Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» про припинення дії договору оренди землі від 06.05.2016 року щодо оренди земельної ділянки загальною площею 7,1250 га, кадастровий номер [NUMBER] шляхом його розірвання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.05.2016 року між позивачем та відповідачем укладеного договір оренди зазначеної земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності відповідно до державного акту про право приватної власності на землю від 28.02.2001 року, строком на 10 років. Відповідно до п. 4.1., 4.2., та 4.5. договору оренди землі розмір орендної плати на рік складає 4968,25 грн., відповідач як податковий агент зобов'язаний сплачувати платежі до бюджету та вносити орендну плату до 30 грудня поточного року. Позивач отримувала орендну плату із запізненням щонайменше на два місяці, відповідач не сплатив земельний податок та за позивачем обліковується податковий борг щодо земельної ділянки у розмірі 429,03 грн. Не виконанням відповідачем своїх обов'язків визначеним договором є підставою для його розірвання за рішенням суду. За відзивом на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» позовні вимоги не визнало, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки товариство як податковий агент, зобов'язане утримувати із орендної плати та сплачувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, законодавство не передбачає сплату земельного податку податковим агентом. Позивачем не надано належних доказів щодо порушення відповідачем строків сплати орендної плати, клопотань про витребування зазначених доказів позивачем не заявлено. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. За відповіддю на відзив представник позивача зазначає, що ст. 18 Податкового кодексу України не містить будь-яких обмежень щодо сплати податків і зборів відповідачем як податковим агентом, а тому відповідач повинен був утримувати та сплачувати земельний податок. В судовому засіданні 30.11.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та додатково пояснила, що внаслідок несплати відповідачем земельного податку [PERSON] була вимушена на вимогу податкового органу сплатити земельний податок та сплатити пеню за несвоєчасну його сплату. В судовому засідання 30.11.2018 року представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та додатково пояснив, що товариством не здійснювалась сплата земельного податку за земельну ділянку позивача. Заслухавши пояснення представників та дослідивши письмові докази у справі суд встановив. За державним акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого 28.02.2001 року на підставі рішенні Ювілейної сільської ради від 24 травня 2000 року № 33 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,125 гектарів на території Ювілейної сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За п. 1.1., 2.1., 3.1., 4.1., 4.2., 4.5. 12.3. Договору оренди землі укладеного 06.05.2016 року між [PERSON], та ТОВ «Райз - Південь» позивач передала в оренду відповідачу земельну ділянку площею 7,1250 га, кадастровий номер [NUMBER] на території Ювілейної сільської ради строком на 10 років. Орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі в розмірі 3,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, і складає 4968,25 грн. нарік, або в натуральній формі на суму орендної плати і вноситься до 30 грудня поточного року. Із суми орендної плати відповідачем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Договір оренди землі припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. За листом Головного управління ДФС у Херсонській області від 07.03.2018 року № 863/ц/21-20 за [PERSON] обліковується податковий борг зі сплати земельного податку з фізичних осіб по земельній ділянці на території Ювілейнівської ОТГ в розмірі 429,03 грн. За податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 25.05.2018 року № 6999730-1302-2103 [PERSON] визначено суму податкового зобов'язання за платежом з земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік податкового періоду на суму 899,25 грн. За квитанцією від 05.09.2018 року [PERSON] сплачено земельний податок у розмірі 899,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання обома сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. в ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у спільній власності територіальних громад, є районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п-п. 9.1.2. п. 9.1. ст. 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб. Відповідно до п-п. 10.1.1. п. 10.1. ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. Відповідно до п-п.п-п. 14.1.34., 14.1.73 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Відповідно до ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків. Відповідно до п-п.п-п. 162.1.1., 162.1.2., 1621.3. п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: - фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; - фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; - податковий агент. Відповідно до п. 170.1.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку на доходи фізичних осіб - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Відповідно до п-п. 265.1.3. п. 265 ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з плати за землю. Відповідно до п-п.п-п. 269.1.1., 269.1.2. п. 269 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: - власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); - землекористувачі. На підставі викладеного ТОВ «Райз - Південь» не є в розумінні Податкового кодексу України землекористувачем земельної ділянки, яку орендує в [PERSON], оскільки зазначена земельна ділянка перебуває у приватній власності позивача, тобто не належить до комунальної або державної власності. Також, ТОВ «Райз - Південь», як податковий агент є платником податку на доходи [PERSON], які нараховуються та утримуються з доходу [PERSON] від надання земельної ділянки в оренду, тобто з орендної плати. Платником земельного податку є [PERSON], як власник земельної ділянки і зазначений податок утримується незалежно від отриманого доходу за нього, тобто цей податок сплачують власники за наявність у них зазначеного майна у власності і не сплачують цей податок за відсутності у власності зазначеного майна. У зв'язку з зазначеним ТОВ «Райз - Південь» не має обов'язку сплачувати земельний податок за [PERSON], а тому відповідач не порушив та не міг порушити обов'язок визначений п. 4.2. договору оренди землі від 06.05.2016 року щодо утримання ним з суми орендної плати як податковим агентом податків передбачених чинним законодавством України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. На підставі викладеного, позивачем не доведено того, що відповідач несвоєчасно вносив орендну із запізненням щонайменше на два місяці, тобто не до 30 грудня поточного року. Клопотань про витребування доказів позивачем та представником позивача до суду не подавалось. На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити через необґрунтованість та не доведеність підстав заявленого позову. Судові витрати понесені [PERSON] зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 740,80 грн. відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на неї у зв'язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed