Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області в якому просить: Визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою та жителькою с. Більськ, Котелевського району Полтавської області право власності на 1/4 частину нерухомого майна, що складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 91, 2 кв.м., в тому числі житлова площа - 39, 1 кв.м. та господарських будівель: сараю літ. «В», гараж літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», огорожі № 1, ворота № 2, водопроводу № 3, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 34-35). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала до суду заяву від 27.08. 2019 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримують повністю (а.с 40). Відповідач Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с 41-45). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] обґрунтовує позов тим, що вона являється колишнім членом колгоспного двору та має право на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою [ADDRESS] , проте звернувшись до державного реєстратора щоб зареєструвати частину нерухомого майна їй було відмовлено, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на нерухоме майно (правовстановлюючий документ), що відноситься до колгоспного двору та реєстратор не наділений правом визначення часток у спільній сумісній власності (а.с. 24). Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-57), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 26.07.2019 року № 623 домоволодіння яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно запису по господарської книги № 7, особовий рахунок № [NUMBER] станом на 01.07.1990 року, відноситься до колгоспного двору, членами колгоспного двору на 01.07.1990 року є: [PERSON] - голова двору - [INFO] , члени колгоспного двору - [PERSON] - [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с 29-30). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх члені двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи вище викладене, кожному із співвласників належить по 1/4 частині нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] звернувшись до державного реєстратора щодо реєстрації за собою , як члена колгоспного двору права власності на 1/4 частку нерухомого майна, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 91, 2 кв.м., в тому числі житлова площа - 39, 1 кв.м. та господарських будівель: сараю літ. «В», гараж літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», огорожі № 1, ворота № 2, водопроводу № 3, розташованого за адресою: [ADDRESS] , рішенням від 08.08.2019 року їй було відмовлено у реєстрації вищезазначеного нерухомого майна, обґрунтувавши це тим, що правовий статус колгоспного двору регулювався ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Процедура проведення держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на рухоме майно та їх обтяжень. Статтею 5 вищезазначеного закону не передбачено реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір (а.с 24). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 16.07.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок «А-1», загальною площею 91, 2 кв.м., в тому числі житлова площа - 39, 1 кв.м. та господарських будівель: сараю літ. «В», гараж літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», огорожі № 1, ворота № 2, водопроводу № 3, (а.с. 19-23). Виходячи з вимог ст. 5 ЦК України до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved