Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів належних до виплати при звільнені з роботи. Позов мотивовано тим, що з 01 грудня 2014 року по 06 серпня 2015 року вона працювала на посаді продавця продовольчих товарів в магазині «Промінь» в смт Компаніївка по трудовому договору, укладеному з фізичною особою - підприємцем [PERSON] За час роботи відповідачем неодноразово порушувалися її права, зокрема, не було оплачено відпрацьовані святкові та вихідні дні, крім того незаконно було збільшено робочий тиждень, що призвело до понаднормової праці. Посилаючись на ці обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь за період з 01.12.2014 по 31.07.2015р.р., - 14173,82 грн. оплату за понаднормові години роботи; оплату за роботу у неробочі та святкові дні у розмірі 5184,32 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила його задовольнити. Пояснила, що 01.12.2014 р. працювала на посаді продавця продовольчих товарів в магазині «Промінь» в смт Компаніївка по трудовому договору. За період роботи продавцем постійно порушувались її права. Надала суду помісячний розрахунок сум за виконану нею роботу надурочно та за роботу у вихідні та святкові дні за період з 01.12.14 р. по 31.07.15 р. на підставі табелів обліку робочого часу за цей період, які вели самі робітники. 06 серпня 2015 року вона розірвала трудовий договір з ПП [PERSON] за згодою сторін. На своє прохання провести з нею розрахунок, щодо нарахованих сум, належних їй до виплати при звільнені з роботи, отримала розрахунок в сумі 998,45 грн., за невикористану відпустку. Пояснила, що намагалася вирішити спір у позасудовому порядку, у зв'язку з чим зверталася до відповідача з відповідним листом-претензією, однак отримала відповідь про не обєктивність претензії. Відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що нею завжди дотримувався режим робочого часу, тривалість якого на тиждень складає 40 годин, що підтверджується відповідними табелями обліку робочого часу, які надала суду. Згідно цих табелів позивач не працювала у вихідні та святкові дні, а також не притягувалася до роботи понаднормово. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані письмові документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] за трудовим договором від 01.12.2014 р., укладеним з ФОП [PERSON], була прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів з мінімальною заробітною платою + 2 грн., на місяць встановленої чинним законодавством України. Тривалості щорічної відпустки визначена у 24 календарних дні. Згідно п. 4. Вказаного трудового договору, час виконання робіт установлено: з 8.00 год. до 17.00 год. обідня перерва з 12.00 до 13.00 год., або інший за згодою сторін з 13.00 год. до 22.00 год. . обідня перерва з 18.00 до 19.00 год. Розподіл робочого дня на частини можливий і в ході виконання трудового договору, про що складається відповідне доповнення до цього договору. При цьому сторони мають право встановлювати сумарний облік робочого часу за певний період (місяць, квартал тощо). Тривалість робочого часу не повинна перевищувати у вибраному періоді нормальну тривалість робочого часу з розрахунку 40 годин на тиждень. Згідно п.5 вихідні дні надаються субота, неділя або інші за погодженням сторін. Згідно наданих відповідачем табелів обліку використаного робочого часу продавець [PERSON] з грудня 2014 р. по березень 2015 р. включно працювала 8 годинний робочий день 5 днів на тиждень 2 вихідні (також у святкові дні), з квітня по серпень 2015 р. працювала 7 годинний робочий день 5 днів, один робочий день 5 годин на тиждень та мала один або два вихідні на тиждень. Таким чином, офіційні звіти які велись та подавалися відповідачем до відповідних контролюючих органів виконавчої влади не перевищують встановленого чинним законодавством України 40 годинного робочого тижня. Згідно відомості про заробітну плату з грудня 2014 по липень 2015 року, виданої ПП [PERSON] заробітна плата [PERSON] з грудня 2014 р по липень включно 2015 р. 1218 грн.. погодинна ставка в грудні 2014 р. становить 6,66грн./1 год., погодинна ставка в січні 2015 7,66грн./1год., погодинна ставка в лютому 2015 7,61грн./1год., погодинна ставка в березні 2015 7,25грн./1год., погодинна ставка в квітні 2015 7,29грн./1год., погодинна ставка в травні 2015 8,52грн./1год, погодинна ставка в червні 2015 7,61грн./1год., погодинна ставка в липні 2015 6,62грн./1год. Рішенням Компаніївської селищної ради Кіровоградської області від 26.02.2015 р. №18 затверджено розпорядок роботи кафе-магазину «Промінь», розташованого по вул. Садовій, 266 в смт Компаніївка щоденно з 8.00 до 20.00, обідня перерва з 14.00 до 15.00, вихідний субота. Позивачем та відповідачем зазначено, що до цього розпорядження діяло інше рішення Компаніївської селищної ради, яке на пропозицію суду відповідачем не надано, згідно якого графік роботи кафе-магазину «Промінь» щоденно з 8.00 до 22.00, обідня перерва з 14.00 до 15.00, вихідний субота, неділя. Разом з тим судом встановлено, що позивач працювала по графіку два дні працює один день вихідний. При цьому працювала весь робочий день, відповідно до затвердженого графіку роботи кафе-магазину «Промінь». Продавцями, для власної зручності на уникнення плутанини вівся власний табель виходів на роботу у вказані місяці, відповідно до яких позивачем і розраховано суму позову. Так, згідно цього розрахунку позивач вважає, що за період з 1 грудня 2014 р. по 31 липня 2015 року нею недоотримано 19\~358,14 грн., з яких 14173,82 грн. оплату за понаднормові години роботи; оплату за роботу у неробочі та святкові дні у розмірі 5184,32 грн. 06.08.2015 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) за угодою сторін. Судом враховується, що за змістом п.1 ст.36 КЗпП України, яка передбачає припинення трудового договору за угодою сторін, передбачається, що умови такого звільнення визначаються за погодженням сторін, що має відбуватися на підставі заяви працівника. Згідно зі ст. 233 вказаного кодексу працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачем дотримано строк звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Вирішуючи спір з приводу залучення до надурочних робіт [PERSON], суд виходить з положень ст.106 КЗпП України, Наказом Мінстату України № 253 від 09 жовтня 1995 року «Про затвердження типових форм первинного обліку», згідно з якими працівник має право на оплату праці у понадурочний час в подвійному розмірі годинної ставки. Згідно ч. 1 ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Відповідно до ст. 61 КЗпП України, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Кодексом законів про працю України передбачається, понаднормова робота оплачується в подвійному розмірі. Понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника 4 години протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Компенсація понаднормових робіт відгулом не допускається. Відповідно до ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 год. на тиждень. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Загальна кількість понаднормових годин за обліковий період визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом і нормою робочого часу за цей обліковий період. За клопотанням сторін, судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона також являється фізичною особою підприємцем. Разом з [PERSON] взяли в оренду магазин «Промінь», який належить Компаніївському РСТ. У неї в асортименті для продажу був акцизний товар, а саме алкоголь, тютюнові вироби, і її реалізатором була [PERSON], а в [PERSON] працювало два продавці [PERSON], та [PERSON] Відносно графіку роботи повідомила, що [PERSON] під час підписання трудового договору була ознайомлена з графіком роботи. Оскільки робочий день був поділений на дві зміни, продавці самі вирішили працювати два дні на третій вихідний, по черзі. Працювати понаднормово нікого не заставляли, якщо їх не влаштовували умови праці, мали б звільнитись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що працювала продавцем продовольчих товарів в магазині «Промінь» с-ща Компаніївка в період з листопада 2014р. по липень 2015 р. за трудовим договором укладеним з ФОП [PERSON], змінницею в магазині була [PERSON] Графік роботи до березня 2015р. з восьмої ранку до двадцять другої години офіційно вихідний субота, обід до квітня 2015р. 30 хв., а після 1 год. Офіційний графік роботи з квітня 8.00 год. ранку до 20.00 год. вечора, але працювали до 21.00 год. по графіку субота вихідний. Але вони працювали до 14.00 год. неділя повний робочий день. В її обовязки входило прийом, викладка товару, проведення касових розрахунків, прибирання магазину, збір сміття. Заробітна плата офіційно мінімальна, а не офіційно - більше 1500 грн. не отримувала. В березні 2015р. з 03.03.15 по 11.04.15р. перебувала на сесії, так як навчаюсь в Одеському державному аграрному університеті. В цей період [PERSON]О, працювала одна. Під час свят працювали як зазвичай з 8.00 до 21.00 год. В магазині постійно працювало дві людини, приходили обоє на 07.30 год. Ставлення [PERSON] до підлеглих бажало кращого, вимоги законодавства по оплаті праці не дотримувались. Свідок [PERSON] суду повідомила, що працювала в магазині «Промінь» реалізатором акцизного товару на підставі трудового договору укладеного з ОГХ Компаніївського РСТ [PERSON] Режим роботи до березня 2015р. з 8.00 до 22.00 год. офіційно вихідний мав бути субота, але працювали. З квітня 2015 р. робочий день був з 8.00 год. до 21.00 год. Працювали - два дні чергувань третій вихідний. Доплати за вихідні святкові їм не надавались. Заробітна плата мінімальна. Підтвердила, що [PERSON] в березні, квітні 2014 р. три неділі перебувала на сесії, в цей час в магазині працювала [PERSON], в дві зміни. Таким чином з показань позивача та свідків вбачається, що мало місце наступний режим роботи магазину «Промінь»: в двох відділах продовольчих, алкогольних і тютюнових виробів працювали продавці, у яких укладені трудові договори з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] з графіком роботи до березня 2015р. з 8.00 до 22.00 год. офіційно вихідний мав бути субота, але працювали. З квітня 2015 р. робочий день був з 8.00 год. до 21.00 год. Працювали - два дні чергувань третій вихідна. Постійно у відділах мали працювати дві людини, які допомагали один одному та взаємозаміняли одна одну. З поданих позивачем табелів виходів на роботу судом встановлено, що остання відпрацювала повні дні відповідно: у грудні 2014 р. 20 днів, із них 97 годин надурочно; у січні 2015 р. - 21 день, із них 135 годин надурочно; у лютому 2015 р. - 19 днів, із них 68 годин надурочно; у березні 2015 р. - 23 дні, із них 84 години надурочно;, у квітні 2015 р. - 26 днів, із них 121 година надурочно; у травні 2015 р. - 21 день, із них 91 година надурочно; у червні 2015 р. - 20 днів, із них 68 годин надурочно; у липні 2015 р. 31 день - 164 години надурочно, що у сумі складає 828 години. Згідно відомості про заробітну плату з грудня 2014 по липень 2015 року, виданої ПП [PERSON] заробітна плата [PERSON] з грудня 2014 р по липень включно 2015 р. 1218 грн.. погодинна ставка в грудні 2014 р. становить 6,66грн./1 год., погодинна ставка в січні 2015 7,66грн./1год., погодинна ставка в лютому 2015 7,61грн./1год., погодинна ставка в березні 2015 7,25грн./1год., погодинна ставка в квітні 2015 7,29грн./1год., погодинна ставка в травні 2015 8,52грн./1год, погодинна ставка в червні 2015 7,61грн./1год., погодинна ставка в липні 2015 6,62грн./1год. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 646,02*2 + 1034,1*2+517,48*2+609*2+882,09*2+775,32*2+517,48*2+1085,68*2=12\~134,70 грн. за понаднормові години. Згідно ст. 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі. У відповідності до ст. 73 КЗпП України встановлені такі святкові дні: 1 січня - Новий рік, 7 січня - Різдво Христове, 8 березня - Міжнародний жіночий день, 1 і 2 травня - день міжнародної солідарності трудящих, 9 травня - день Перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, 28 червня день Конституції України, 24 серпня - день незалежності України, 14 жовтня - день захисника України. Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня - Різдво Христове, один день (неділя) - Пасха (Великдень), один день (неділя) - Трійця. Судом встановлено, що позивач відпрацювала в святкові дні відповідно в грудні 2014 р. 01.01.2015р., 07.01.2015р. 28 годин, а тобто 2 дні, в березні 2015 р. 08.03.2015р. 12 год., тобто 1 день, в квітні 2015 р. 12.04.2015 12 годин, тобто 1 день, в травні 2015 р. 01.05.2015, 31.05.2015 24 години, тобто 2 дні, в червні 2015 р. 28.06.2015 12 годин, тобто 1 день. Таким чином ці 7 днів повинні були компенсуватись [PERSON] наданням інших днів для відпочинку. З матеріалів справи вбачається і визнається сторонами, що місячний оклад [PERSON] з грудня 2014 р по липень включно 2015 р. становить 1218 грн., отже середньоденна заробітна плата позивача становить 61,28 грн. Крім того позивачем у святкові дні відпрацьовано понаднормово в січні 2015 01.01.2015р., 07.01.2015р. 12 годин, у березні 2015 08.03.2015р. 4 год., у квітні 2015 12.04.2015 4 години, у травні 2015 01.05.2015, 31.05.2015 8 годин, у червні 2015 28.06.2015 4 години. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 61,28 * 2 *7 +91,92*2+29*2+29,16*2+68,16*2+30,44*2 = 1355,31 грн. компенсації за роботу у святкові дні. Стосовно позовних вимог про оплату за роботу у вихідні дні, суд вважає безпідставними, виходячи з такого. Як встановлено вище, продавці вели свій графік робочих і вихідних днів відповідно до змін, які самі розписували. Працюючи по графіку два робочі дні третій день вихідний, вони мали більше вихідних днів, ніж визначені трудовим договором 2 дні на тиждень, та ці вихідні дні припадали як в середині тижня так і на вихідні дні. Згідно такого графіку [PERSON] та інші працівники в середньому мали на 3 вихідних дні на місяць більше, ніж згідно визначеного трудового договору 2 дні та тиждень, тобто 8 днів на місяць. Виходячи з положень ст. 72 КЗпП України та постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» видно, що нарахування виплат у вихідний день, робота у вихідний день може компенсуватись, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі, оскільки робочий день [PERSON] відбувався у дві зміни і вихідні дні припадали на кожен третій день у суду не має можливості порахувати кількість вихідних днів. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатньо доказів для вирахування вихідних днів в період з грудня 2014 р. по липень 2015 р., оскільки згідно графіків роботи на цей період позивач мала по 11 днів вихідних на місяць. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову: у частині стягнення їй заробітної плати за період з 01 грудня 2014р. по 31 липня 2015р. за виконання надурочних робіт та за роботу у святкові дні. В решті частині вимог - відмовляє за недоведеністю та безпідставністю. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині несправедливості виплати позивачу заробітної плати за виконання надурочних робіт та за роботу у святкові дні, яка на думку відповідача виконувалась ними самостійно без її втручання, оскільки згідно ст.ст. 72, 107 КЗпП України позивач, діючи відповідно до вимог закону та наказів роботодавця відпрацював у вищенаведені вихідні дні, і під час дії трудового договору, за згодою сторін, відповідач був зобов'язаний надати йому інші дні відпочинку, видавши про це відповідні накази (наказ). Позивач не мала права самостійно використовувати відгули. На відповідачеві, як на роботодавцеві лежить обов'язок вести облік роботи працівників у відпрацьовані святкові та понаднормово дні, встановлювати відповідні премії і надбавки тощо. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. Отже з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. Що стосується стягнення витрат на оплату правової допомоги, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем надано суду квитанцію № 185 від 06.08.2014 р., видану адвокатом [PERSON] про те, що нею прийнято від [PERSON] 250 грн. за складання позовної заяви. Загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Загальна сума понесених позивачем судових витрат, складає 250 грн.

Outcome: partial