Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Еталон» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю в дорожньо-транспортній пригоді. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 листопада 2019 року близько 10 год. 25 хв. на 263 км. + 500 м. автодороги Р-24 «Татарів -Косів - Кам`янець-Подільський» в межах села Довжок, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області по вул. Гагаріна, водій [PERSON] , керуючи рейсовим автобусом «I-VAN А07А1», реєстраційний номер [NUMBER] , сполученням Кам`янець-Подільський - Залісся-1 та рухаючись в напрямку міста Кам`янця-Подільського, допустив з`їзд автобуса в кювет з подальшим перекиданням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] будучи пасажиром автобуса, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої плечової кістки зі зміщенням відламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного могзку, скальпованої рани тим`яно-потиличної ділянки голови, які по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок тілесних ушкоджень позивачка змушена була з 02.11.2019 р. по 03.12.2019 р. знаходитись на стаціонарному лікуванні в КНП «Кам`янець-Подільська районна лікарня», а з 04.12.2019 р. по 05.06.2020 р. перебувала на амбулаторному лікуванні. 02.11.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомомті за № 12019240000000288 щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що причиною ДТП була несправність ходової частини автобуса, а саме втомлена тріщина поперечного перерізу корінного листа ресори, яка не могла бути виявлена водієм при візуальному огляді ходової частини автобуса перед виїздом без застосування спеціалізованого діагностичного обладнання. 23 червня 2020 року кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. Відсутність вини водія у скоєнні ДТП не звільняє володільця транспортного засобу цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність володільця ТЗ була застрахована в ПрАТ СК «Еталон» згідно Полісу АО/1550117. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю під час експлуатації транспортного засобу становить 200 000 грн. За час лікування позивач зазнала майнових втрат на суму 17071,58 грн. на проведення діагностики, придбання ліків та медичних засобів. У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності позивач має право на відшкодування не отриманих доходів у розмірі 32 609,07 грн., моральну шкоду в розмірі 2 484,03 грн. Просить стягнути з ПрАТ СК «Еталон» на користь [PERSON] 52164,68 грн. на відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачау судове засідання не з`явився, подала заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився,причини неявки не повідомив, про час імісце розгляду справи повдіомлений своєчасно належним чином, відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних усправі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 02 листопада 2019 року близько 10 год. 25 хв. на автодорозі Р-24 «Татарів - Косів - Кам`янець-Подільський», на 263 км. + 500 м. в межах с. Довжок, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, по вул. Гагаріна, водій [PERSON] , керуючи рейсовим автобусом «I-VAN А07А1», реєстраційний номер [NUMBER] , сполученням Кам`янець-Подільський - Залісся-1, рухаючись в напрямку м. Кам`янця-Подільського, допустив з`їзд автобуса в кювет з подальшим перекиданням. Внаслідок ДТП водій автобуса [PERSON] та пасажири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 88 від 19.02.2020 р. тіленсні ушкодження, вказані в медичній карті № 7227 стаціонарного хворого травматологічного відділення КНП «Кам`янець-Подільська ЦРЛ» на ім`я [PERSON] в вигляді закритого перелому шийки лівої плечової кістки могло утворитися як від дії тупого твердого предмета так і при ударі об такий, можливо об конструкції салона автобуса при його перевертанні в день поступлення на стаціонарне лікування в Кам`янець-Подільську ЦРЛ і по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Тілесне ушкодження, вказане в медичній карті № [NUMBER] стаціонарного хворого травматологічного відділення КНП «Кам`янець-Подільська ЦРЛ» на ім`я [PERSON] у вигляді скальпованої рани тім`яно-потиличної ділянки голови могло утворитися як від дії тупого твердого предмета так і при ударі об такий, можливо об конструкції салона автобуса при його перевертанні в день поступлення на стаціонарне лікування в Кам`янець-Подільську ЦРЛ і по ступеню тяжкості відноситься до легких тиілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Дагноз : «ЗЧМТ. Струс головного мозку», виставлений в медичній карті № 7227 стаціонарного хворого травматологічного відділення КНП «Кам`янець-Подільська ЦРЛ» на ім`я [PERSON] об`єктивними неврологічними даними не обгрунтований, судово-медичній оцінці не підлягає. Постановою слідчого вдіділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Національної поліції в Хмельницькій області Пілявського Є.А., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019240000000288 від 02.11.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні водія автобуса «I-VAN А07А1», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирішити питання про притягнення водія автобуса «I-VAN А07А1», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: с. Жердя, Чемеровецького району до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Сервіс», володільця транспортного засобу автобуса «I-VAN А07А1», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно полісу №АО/1550117 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПРАТ СК «Еталон». Строк дії страхового полісу з 26.06.2019 р. по 25.12.2019 р. включно. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, 1 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибуховогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого та шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). З викладеного можна прийти до висновку, що чинне законодавство визначає, як різні об`єкти страхування, так і різні види страхування, які мають різне правове регулювання. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про страхування»). Згідно з п.п. 6, 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» особисте страхування від нещасних випадків на транспорті та страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносяться до обов`язкових видів страхування. Для здійснення обов`язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов`язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків. (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про страхування»). В свою чергу, обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959 «Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» відповідно до п. 2 якого, застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки. Згідно з абзацом 2 пункту 3 цього Положення кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Документом, що підтверджує страхування пасажирів під час здійснення регулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, є квиток. Абзацом 1 пункту 3 цього Положення передбачено, що страховий платіж за обов`язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення на лініях залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного та електротранспорту на міжобласних і міжміських маршрутах у межах однієї області, Автономної Республіки Крим у розмірі до 1,5 відсотка вартості проїзду, на маршрутах приміського сполучення - до 3 відсотків вартості проїзду. Пунктом 7 цього Положення встановлено наступні страхові випадки при обов`язковому особистому страхуванні від нещасних випадків на транспорт: а) загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті; б) одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності; в) тимчасова втрата застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. Згідно з пунктом 48 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» (далі - Правила) під час здійснення регулярних спеціальних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів. Пунктом 12 Правил передбачено, що обов`язкове особисте страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті здійснюється згідно із законодавством. Відповідно до підпункту 16 п. 147 Правил водій автобуса зобов`язаний продавати квитки пасажирам до початку руху автобуса у передбачених законодавством випадках. Ці правила є обов`язковими для виконання автомобільним перевізником, яким у даній справі виступає ФОП [PERSON] . З матеріалів цивільної справи вбачається, що фактично позивачем було сплачено грошові кошти за проїзд водію автобуса. З огляду на це суд приходить до висновку, що фактично сплачуючи за проїзд в автобусі грошові кошти водію, позивач фактично придбала квиток, який їй не було надано в порушення приписів Положення не з її вини, і таким чином стала пасажиром, на якого розповсюджується умови пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування». Застраховані пасажири (з квитками чи без них) можуть претендувати на відшкодування у страховій компанії, і виплата страхового відшкодування має здійснюватися відповідно до Закону України «Про страхування», а не Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 32.3 якого визначено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування». За таких обставин заявлені позивачем вимоги до ПрАТ «СК «Еталон», якою була застрахована відповідальність водія на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є необґрунтованими, ПрАТ «СК «Еталон», не є належним відповідачем у даній справі. За принципом диспозитивності цивільного судочинства згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Питання заміни неналежного відповідача належним вирішує суд першої інстанції відповідно до положень ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. З матеріалів справи вбачається, що між підприємством та позивачем виникли зобов`язання перевезення, які врегульовані відповідними нормами ст.ст. 910, 927, 928 ЦК України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», «Про страхування», які не містять умов, за яких перевізником має бути відшкодовано моральну шкоду його пасажиру - користувачу послуги з перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed