overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 грудня 2012 року. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, він працездатний, офіційно працевлаштований, працює електромонтером на електропідстанції «Чугуїв» Харківського високовольтного РЕМ Харківобленерго, отримує стабільний дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Позивачка просить розглядати справу за її відсутності, свій позов вона підтримала та просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, який було розірвано за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 грудня 2012 року (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського райвиконкому, актовий запис № 146, де батьками дитини записані відповідно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 09.02.2016 року, виданою Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством м. Чугуєва (а.с. 3). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча й зобов'язаний це робити. Відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, працює електромонтером на електропідстанції «Чугуїв» Харківського високовольтного РЕМ Харківобленерго, отримує стабільний дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду, у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 грудня 2015 року. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але не робить цього, він працездатний та може працювати і утримувати родину, офіційно не працевлаштований, отримує дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Їх син є інвалідом дитинства, постійно потребує придбання дорогих ліків та оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та не має можливості встановити точну суму його доходу, вона просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Позивачка просить розглядати справу за її відсутності, свій позов вона підтримала та просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, який було розірвано за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 грудня 2015 року (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 264, де батьками дитини записані відповідно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 20.07.2015 року, виданою Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області (а.с. 10). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча й зобов'язаний це робити. Відповідач працездатний, може працювати і утримувати родину, офіційно не працевлаштований, отримує дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Син сторін є інвалідом дитинства, постійно потребує придбання дорогих ліків та оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та не має можливості встановити точну суму його доходу, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі. Кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду, у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.01.2012 року. Від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча й зобовязаний це робити. Відповідач працездатний, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Позивачка просить розглядати справу за її відсутності, свій позов вона підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення зі згоди позивача за наявним в матеріалах справи доказами. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23.01.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 105935, виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району, Харківської області, актовий запис № 56, де батьками дитини записані відповідно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 454 від 13.08.2015 року, виданою Есхарівським житлово-комунальним експлуатаційним управлінням-2011 (а.с. 2). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча й зобовязаний це робити. Відповідач працездатний, не є пенсіонером чи інвалідом, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду, у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстрований її син [PERSON] однак він не проживає в даній квартирі понад 1 рік. У звязку з тим, що в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який фактично за цією адресою не проживає, позивач не може повною мірою, реалізувати своє право, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також його реєстрація в її квартирі перешкоджає позивачці в оформленні субсидії. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала просила задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.12.1993 року, та договором купівлі-продажу від 18.10.2008 Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає понад 1 рік син позивачки [PERSON] Той факт, що [PERSON] фактично не проживає у вище вказаній квартирі, підтверджується довідкою №220 від 11.09.2017 року, складеною КЖРЕП м. Чугуєва. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У звязку з тим, що в житловій квартирі, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає, позивач не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану житлової квартири не приймає, [PERSON]В самостійно утримує квартиру в належному стані. Таким чином, оскільки відповідач фактично в житловому приміщенні не проживає понад один рік, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі в спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, який уточнено окремою заявою, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 03 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 82. Від даного шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO]. Причину розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що після реєстрації шлюбу їх сімейні стосунки були нормальними, але протягом останнього часу в сім'ї стали виникати сварки на побутовому ґрунті, тому вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновити шлюбні стосунки не можливо. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов та причину розірвання шлюбу визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. На підставі вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Матеріалами справи встановлено, що спільного господарства подружжя [PERSON] з листопада 2013 року не ведуть, фактично з цього часу родина розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шахтарського міськрайонного суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним. 01.10.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], разом проживали і були зареєстровані в [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації ніколи не проживав і по теперішній час не проживає, відомостей про його місце перебування у заявниці немає. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для вирішення питання про зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Золотарівської сільської ради Шахтарського району - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Судом встановлено наступне. В будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою ніколи не проживав, вибув з постійного місця проживання і до теперішнього часу місце його перебування не відоме. Факт безвісної відсутності [PERSON] підтверджується домовою книгою, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договором купівлі-продажу, актом обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її перебування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в 2006 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2007 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шахтарського міськрайонного суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON], з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою з вересня 2012 року по теперішній час не проживає, відомостей про його місце перебування у заявниці немає. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для вирішення питання про оформлення допомоги на неповнолітніх дітей. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просила розглянути справу на розсуд суду. Судом встановлено наступне. В будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає з вересня 2012 року, вибув з постійного місця проживання і до теперішнього часу місце його перебування не відоме. Факт безвісної відсутності [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, депутатським зверненням, поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її перебування. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в вересні 2012 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 жовтня 2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON]звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки і призначення опікуна. В судовому засіданні заявник та представник заінтересованої особи заяву про визнання особи недієздатною і встановлення над ним опіки підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що заява та подання підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ-ї групи та страждає психічною хворобою у вигляді судинної деменції. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 878 від 08.10.2015 року [PERSON], [INFO], за своїм психічним станом на даний час, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує постійного догляду. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] Заявник по справі [PERSON]є дружиною [PERSON]. Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації вніс до суду подання про призначення опікуном [PERSON]у випадку визнання [PERSON] недієздатним. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно п.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 62 ЦК України передбачено, що опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.2 ст.63 ЦК України), опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника (ч.4 ст.63 ЦК України). За таких обставин, оскільки відповідно до судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає психічною хворобою у вигляді судинної деменції, за своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON]про визнання [PERSON] недієздатною та подання про встановлення опіки над ним, а також призначення [PERSON]опікуном підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 60, 62 - 64 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна. В судовому засіданні заявник та представник заінтересованої особи заяву про визнання особи недієздатною і встановлення над ним опіки підтримали та просили її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що заява та подання підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом 1-ї групи та страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 132 від 23.02.2016 року [PERSON], [INFO], за своїм психічним станом на даний час, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує постійного догляду. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Заявник по справі [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації вніс до суду подання про призначення опікуном [PERSON] у випадку визнання [PERSON] недієздатною. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно п.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 62 ЦК України передбачено, що опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.2 ст.63 ЦК України), опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника (ч.4 ст.63 ЦК України). За таких обставин, оскільки відповідно до судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості, за своїм психічним станом нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною та подання про встановлення опіки над нею, а також призначення [PERSON] опікуном підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 60, 62 - 64 ЦК України,

Outcome: approved