Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з неї коштів, що становлять 1/2 вартості автомобіля марки ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER], на користь [PERSON] та виділення їй у власність 1/2 частки автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER], яка належить [PERSON] Стягнення просить проводити щомісячно у рівних частинах з моменту винесення рішення і до 31.12.2016р. Також просить зобов'язати [PERSON] повернути їй автомобіль ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER]. Обгрунтовуючи позов вказала, що згідно рішення Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2013р. по справі №0609/2-291/12, що залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частини автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER] за кожним. Стверджує, що відповідач [PERSON] порушує її права на вільне користування автомобілем ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER], а тому згідно приписів ст.365 ЦК України просить суд виділити їй у власність 1/2 частки автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER], що належить [PERSON] Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав заперечення на позовну заяву від 16.04.2013р., згідно яких зазначив, що не бажає припинення свого права власності на автомобіль та отримання від позивачки невідомої компенсації. Автомобіль знаходиться у нього на зберіганні, однак він ним не користується, оскільки документи на автомобіль знаходяться у позивача. Позивачка не довела неможливість спільного володіння і користування майном. Припинення права відповідача на часту у спірному майні призведе до порушення його прав, оскільки він є людиною похилого віку та для пересування йому потрібен автомобіль. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, враховує наступне. Згідно рішення Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2013р. по справі №0609/2-291/12, що залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.08.2007р., визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частини автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER] за кожним. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановлення наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї . Позивачем не надано доказів та не спростовано твердження відповідача про те, що позбавлення останнього права власності на 1/2 частки автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER] завдасть істотної шкоди відповідачу. Часиною 2 ст.365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З матеріалів справи та пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що остання не внесла на депозитний рахунок суду кошти у сумі вартості 1/2 частини автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER]. Крім того, позивач не надала суду докази, що підтверджують вартість автомобіля ВАЗ - 21112 д/н [NUMBER] станом на момент звернення до суду з позовом. У судовому засіданні позивач вказала, що їй не відома вартість автомобіля на момент розгляду справи, який було придбано 07.03.2008р. за 53000,00грн. Однак, після ДТП у 2008р. автомобіль було пошкоджено, що спричинило зниження його вартості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин визначених ст.365 ЦК України, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Outcome: dismissed