Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра про стягнення з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра на її користь матеріальної шкоди в сумі 20\~927,21 грн. та моральної шкоди в сумі 100\~000 грн., що завдана неправомірними діями ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Стислий виклад позиції учасників. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Останній 30.06.2017 було видано паспорт для виїзду за кордон. Позивач з дітьми виїхали за межі України на відпочинок в літку 2019 року, вони подорожували на транспортному засобі разом із третьою особою. 29.07.2019, при перетині кордону Республіки Чорногорія з Республікою Хорватія, було вилучено паспорт [PERSON] , як недійсний. Як було з`ясовано паспорт визнано недійсним на підставі висновку відповідача від 28.02.2019 з підстав порушення вимог законодавства працівником відповідача при видачі паспорта. У зв`язку із цим позивачу завдано матеріальної шкоди, а саме здійснено витрати на проживання, харчування та дорогу до м. Дніпра в сумі 20\~927,21 грн., а також моральної шкоди, яка оцінена позивачем у 100 тис. грн. За відзивом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області вина у видачі паспорта дочці позивача із порушенням лежить як на відповідачу так і на позивачу, яка не повідомила про наявність у дитини іншого паспорта для виїзду за кордон. В наслідок чого, при видачі нового паспорта було помилково сформовано новий УНЗР, що стало підставою для визнання його недійсним. Не підтвердження факту понесення позивачкою моральної шкоди. Для стягнення матеріальної шкоди підстави відсутні, оскільки відсутня протиправна поведінка відповідача, як необхідна умова відшкодування шкоди. Інший відповідач відзиву не надав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви. Наголосив, що відповідач мав повідомити про визнання недійсним паспорту позивача та Адміністрацію Держприкордонслужби. Вчасне повідомлення перешкодило б завдання шкоди позивачу. Представник ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Інший відповідач явки представника в судове засіданні не забезпечив, про судове засідання повідомлявся. Фактичні обставини встановлені судом. Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Із висновку №326/2019 від 28.02.2019 службової перевірки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, затвердженого директором Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України 10.06.2019 вбачаються наступні обставини: - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 23.06.2017 [PERSON] звернулася із заявою про виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , заява-анкета №5791559 за результатами перевірок 27.06.2017 було прийнято рішення про видачу паспорта та присвоєно УНЗР [NUMBER] , який отримано 13.07.2017; - встановлено, що [PERSON] оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, заява-анкета №249556 від 01.06.2016 за результатами якої було присвоєно УНЗР [NUMBER] ; - підчас формування заяви анкети №5791559 та її розгляду старшим інспектором УПГПР Ярличенко В. не з`ясовувалось у заявника наявність у дитини раніше оформленого документу засобами ЄДДР, в тому числі не здійснено пошук в ЄІАС УМП за даними особи, що у подальшому призвело до присвоєння другого УНЗР. Таким чином, підчас розгляду заяви-анкети та прийняття рішення про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон спеціалістом УПГПР Ярличенко В. не дотримані вимоги пунктів 25, 37-39 Порядку, що призвело до сформування у Реєстрі на [PERSON] , [INFO] другого УНЗР, який внесено до паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Вказаним висновком паспорт серії [NUMBER] визнано недійсним, та таким, що підлягає вилученню та знищенню. Відповідачем долучено заяви-анкети від 01.06.2016 та від 23.06.2017 для внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] . У таких заявах відсутня графа щодо попередньо виданих паспортів. Із копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон позивачки вбачається, що остання перетнула державний кордон України 12.07.2019 та повернулася до України 01.08.2019 з м.Тіват. [PERSON] , [INFO] , надано посвідчення особи на повернення в Україну, за яким остання повернулася до України з м.Тіват 01.08.2019. За договором про надання туристичних послуг №30/07-2 від 30.07.2019, рахунку від 30.07.2019, дублікату квитанції від 31.07.2019, пасажирських квитків вбачається купівля авіаквитків на літак Тіват-Київ на 01.08.2019 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вартість квитків 11\~300 грн. Згідно рахунку на [PERSON] та фіскального чеку, за проживання із 01.08.2019 по 02.08.2019 у Готельному комплексі «Верховина» у м. Києві сплачено 596,69 грн. Позивачем надано квитки на потяг на імена [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на 02.08.2019 з м. Києва до м. Дніпра на загальну суму 2\~054,43 грн. За видачу нового паспорта громадянина України для виїзду за кордон позивачем сплачено 682 грн., 400 грн. та 42 грн. комісії, що підтверджується заявою-приєднання, актом виконаних робіт та квитанціями. Норми права, що застосував суд. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У п.72 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) вказано, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38). За висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, №14183/02, п. 71, 22 листопада 2005). При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3.\~19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Відповідно до п.25 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 07.05.2014 №152 у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, закордонної дипломатичної установи, уповноваженого суб`єкта із використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (у тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). У відповідності до п.43, 44 Порядку після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук інформації в Реєстрі щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). Відповідно до п.90 Порядку про визнання паспорта для виїзду за кордон недійсним відповідно до підпунктів 6 і 8 пункту 89 цього Порядку територіальний орган/ територіальний підрозділ ДМС, закордонна дипломатична установа в установленому законодавством порядку протягом однієї доби інформують Адміністрацію Держприкордонслужби, Робочий апарат Українського бюро Інтерполу Національної поліції України. У відповідності до приписів ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Оцінка суду. Доведено та не заперечується сторонами факт документування відповідачем паспортом громадянина України [PERSON] . При цьому оформлення паспорту була допущена помилка яка мала наслідком визнання його недійсним та вилучення. Враховуючи приписи Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України виним у цьому є працівник відповідача, яка не перевірила відповідної інформації у реєстрі. Цей висновок підтверджується висновком, складеним відповідачем та затвердженим директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України. Позиція відповідача у даному процесі є спробою перекладення відповідальності за помилку працівника державного органу на особу, що неприпустимо. Судом також враховуються відсутність у Положенні та заяві-анкеті графи про передньою видані паспорти, тобто відсутній факт приховування інформації з боку позивачки. Неповідомлення про визнання недійсним паспорта відповідачем є порушенням принципу належного урядування. Позивачем доведено понесення витрат у зв`язку із вилученням паспорта за межами території України, а саме необхідністю перельоту до Києва, ночівлі там та подальшого переїзду в м. Дніпро. Також позивачка змушена була нести витрати на оформлення нового паспорта. Тому такі витрати повинен компенсувати орган державної влади, який допустив помилку при видачі паспорта. Оскільки на підтвердження частини витрат позивачем надано документи на іноземній мові без перекладу, судом такі до уваги не приймаються. Суд погоджується, що дії відповідача щодо порушень підчас видачі паспорта, несвоєчасного повідомлення про його недійсність, спричинили позивачці моральну шкоду. Зокрема опинившись із двома дітьми за межами території України без документу, який надає можливість повернутися до України, позивачка змушена була нести додаткові витрати, змінити свої плани та докладати додаткових зусиль до повернення в Україну, зокрема отримати документ на повернення, організувати придбання квитків на літак та інше. Враховуючи встановлені обставини у сукупності суд вважає достатнім та розумним стягнути моральну шкоду в сумі 15\~000 грн.

Outcome: partial