Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, мотивуючи свої вимоги наступним. З 18.08.1963 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.11.2009 року шлюб розірвано. Під час шлюбу, в 2003 році сторони набули майно, яке було об'єктом спільної сумісної власності подружжя: житловий будинок, розташований в [ADDRESS], загальною площею 48, 4 кв.м., житловою площею 37, 9 кв.м. з надвірними спорудами - сараєм Б, сараєм В, сараєм Г, сараєм Д, кухнею Е, кухнею Ж, гаражем З, що належав сторонам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 07.06.2010 року визнано за позивачем та відповідачем право власності на 1/ 2 частку вищевказаного будинку та визначений порядок користування житловими приміщеннями. Відповідач з 08 серпня 2013 року в будинку не проживав. В липні 2013 року сторони домовились про розділ будинку шляхом виплати відповідачу вартості його частки будинку в розмірі 10000, 00 грн., та виділенні позивачу будинку у власність, уклали договір. Позивач сплатила відповідачу компенсацію вартості його частки будинку в сумі 10000, 00 грн., про що останній розписався в договорі розділу будинку. Умовами договору було передбачене зобов'язання сторін укласти нотаріальний договір поділу будинку. Відповідач після отримання грошей відмовився укладати нотаріальну угоду. Просила розділити між нею та [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS], загальною площею 48, 4 кв.м., житловою площею 37, 9 кв.м. з надвірними спорудами - сараєм Б, сараєм В, сараєм Г, сараєм Д, кухнею Е, кухнею Ж, гаражем З, виділити їй у власність вказаний житловий будинок, зарахувати в рахунок компенсації [PERSON] вартості 1/ 2 частки вищевказаного будинку, виплаченого позивачу в розмірі 10000, 00 грн., припинити між сторонами право спільної часткової власності на спірний житловий будинок. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає, проти виділення будинку в натурі позивачці не заперечує, бо вона сплатила йому 10000 грн за його частку будинку. Судом, на підставі письмових доказів по справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 18.08.1963 року. З свідоцтва серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Шахтарському району Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, вбачається, що 26 листопада 2009 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис №36. Під час шлюбу сторони набули майно, яке було об'єктом спільної сумісної власності подружжя: житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 07.06.2010 року визнано за позивачем та відповідачем право власності на 1/ 2 частку вищевказаного будинку та визначений порядок користування житловими приміщеннями та надвірними спорудами. Відповідно до технічного паспорту будинок [ADDRESS], має загальну площу 48,4 кв.м, жилу - 37,9 кв.м, є надвірні споруди - сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д), кухню (Е), кухню (Ж), гараж (З). 8 липня 2013 року сторони домовились про розділ будинку шляхом виплати відповідачу вартості його частки будинку в розмірі 10000, 00 грн., та виділенні позивачу будинку у власність, уклали договір. Умовами договору було передбачене зобов'язання сторін укласти нотаріальний договір поділу будинку. Згідно розписки [PERSON] від 20.08.2013 року він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 гр. та 6000 грн. у якості компенсації вартості його частки в будинку. Сторони не заперечують, що вони добровільно розділили будинок, а [PERSON] отримав компенсацію вартості його частки. Правовідносини щодо права власності сторін на спірний будинок виникли підчас дії Кодексу України про шлюб та сім»ю та продовжувалися підчас дії Сімейного Кодексу України. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім»ю України, ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст. 367 Цивільного Кодексу України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється

Outcome: approved