Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2015 року по 20 листопада 2017 року. За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та виїздить на сезонні роботи, де отримує значні кошти. Самостійно утримувати сина позивачка не має змоги. Крім того, син [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, де зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки надавати допомогу в більшому розмірі не має змоги через скрутне матеріальне становище. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Як вбачається з копії рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області по справі №157/3091/17 від 20 листопада 2021 року (а.с. 7) сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2015 року в Боровненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, який судом розірвано 20 листопада 2017 року. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що встановлено з довідки про склад сім`ї, виданої Боровненським старостинським округом Камінь-Каширської міської ради №843 від 12 березня 2021 року (а.с. 24). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачкою. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ст. 183 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд керується вимогами статті 182 СК України та бере до уваги, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, про наявність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», визначає аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір та на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (76 відсотків).

Outcome: partial