Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 17.04.2004 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 127. У шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що внаслідок різних поглядів на життя та постійних сварок фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились. З 2018 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 17.04.2004 р. між нею та [PERSON] , розірвати. У судове засідання [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з виданого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.04.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 127. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть та з 2018 року подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлялося. Спору щодо участі у вихованні дитини та сплату аліментів сторонами не заявлялося, оскільки такий є предметом нотаріально посвідченого договору про участь у вихованні та сплату аліментів від 06.06.2018 р. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved