Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що 01.10.2018вона знаходилася вдома одна та о 09.30 год. до її двору прийшли ветеринари для проведення вакцинації собак від сказу. Вона на милицях вийшла до ветеринарів. Під час проведення щеплення собаки, яку вона тримала, собака сіпнулася, збила її. Вона упала. Ветеринари запитали чи може вона встати, на що вона відповіла, що одна нога у неї поломана, а на іншу ногу вона не встане. Ветлікар із напарником занесли її до будинку, викликали швидку та поїхали далі робити вакцинацію. По приїзду швидкої лікар зателефонував до сімейного лікаря Боромлянської лікарні,а сімейний лікар зателефонував її дочці та повідомили про можливий перелом, запропонували госпіталізацію, але її донька відмовилася не знаючи ступінь тяжкості травми. Наступного дня вона разом із донькою були у прийомному відділенні Тростянецької лікарні, де зробили рентген, лікар зробив обстеження і повідомив, що у неї перелом правої шийки стегна зі зміщенням. Її госпіталізували у відділення травматологіїта почали підготовку до операції, від проведення якої вона відмовилася у зв`язку із відсутністю коштів на придбання суглобу у сумі 32000,00 грн. та ліків. Зібравши всю історію хвороби(знімки та виписки із лікарні) її донька поїхала до міста Харкова у Інститут травматології ім.Святенка за консультацією, де останній повідомили, що є необхідність у проведенні операції на обох суглобах. Вартість одного суглобу коштувала у межах 20000,00 грн., а таких коштів у неї не було. На звернення її доньки гарячу урядову лінію, остання 22.10.2018 отримала відповідь з Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області, яка не відповідає дійсності, оскільки не було проведено службової перевірки і не були прийняті відповідні міри, а позивачці лише поспівчували. На повторне звернення Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській областідочка отримала 12.11.2018 відповідь, у якій було зазначено наступне: «Під час проведення подвірної вакцинації єдиною присутньою вдома за вказаною адресою була [PERSON] , яка пересувалась на милицях. Ветлікар запропонував у даний момент не робити щеплення, так як утримувати тварин потрібно надійно тримати собаку. Проте, жінка запевнила, що зможе втримати тварину і запросила до двору для проведення щеплень. Вона притримала одну з собак на прив`язі, якій і було зроблено щеплення. Переміщуючись до другої собаки, жінка зачепилась за дріт милицею і впала. Працівники лікарні надали потерпілій першу допомогу». Також її дочка звернулася до поліції для проведення перевірки за її заявою, за результатами розгляду якої була надана відповідь, що відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Позивач вважає, що їй завдана моральна шкода, оскільки внаслідок перелому шийки стегна вона втратила здатність пересуватися, що унеможливлює повноцінно відчувати себе нормальною людиною, потребує сторонньої допомоги. Вона відчуває себе особою з обмеженими можливостями, не може самостійно забезпечити собі нормальне існування. Тобто, необхідно повністю змінювати свій ритм та спосіб життя, що додає особливих душевних страждань та дискомфорту.До отриманих травм вона могла самостійно пересуватися по будинку та елементарно доглядати за собою. Відтепер вона не може виконувати зазначені дії, а догляд за нею здійснює її донька. Окрім цього, змінився раціон її харчування,необхідно забезпечувати збалансоване харчування з обов`язковим вмістом у раціоні кальцію, щоб процес зростання кісток відбувався швидше, а це відповідно додаткові грошові витрати.Своєї вини відповідач своєї вини не визнає, відмовляється допомогти по відновленню її стану здоров`я, що у даному випадку не відповідає загальним нормам моралі та суспільства.У сукупності всі зазначені факти завдали їй душевних переживань та страждань. Ураховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди у вигляді не відновлення стану здоров`я, яке існувало до спричинення тілесних ушкоджень, позивач вважає розумним та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Посилаючись на указані обставини та ст.ст.ст.16,23,1166, 1167 ЦК України, позивач просить стягнути з Тростянецької районної державної лікарні ветеринарної медицини на її користь 10 000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому представник просив у задоволенні позову відмовити повністю за його необґрунтованістю. Заперечення мотивовані тим, що немає вини працівників ветлікарні у отриманні позивачкою у результаті падіння травми - перелому шийки лівого стегна зі зміщенням. 01.10.2018 завідуючий Боромлянської дільничної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] разом із водієм [PERSON] здійснювали щеплення собак та котів проти сказу по [ADDRESS] Близько 09:30 ранку працівники підійшли до домоволодіння №44 , ворота та хвіртка якого були зачинені зсередини. На стукіт обізвалася [PERSON] , яку повідомили про причину візиту. Побачивши, що жінка була на костилях, спочатку працівники ветлікарні відмовилися робити щеплення. Однак позивач впевнено наполягла на щепленні та запевнила, що зможе втримати тварин. Першу собаку вдалося привити, але під час переміщення до іншої [PERSON] зачепилася костилем за дріт і впала. [PERSON] та [PERSON] допомогли постраждалій підвестися та надали необхідну допомогу. Ветлікар викликав швидку допомогу, пояснивши при цьому причину виклику, а саме, що жінка впала та у неї погане самопочуття. Лише тільки після приїзду швидкої працівники ветлікарні залишили жінку та продовжили виконання своїх службових обов`язків. Зазначені вище факти відображені у поясненнях [PERSON] та [PERSON] , наданих 19.10.2018 начальнику ветлікарні [PERSON] . Працівники ветлікарні діяли відповідно до положень Закону України «Про ветеринарну медицину», Положення, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 30.05.2017 № 266-ОД, і у спосіб, що регламентує порядок проведення щеплень домашніх тварин, та не порушували при цьому права інших осіб. Водночас, позивачем не наведено доказів протиправних дій працівників ветлікарні, якими було б нанесено шкоду здоров`ю позивача. Обов`язок доказування протиправності діяння заподіювача - спричинення моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на позивача, але остання жодних доказів у підтвердження протиправності діяння відповідача, причинного зв`язку між таким діяння відповідача та завданням моральної шкоди не надала. Разом із тим, за допомогою у відновленні стану здоров`я позивач до ветлікарні не зверталася. Натомість, донька позивача [PERSON] у жовтні 2018 року зверталася на урядову гарячу лінію. За результатами даних звернень Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області проведено з`ясування обставин травмування позивача під час проведення вакцинації домашньої тварини працівниками ветлікарні та встановлено відсутність протиправності та порушень чинного законодавства у діях працівників ветеринарної служби (а.с.27-28). У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав із підстав указаних у ньому, просив задовольнити позов. При цьому представник указав, що дії працівників відповідача за ч.1 ст.1167 ЦК України є неправомірними, оскільки вони прохали позивачку тримати собаку. На його думку, працівники ветлікарні повинні мати спеціальні засоби для проведення щеплень. Спочатку позивачка відмовилася, оскільки хазяйкою будинку, є її дочка, але потім погодилася на щеплення. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав із підстав указаних у відзиві на позов, просив відмовити у позові за його необґрунтованістю. При цьому, представник указав, що у той день дійсно проводилися профілактичні заходи ветлікарями [PERSON] та [PERSON] . Спочатку ветлікар сказав, що оскільки бабуся на милицях проводити щеплення вони не будуть, але остання наполягла на тому. За ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину» ветлікарям заборонено самостійно тримати собак. Після проведення щеплення одній собаці вагою до 10 кг бабуся пішла до іншої собаки і зачепилася за дріт, на який був прикріплений собака. Бабуся впала, а потім її занесли до будинку та на вимогу позивачки викликали швидку допомогу. Ветлікарі діяли правомірно, причинний зв`язок між діями ветлікарів та спричиненою позивачці шкодою відсутній. Лікар пояснював, що під час вакцинації собака навіть не сіпнулася. Суд, заслухавши позицію представників сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали ЄО за №254 від 23.01.2019 за фактом звернення [PERSON] , оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено, що у період з 02.10.2018 по 16.10.2018 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні комунального закладу «Тростянецька центральна лікарня» із діагнозом - закритий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням. [PERSON] поступила до лікарні зі скаргами на болі у лівому кульшовому суглобі, порушення функції. Зі слів хворої травма побутова, отримана 01.10.2018. За рентгенографією обох кульшових суглобів хвора мала повний поперечний внутрішньо суглобовий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням. Старий консолідований перелом шийки правої стегнової кістки. Хвора отримала лікування, зокрема манжетове витягнення, була виписана із лікарні у задовільному стані з поліпшенням та рекомендаціями щодо амбулаторного нагляду у лікаря ортопеда, фіксацією гіпсовою пов`язкою на термін 2,5 місяці (а.с.17). За висновком контрольної комісії КНП Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини села Боромля» від 08.02.2019 внаслідок захворювання: двобічний перелом шийки стегна лівої (2018 р.) та правої (2015 р.) [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.16). За фактом отримання травми під час проведення вакцинації домашньої тварини працівниками Тростянецької районної державної лікарні ветеринарної медицини, притягнення останніх до відповідальності, від імені позивачки до різних інстанції зверталася дочка останньої [PERSON] . Зокрема, дочка зверталася неодноразово зі зверненнями на урядову гарячу лінію, а саме: 16.10.2018, 26.10.2018, 26.11.2018 та 22.01.2019 до Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області із заявою. Звернення до урядової гарячої лінії були розглянуті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області, проведено з`ясування обставин травмування [PERSON] під час вакцинації домашньої тварини працівниками ветеринарної служби, за результатами яких у діях посадових осіб працівників ветеринарної служби порушень законності додержання порядку проведення вакцинації тварин не встановлено, профілактична вакцинація проводилася лікарями відповідно до повноважень, визначених Законом України «Про ветеринарну медицину», Положенням, затвердженим наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 30.05.2017 за №266- ОД. та не порушили права інших осіб. Щодо події, яка трапилася 01.10.2018 із [PERSON] надали свої пояснення завідуючий Боромлянською дільничною лікарнею ветеринарної медицини лікар [PERSON] та водій [PERSON] . Безпосередні свідки події пояснили, що на час проведення подвірної вакцинації єдиною присутньою вдома за адресою: [ADDRESS] Тростянецького району була [PERSON] , яка пересувалася на милицях. Ветлікар запропонував у даний момент не роботи щеплення, так як утримувачу тварин потрібно надійно тримати собаку. Проте, жінка запевнила, що зможе втримати тварину і запросила до двору для проведення щеплення. Вона притримала одну з собак на прив`язі, якій і було зроблено щеплення. Переміщуючись до другої собаки, жінка зачепилась за дріт милицею і впала. Працівники лікарні надали потерпілій першу допомогу. Заявнику [PERSON] було роз`яснено, що у даному випадку законодавчих підстав для виплати коштів на лікування постраждалої немає, а також роз`яснено право оскарження у разі незгоди безпосередньо керівнику лікарні або до суду (а.с.8-11). Заява [PERSON] до Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області датована 22.01.2019 також була розглянута, по факту отримання травми останньою була проведено перевірка. З матеріалів перевірки ЄО за №254 від 23.01.2019 вбачається, що під час перевірки був допитаний завідувач Боромлянської ДЛВМ [PERSON] , під час допиту якого становлено, що [PERSON] наполягала на щепленні тварин, придержавши першу собаку, вона милицею зачепилася за дріт, який знаходився на землі та до якого була прив`язана собака ланцюгом, впала на землю. Піднятися [PERSON] не змогла та попрохала її занести до будинку та викликати швидку допомогу. За наслідками перевірки ознак кримінального правопорушення не було встановлено та ДОП Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області к-н поліції [PERSON] був винесений висновок про припинення подальшого розгляду матеріалів ЄО №254, про що і було повідомлено позивачку (а.с.12-15). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює завідуючим Боромлянською дільничною лікарнею ветеринарної медицини та 01.10.2018 разом із [PERSON] проводив профілактичні заходи - щеплення собак та котів від сказу. Підійшовши до двору позивачки та постукавши у хвіртку, відізвалася жінка. Коли жінка вийшла він побачив, що вона на милицях. Повідомили жінку про причину свого візиту. Він сказав, що тут не вийде провести щеплення, але бабуся настояла і сказала, що у них маленька собака і вона її потримає. Бабця спіймала собаку. Собака була на прив`язі, постійно упиралася. Бабця придавила собаку руками за ціпок і він зробив укол у шию й відскочив до дверей. Бабця відпустила собаку і та побігла. Потім бабця пішла ще й по другу собаку, який був під хатою та говорила, що вона і цю собаку потримає. Під час ходьби бабця зачепилася милицею за провід і впала. Він спитав як їй допомогти. Бабця відповіла, що не може піднятися на ногу. [PERSON] взяв ряднину та вони поклали бабку на неї, занесли у коридор будинку. На прохання бабці викликали швидку допомогу та пішли далі проводити щеплення. Згідно Закону України «Про ветеринарну медицину» власник тварини повинен зафіксувати собаку, щоб вона не могла вкусити. Бабця претензій не заявляла, а лише сказала, що краще б вона не тримала собаку. У поясненнях він написав, зі слів бабці про власника господарства. Свідок [PERSON] показав, що він працює водієм Боромлянської дільничної лікарні ветеринарної медицини та рік тому проводилися профілактичні заходи - щеплення собак та котів від сказу по вул.Розумівській у с.Боромля Тростянецького району. Підійшовши до двору позивачки та постукавши у хвіртку, вийшла жінка на милицях. [PERSON] запитав жінку чи вона не потримає собаку, а остання повідомила, що потримає. Перша собака була маленька та після проведення їй щеплення у шию [PERSON] відскочив назад. Після щеплення побіг углиб двору. Коли жінка пішла до другої собаки, то під час ходьби перечепилася через проволоку, натягнуту на землі, та впала серед двору, десь за 3 метри від місця щеплення. Коли вони підняли жінку на руки, вона повідомила, що у неї болить нога. Тоді вони взяли ряднину та на ній занесли жінку і посадили на лавку. Викликали швидку. У той день вони бачили дочку позивачки, яка їх сварила за те, що вони потрапили у двір і проводили щеплення. Під час відвідування аудіо та відеозапис не проводили. На вулиці була присутня жінка на ім`я [PERSON] , але вона не бачила обставин події. Аналогічні пояснення були дані завідувачем Боромлянською дільничною лікарнею [PERSON] та водієм [PERSON] на ім`я начальника Тростянецької районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON]. у письмовому вигляді датовані 19.10.2018 та 17.07.2019 (а.с.29-30, 35-36) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на швидкій допомозі. Того дня поступив виклик від диспетчера. Він разом із фельдшером [PERSON] виїхали на виклик та прибуло до місця господарства [PERSON] через 8-10 хвилин. Спочатку він не заходив до господарства, але через 3 хвилини його покликав по телефону фельдшер про допомогу. Людина у дворі лежала у лежачому положенні на боці, одягнена, недалеко від будинку, десь за 7-8 метрів від нього. Крім цієї людини у дворі нікого не було. Він допоміг занести постраждалу на носилках у прихожу кімнату будинку та зателефонував до сімейного лікаря Боромлянської лікарні,а сімейний лікар зателефонував її дочці, оскільки у лікарню вони можуть везти особу за її добровільної згоди та згоди родичів, роз`яснив останній усю ситуацію. Дочка повідомила, що доставить матір до лікарні своїм транспортом. Після надання допомоги вони уїхали. Свідок [PERSON] показав, що працює фельдшером ППБ Боромля Тростянецького відділення Охтирської станції екстреної (медичної) допомоги. Був Не пам`ятає коли саме був виклик до господарства [PERSON] , яка знаходилася вдома, на веранді. Знає, що травму [PERSON] отримала внаслідок того, що перечепилася за ціпок, який її потягнув і вона впала. Це сталося коли ветеринари проводили щеплення собакам, які занесли її у будинок та викликали швидку. Під час огляду була підозра на перелом шейки стегна. На момент огляду постраждалої загроз життю останньої не було. Після надання медичної допомоги позивачці, він разом із [PERSON] зв`язалися із родичами, які відмовилися від госпіталізації [PERSON] . Дочка [PERSON] підписала заяву про відмову від госпіталізації. У своїй діяльності Тростянецька районна державна лікарня ветеринарної медицини, якій підпорядковується Боромлянська дільнична лікарня ветеринарної медицини та її працівники діють на підставі Положення про Тростянецьку районну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 13.06.2017 за №310-ОД (далі - Положення) (а.с.47-50). Згідно пункту 1 Положення ветлікарня відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини. Відповідно до пункту 4 Положення основними завданнями ветлікарні є охорона території району від занесення збудників інфекційних хвороб тварин, ветеринарне обслуговування тварин господарств різних форм власності та фізичних осіб на відповідній території, реалізація заходів щодо додержання ветеринарно-санітарних вимог, установлених законодавством. На підставі пункту 5 Положення ветлікарня відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює профілактичні, діагностичні, лікувальні заходи; проводить заходи щодо профілактики і ліквідації хвороб тварин. Відповідно до статті 37 Закону України «Про ветеринарну медицину» фізичні особи, діяльність яких пов`язана з утриманням та обігом тварин, зобов`язані, зокрема: забезпечувати, щоб тварини, яких вони вирощують, утримують та/або здійснюють їх обіг, не мали хвороб, що підлягають повідомленню; виконувати законні вимоги державних ветеринарних інспекторів та офіційних ветеринарних лікарів щодо здійснення протиепізоотичних заходів та/або заходів карантину тварин, включаючи обмеження на переміщення тварин та/або осіб, що мали контакт з хворими тваринами або з тваринами, щодо яких є підозра на захворювання на хворобу, що підлягає повідомленню, та інших ветеринарно-санітарних заходів; доставляти тварин у визначене місце або забезпечувати належні умови за місцем утримання тварин для проведення ветеринарного огляду, діагностичних, профілактично-лікувальних обробок, включаючи дослідження і щеплення. У разі необхідності забезпечувати надійну фіксацію тварини при проведенні маніпуляцій, транспортування (доставки) відібраних зразків тканин, крові та інших матеріалів для діагностичних аналізів; сприяти державним ветеринарним інспекторам та офіційним ветеринарним лікарям у виконанні службових обов`язків. Отже, фізичні особи, діяльність яких пов`язана з утриманням та обігом тварин, зобов`язані, зокрема: забезпечувати надійну фіксацію тварини при проведенні маніпуляцій. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 (із змінами і доповненнями від 25.05.2001 за № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова ПВСУ № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до абзацу другого пункту 5 Постанови ПВСУ № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діямизаподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до абзацу першого пункту 9 Постанови ПВСУ №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, обов`язок доказування протиправності діяння заподіювача - спричинення моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом. Із досліджених доказів та показів свідків судом не було установлено, що саме з вини працівників Тростянецької районної державної лікарні ветеринарної медицини позивачка отримала травму 01.10.2018. Причинний зв`язок між діями працівників та отриманою позивачкою травмою відсутній. [PERSON] отримала травму внаслідок падіння, перечепившись через ціпок. Працівники ветлікарні надали допомогу постраждалій та викликали швидку допомогу, повідомили родичку про обставини справи, а отже діяли відповідно до події, що сталася. При цьому, у день отримання травми позивачка претензій до працівників ветлікарні не заявляла та відмовилася через свою дочку [PERSON] від госпіталізації. За змістом ч.ч.1-3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалена судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, позивач не надала жодних доказів у підтвердження протиправності діяння відповідача, причинного зв`язку між таким діяння відповідача та завданням моральної шкоди. Зазначене узгоджується зі правовою позицією, викладеною Першою судовою палаток Касаційного цивільного суду Верховного Суду у рішенні від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц, де було вказано, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно, визначивши суб`єкта такої відповідальності. За указаних обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку зі звільненням позивачки від сплати судового збору за ухвалою від 19.06.2019 та відмовою у задоволенні позову, судові витрати приймаються на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed