Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Київський страховий дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], у якому просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 38672,14 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 08.10.2016 року по вул.Максима Кривоноса біля будинку № 27 в місті Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім». Внаслідок ДТП позивачці було завдано матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на її замовлення дослідження, зробленого суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] та викладеного у Звіті про визначення вартості матеріальної збитку від 18.12.2016 року № 1513 становить 78810,02 грн. Разом з тим, позивачка зазначає, що не зважаючи на встановлений у вищезазначеному Звіті розмір матеріального збитку, відповідачем було виплачено позивачці страхове відшкодування лише у розмірі 11327,86 грн. За таких обставин, посилаючись на положення ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму страхового відшкодування, яка з врахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 38672,14 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 25.04.2017 року відкрито провадження у даній справі. Заочним рішенням від 04.10.2017 року позов задоволено. Ухвалою від 14.12.2017 року заяву ПрАТ «Київський страховий дім» про перегляд заочного рішення задоволено, а саме вирішено скасувати заочне рішення від 04.10.2017 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою від 09.01.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 07.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак її представник через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив. Разом з тим, представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.10.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], по вул.Максима Кривоноса біля будинку № 27 в місті Києві, під час руху заднім ходом не впевнившись у тому, що це буде безпечним, а також не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, відповідно до постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної справи. З матеріалів справи вбачається, що в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачці на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту № 1513 від 18.12.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW», державний номерний знак [NUMBER], який складений на замовлення позивачки ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку становить 78810,02 грн. Відповідно до висновку експерта № 163/18, складеного 20.04.2018 року судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого позивачці як власнику КТЗ BMW X1, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталась 08.10.2016 року, станом на 26.12.2016 року, тобто на дату складання Звіту № 88/85.12.16 на замовлення відповідача, склала 77287,32 грн., що фактично підтверджує розрахунок розміру матеріального збитку, викладений у Звіті № 1513 від 18.12.2016 року. Також відповідно до висновку експерта № 163/18, складеного 20.04.2018 року судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого позивачці як власнику КТЗ BMW X1, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталось 08.10.2016 року, станом на дату проведення експертизи складає 100558,34 грн. Разом з тим, суд критично оцінює посилання представника відповідача на те, що у висновку експерта № 163/18, складеному 20.04.2018 року не визначено обґрунтованість заміни запасних частин для відновлення транспортного засобу позивачки, оскільки в таблиці 3 (Пошкодження об'єкта дослідження) висновку експерта, заміна запасних частин обґрунтована з описом пошкоджень та з посиланням на п.п.4.16.9, 4.16.13 Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 08.10.2016 року була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6695848, про що свідчить інформація МТСБУ. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п.36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви позивачки відповідач здійснив відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля позивачки під час ДТП, яка відбулась 08.10.2016 року з вини [PERSON] лише в розмірі 11327,86 грн., про що свідчить довідка ПАТ «КБ Приватбанк» від 30.03.2017 року. При цьому, позивачкою належними та допустимими доказами доведено, що розмір завданого їй матеріального збитку складає 78810,02 грн., а відповідачем не підтверджено правомірність виплати позивачці страхового відшкодування саме у розмірі 11327,86 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування, яка з врахуванням ліміту відповідальності, становить 38672,14 грн. (50000,00 грн. - 11327,86 грн.). Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 9640,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - витрати пов'язані з проведенням експертизи; 6000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; 640,00 грн. - судовий збір, а всього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 48312,14 грн. (38672,14 грн. + 9640,00 грн.).

Outcome: approved