Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована, але фактично не проживає колишня власниця будинку - відповідачка по справі [PERSON] . Реєстрація відповідачки [PERSON] перешкоджає позивачці володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй будинком, на підставі чого позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує (а.с. 22). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 21). Відповідач по справі - Шульгинська сільська рада Старобільського району Луганської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника сільради, заявлені вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 20). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою від 17 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 454, видавник приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Кравцова О.М. (а.с. 9-11), власником житлового будинку [ADDRESS] , є позивачка по справі [PERSON] . З копії довідки виконавчого комітету Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області № 1157 від 01.11.2019 року (а.с. 14) вбачається, що відповідачка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрована але не проживає. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає за адресою реєстрації та втратила право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власнику - позивачу [PERSON] її право власності на будинок, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved