Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заявник просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців відносно [PERSON] . Заборонити [PERSON] знаходитись в місцях проживання (перебування) заявниці, що мешкає за адресою: [ADDRESS] ; усунити перешкоди у користуванні майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом особистої приватної власності [PERSON] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань більше ніж 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування зави [PERSON] зазначила, що починаючи з 22.11.2003 року вона проживала однією сім`єю та перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від цих стосунків вони мають спільних дітей. В останні роки сімейне життя значно погіршилось. Кожен з подружжя має різні погляди на шлюб та сім`ю через це в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти під час яких поведінка [PERSON] стає дуже агресивною. Наразі рішення суду першої інстанції, яким шлюб між Сторонами було розірвано, знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції. Через сварки, що у більшості випадків переходили у сутички [PERSON] неодноразово вимагала від Заінтересованої особи залишити її приватну власність, так як вона бачить загрозу для себе і дітей зі сторони свого чоловіка. До того ж такі конфлікти у родині можуть завдати сильної психологічної травми дітям, на очах котрих вони відбуваються. Під час перебування у шлюбі [PERSON] неодноразово зазнавала психологічне насильство, яке виявлялась у постійних погрозах, залякуванні і принижені. Крім того, заявниця зазначає, піддавалась фізичному впливу зі сторони [PERSON] 12.05.2021 року. Для захисту свого життя та здоров`я їй довелося викликати поліцію, яка склала відносно [PERSON] протокол про адміністративні правопорушення № 608070 за статтею 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства. Також стверджує, [PERSON] ударив [PERSON] по нозі тим самим завдавши легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 452-2021 виданий Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації. Крім того, заявниця посилається на те, що вона є власником квартири, [ADDRESS] . В судовому засіданні заявник заяву підтримала пославшись на викладені у ній обставини та просила вимоги задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] продовжує фізичне та психічне насильство, був складений протокол, а всі факти викладені у заяві відбувались на очах у трьох дітей. Поросив заяву задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа надав відзив на заяву про видачу обмежувального припису, проти заяви заперечував не згодний зі всім, що вказує заявниця. У відзиві щодо твердження представника заявника, що квартира, в якій проживають заявник із заінтересованою особою, належить [PERSON] на підставі приватної власності, не відповідає дійсності. Оскільки заявник забула вказати, що придбано вказану квартиру було 07.12.2007 р., тобто, під час шлюбу, що є їх спільною сумісною власністю. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення №608070, через погану копію неможливо прочитати. Щодо заяви, є боротьба за квартиру, основною метою заявниці є висилити [PERSON] з квартири. [PERSON] був вимушений з`їхати з квартири. Також надали копію договору оренди [PERSON] . Заслухавши сторони та дослідивши докази, суд встановив такі обставини. З 22.11.2003 року [PERSON] проживала однією сім`єю та перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Відповідно до копії свідоцтва про народження батьком дітей є [PERSON] , сторонами даний факт не заперечувався. Відповідно до висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 452-2021 від 06.05.2021 року, на основі даних судово-медичного огляду [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: має синці та садно на правій гомілці, що могли бути отримані за доби до моменту огляду. За ступенем тяжкості синці - це легкі тілесні ушкодження, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до підпункту 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених\~наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року\~відносяться до легких тілесних ушкоджень. На підставі заяви [PERSON] від 12.05.2021 року складено протокол № 608070 про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП, яка складена відносно [PERSON] . Станом на момент розгляду справи, у суду відсутні відомості про те, чи було направлено даний протокол на розгляд суду, та чи розглянутий він по суті. Питання видачі обмежувального припису регулюється\~\~ ЦПК України\~та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до\~\~ положень\~статті 350-1 ЦПК України\~\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до\~загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником, батьками та іншими законними представниками дитини, у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~(пункти 1, 3\~статті 350-2 ЦПК України). Стаття 1 Закону № 2229-VIII\~визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Частиною другою\~статті 3 Закону № 2229-VIII\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1\~статті 24 Закону № 2229-VIII). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частини 2, 3\~статті 26 Закону № 2229-VIII). Оцінка доказів та пояснень сторін у судовому засіданні, дає підстави для висновку, що дії [PERSON] слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі психологічного насильства, що викликає обґрунтовані побоювання у заявника за свою безпеку та безпеку своїх рідних і завдає шкоди здоров`ю заявника. Отже, за результатами оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов до переконання, що дійсно існує обґрунтована підозра про те, що [PERSON] може застосовувати до [PERSON] психологічне чи фізичне насильство в подальшому, а відтак вбачає підстави для видачі обмежувального припису з покладенням на заінтересовану особу таких обов`язків: заборонити наближення на 200 метрів до роботи [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Щодо вимоги [PERSON] заборонити [PERSON] знаходитись в місцях спільного перебування з нею, суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають. Стосовно вимоги щодо усунення перешкоди у користуванні майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога по своїй суті є окремою позовною вимогою та іншим способом захисту. Суд звертає увагу, що твердження заявниці [PERSON] про те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , не можуть бути встановлені в даному провадженні, та є такими, що підлягають доказуванню, з огляду на те, що дана квартира придбана в період шлюбу та наразі в Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа між [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що вбачається з відомостей наявних в системі АСДС. Згідно із ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ст. 69 СК України передбачає право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст. 349 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Враховуючи вищенаведене, суд в даному провадженні має обмежений обсяг питань, які підлягають розгляду у порядку ст. 350-2 ЦПК України. Та не може розглядати питання, які підлягають розгляду в позовному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial