Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 20.01.2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 28. Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження його заперечень. 11.08.2020 року до суду надійшла заява позивача про відмову від позову. 03.09.2020 року до суду надійшла заява позивача, якою вона просила попередню заяву про відмову від позову не розглядати, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлявся про хід судової справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи судової кореспонденції за місцем проживання. Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи повідомлень від відповідача до суду не надходило. Зважаючи на вказане та письмову згоду позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.01.2018 року судом встановлено, що 20.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) уклали шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 28. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23.05.2018 року, актовий запис № 632). У позивача з відповідачем подружні відносини не склалися із-за несумісності характерів, втрати взаємоповаги, різних поглядів на життя.Сторони вживали заходів щодо примирення, однак такі заходи в кінцевому результаті не призвели до налагодження стосунків між сторонами, наразі шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Стосовно вимоги позивача після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] » суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 35 СК України нареченим надається право обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, з урахуванням приписів законодавства, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. З огляду на вищевказане, суд доходить висновку, що вимоги позивача залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved