Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що її мати [PERSON] у 1967 року та в 1991 році на земельній ділянці виділеній для будівництва побудувала житлові будинки та звела господарські будівлі в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на житлові будинки та господарські будівлі. За життя померла [PERSON] 21 липня 2006 року склала заповіт та заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] Остання звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], а саме у свідоцтві про народження [PERSON] спадкоємець та її батьки в графі «Прізвище» записані «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодаця в графі «Прізвище» записана «[PERSON]» та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить встановити факт, що [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], померлої [INFO] та визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок літер «А» загальною площею 35,80 кв.м, у тому числі житловою 28,30 кв.м, житлового будинку літер «Г» загальною площею 204,30 кв.м. в тому числі житловою 82,30 кв.м. та господарських будівель та споруд: літня кухня літер «Б», сарай літер «В», вбиральня літер «Д», колодязь №1, огорожа № 2,3,4 що в [ADDRESS]. Позивач та її представник у судове засідання позов підтримали повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач - Герцаївська міська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається що по [ADDRESS] розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку літер «А» загальною площею 35,80 кв.м, у тому числі житловою 28,30 кв.м, житлового будинку літер «Г» загальною площею 204,30 кв.м. в тому числі житловою 82,30 кв.м. та господарських будівель та споруд: літня кухня літер «Б», сарай літер «В», вбиральня літер «Д», колодязь №1, огорожа № 2,3,4 вартістю в цінах 2018 року 303400 грн. Згідно довідки Молницької сільської ради Герцаївського району, вказані житлові будинки з господарськими спорудами побудовані в 1960 році та у 1991 році відповідно та належали [PERSON] Статтею 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку встановлено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З ксерокопії свідоцтва про народження серїї [NUMBER] виданого повторно Герцаївським районним відділом актів цивільного стану 08 червня 1995 року вбачається що [PERSON] народилась [INFO] в с.Молниця Герцаївського району Чернівецької області, в графі батько вказаний [PERSON] а в графі мати [PERSON]. З ксерокопії свідоцтва про шлюб серїї [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області [PERSON] та [PERSON] 01 березня 1989 року уклали шлюб та прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON]. В с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області [INFO] померла - [PERSON]. На момент її смерті разом з нею проживала та була зареєстрована позивач [PERSON] ,яка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця. (довідки № 535, 537 від.27.03.2018 року виданих Молницькою сільською радою). З довідки № 551 від.23.05.2018 року виданої виконавчим комітетом Молницької сільської ради вбачається, що [PERSON] відповідно до погосподарських книг з 1950 року по теперішній час не був зареєстрований на території Молницької сільської ради. З ксерокопії заповіту № 38 від 21 липня 2006 року вбачається що, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [INFO]. Довідкою № 552 від.23.05.2018 року виданої виконавчим комітетом Молницької сільської ради підтверджується, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є донька [PERSON]. Згідно даних витягу з погосподарської книги Молницької сільської ради №4291 за 2011-2015 р.р. у будинку по [ADDRESS] прописана [PERSON] та в 1967 року побудовано житловий будинок, а згідно витягу з погосподарської книги Молницької сільської ради №4341 за 2016-2020 р.р., копії паспорта позивача [PERSON] була зареєстрована і проживала із спадкодавцем з 2012 року. Факт встановлення родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як дочка та мати підтвердили допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] які пояснили, що добре знають померлу [PERSON], що її донькою є позивач по справі [PERSON] 23 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Єнакаке Ю.А. Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак в цьому їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене майно . Такі відомості вбачаються також із матеріалів спадкової справи. Спадкоємців за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Постановою нотаріуса від 13 квітня 2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок . Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] Частинами 1, 3, 4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Таким чином суд вважає, що заявлені вимоги позивача, щодо визнання за нею права власності на спадщину є обґрунтовані та таки, що підлягають задоволенню. Відповідно до 315 ЦПК України, а також роз'яснень даних в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає також справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.315 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може в порядку окремого провадження встановити факт, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, що посвідчує факт. Разом з тим, як вбачається з постанови нотаріуса , яка відповідає вимогам Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) , позивачу не було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з причин невідповідностей у документах, що встановлюють родинні відносини позивача із спадкодавцем. Зважаючи на це суд вважає, що заявлена вимога про встановлення юридичного факту є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі ст.86 ЦК Української РСР (1963 року), ст.71 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.1216, 1217, 1223, ч.ч.1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1297 ЦК України та

Outcome: partial