Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником частини приватного будинку [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані також відповідачі, які є колишніми членами родини позивача, а саме син, донька та онук. За словами позивача, відповідачі виїхали на роботу до Росії, фактично не проживають за місцем реєстрації із 2015 року, обов`язків по утриманню житла не здійснюють. Факт реєстрації відповідачів у вказаному вище будинку створює позивачу суттєві перешкоди, які полягають, зокрема, у значних витратах на утримання житла. З огляду на викладене у позовній заяві, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 09 червня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - адвокат Богданович В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечила. Додала, що позивач вирішила звернутися до суду, оскільки змінились правилами надання субсидій. Судовий збір з відповідачів просила не стягувати. У судове засідання 09.11.2021 року позивач та її представник не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує частково, просить визнати такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляли. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Житомирської міської ради в судовому засіданні просила врахувати інтереси малолітнього [PERSON] та не визнавати його таким, що втратив право користування житлом, з метою захисту його житлових прав. В судове засідання 09.11.2021 року представник третьої особи не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та у зв`язку з тим, що позивач не просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, у результатах розгляду справи покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача, близько 10 років проживає по [ADDRESS] . Останній раз бачила відповідачів років 4 тому, коли вони приїздили провідати матір (позивача). За словами свідка, на даний час позивач проживає у будинку разом зі своєю матір`ю, а відповідачі, як їй відомо, проживають за межами країни. Майже аналогічні показання надала в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, та близько 18 років проживає по [ADDRESS] . Зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] - це діти позивача, а [PERSON] - її онук. Останній раз бачила відповідачів більше 4 років тому. За відомостями свідка, відповідачі виїхали, однак куди їй невідомо. Додала, що позивач проживає у будинку з мамою. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19.07.2013 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією згаданого договору. Частка даного будинку фактично є квартирою [ADDRESS] . Крім позивача, у вказаній квартирі також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] та їх фактичне не проживання в ній без поважних причин кілька останніх років, на підставі чого суд, розглянувши справу в межах заявлених уточнених вимог, дійшов висновку, що реєстрацією місця проживання відповідачів у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування нерухомим майном за вказаною адресою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved