Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із заявою\~про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документа,\~вказуючи,\~що на\~підставі свідоцтва\~про право\~власності на\~житло,\~їй та\~членам її\~сімї -\~чоловікові [PERSON],\~синам [PERSON]\~та [PERSON]\~було передано\~у приватну\~спільну часткову\~власність квартиру № 12 по бульвару Миру, б. № 3 в м.Вільногірську Дніпропетровської області. Право власності усіх співвласників на зазначену вище квартиру було зареєстровано у Верхньодніпровському міському БТІ Дніпропетровської області, у реєстраційній книзі за № 10-940 (ІІо). Згодом, відповідно до нотаріально посвідченого договору від 24.12.2007 р., між усіма співвласниками зазначеної вище квартири, було визнано частки - по 1/4 частки квартири за кожним із співвласників. За договором дарування частини квартири, який було укладено та посвідчено нотаріально 29.02.2008 року, її син [PERSON] подарував їй належну йому 1/4 частку у зазначеній вище квартирі. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого КП «БТІ м. Вільногірська» від 04.06.2008 року, право власності на частки квартири було зареєстровано в книзі 10, реєстровий запис 940 (ІІо). Однак, при оформленні зазначеного вище свідоцтва про право власності на квартиру, в ньому невірно було зазначено її ім'я в українському варіанті його написання - [PERSON] замість [PERSON], а також по батькові - Григорьевна, замість Григорівна, при тому, що у всіх інших документах, в тому числі в згаданих вище договорах про визначення часток та дарування частки квартири, які посвідчувались нотаріально, як її ім'я, так і по батькові, скрізь зазначено у відповідності до її паспорта громадянки України. Оскільки в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на квартиру було невірно зазначено її ім'я та по батькові, вона на цей час не може зареєструвати своє право власності на зазначену вище квартиру у встановленому законом порядку та належним чином підтвердити своє право власності на своє майно, оскільки в різних документах є різне написання її імені та по батькові. Встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - зазначеного вище свідоцтва про право власності на квартиру, в інший спосіб є неможливим, в зв'язку з чим, встановити цей факт можливо лише на підставі рішення суду. Встановлення зазначеного вище факту, що має юридичне значення, їй необхідно для здійснення свого права власності на квартиру, наприклад складання та посвідчення заповіту, відповідно до вимог чинного на цей час законодавства України. Факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру підтверджується наявними доказами, що долучаються до справи в копіях. Спір про право щодо цієї квартири та її часток, між нею та іншими співвласниками квартири на цей час відсутній, в зв'язку з чим і необхідно встановити рішенням суду факт, зазначений вище, що має юридичне значення. Просить встановити факт, що має юридичне значення - факт належності їй правовстановлюючого документа, що посвідчує її право спільної часткової приватної власності разом з іншими співвласниками на квартиру [ADDRESS],\~а саме:\~свідоцтва про\~право власності\~на квартиру,\~виданого органом\~приватизації виконкому\~Вільногірської міської\~ради Дніпропетровської\~області 22.02.2000\~року,\~що зареєстровано\~КП «Верхньодніпровське\~міське БТІ»\~у реєстраційній\~книзі за\~№ 10-940\~(ІІо)\~та встановити факт того, що зазначена в згаданому вище державному акті на право спільної приватної власності фізична особа [PERSON] - це є вона, [PERSON]. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі та просить її задовольнити. \~ \~ \~ \~ Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON], не заперечують проти встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику та факту тотожності особи, зазначеної у правовстановлюючому документі особі заявниці, \~ \~ \~ \~ \~ Вислухавши\~сторони,\~дослідивши письмові\~докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково по наступним підставам . Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.315\~ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб'єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.12\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року,\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. \~ \~ \~ \~ Судами не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 1994 року Вільногірським ДГМК, як органом приватизації, було видано свідоцтво про право власності на житло- квартиру № 12 по бульвару Миру, буд. № 3 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, згідно якого вказане житло належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Право приватної спільної сумісної власності на зазначену квартиру було зареєстровано у Верхньодніпровському міському БТІ і записано у реєстраційній книзі за № 10-940 (ІІо) (а.с.4), однак при оформленні зазначеного вище свідоцтва, яке видано українською мовою, в ньому була допущена помилка, а саме невірно зазначено ім'я та по батькові заявниці в українському варіанті його написання: імя зазначено як «Анна» замість вірного «Ганна» , а також по батькові «Григорьевна», замість вірного «Григорівна», що не відповідає паспортним даним заявниці [PERSON] (а.с. 9-10), вказане свідоцтво є для заявниці правовстановлюючим документом, оскільки підтверджує право власності останньої на квартиру [ADDRESS], а можливість внесення у вказаний документ відповідних виправлень втрачена, оскільки орган приватизації, яким був Вільногірський ДГМК, припинив свою діяльність. Разом з тим, при поданні заяви [PERSON] допущено помилку в зазначені органу приватизації, який видав правовстановлюючий документ та дати його видачі - замість «Вільногірський ДГМК» та дати «22.02.1994 р.», що підтверджується реквізитами вказаного документу (а.с. 4), зазначено «Вільногірська міська рада» та дата «22.02.2000 р.», тому ці обставини враховуються судом при вирішенні даної частини заявлених вимог. Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявниці [PERSON] свідоцтва про право власності на житло- квартиру № 12 по бульвару Миру, буд. № 3 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, виданого 22 лютого 1994 року Вільногірським ДГМК, тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки не відповідність в написанні імені та по батькові заявниці в правовстановлюючому документі перешкоджає [PERSON] реалізації її права на володіння та розпорядження належним їй майном, тому встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення. Разом з тим, вимоги заявниці про встановлення факту того, що зазначена в згаданому вище державному акті на право спільної приватної власності на квартиру [ADDRESS] фізична особа [PERSON] - це є заявниця, [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки встановлення тотожності особи заявника, особі, зазначеній у будь-якому документі, до компетенції суду не відноситься. Відповідно до ч.7 ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявниці.

Outcome: partial