Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнення коштів на утримання, вказуючи що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 червня 2011 року, від якого мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей та на утримання позивача матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позов підтримала, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідної якої позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 600 грн. та на утримання дружини 300 грн., просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 червня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка № 512 від 20.05.2014 року, яка видана виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дружини та по утриманню дітей. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнення коштів на утримання є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 21.05.2014 року. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 75,79, ч. 2 ст. 84, 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial