Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21.04.2007 року відділом РАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, актовий запис №72. Від даного шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом із позивачем. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила те, що приводом для розірвання шлюбу стало розбіжність характерів, різні життєві інтереси та цілі, внаслідок чого подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та сина. Позивач вказує у позові, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені. Питання про поділ спільного майна не виникав. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповів, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований між ними 21.04.2007 року відділом РАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, актовий запис №72, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського МРУЮ Харківської області 05.01.2012 року (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільної дитини досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved