію сільськогосподарського виробництва. У встановленому законом порядку позивач не оформила право власності на зазначене приміщення. Та після визнання рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.05.2008 СТОВ «Поділля» с. Бабинці банкрутом, оформити право власності не видається можливим. Звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на будівлю, останнім було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 17.09.2020 № 54095730. Відповідно до частини першої\~статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України (частина перша\~статті 344 ЦК України). Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. З доводів позовної заяви встановлено, що власником газоскладу є СТОВ «Поділля» с. Бабчинці, яке згідно накладної від 21.07.2003 передало вказане майно в рахунок повернення позички позивачеві [PERSON] . Суд зауважує, що накладна не є правовстановлюючим документом та не посвідчує права власності особи на відповідне майно. Відповідно право власності на газосклад не перейшло від СТОВ «Поділля» с. Бабинці до позивача [PERSON] . Таким чином, позивач, достеменно знаючи, що законним власником газоскладу є СТОВ «Поділля» с. Бабчинці, користувалася вказаним нежитловим приміщенням. Сам лише факт користування спірним приміщенням не дає підстав для задоволення позовних вимог про набуття права власності на нього на підставі\~статті 344 ЦК України. Положення наведеної статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. В ході судового провадження позивач не надала доказів, а матеріали справи таких не містять, про те, що вона володіє майном не за волею власника і не знала, хто є власником. Доводи позовної заяви щодо належного користування майном, проведення ремонтних робіт та інших поліпшень не підтверджують підстав для застосування правил\~статті 344 ЦК України, оскільки сам лише факт утримання нежитлового приміщення в належному стані не є підставою для виникнення у позивача права власності за набувальною давністю. Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 01.08.2018 (провадження 61-19156св18) та від 18.03.2021 (провадження 61-6016св20). Тому, проаналізувавши докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, оцінивши їх в сукупності та співставленні з обставинами справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення - газосклад за набувальною давністю, оскільки позивач не є добросовісним набувачем, а відкритість та безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами\~статті 344 ЦК України.

Outcome: dismissed