Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із: 1/2 (однієї другої) частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 7,55 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Наталівська, кадастровий номер 2322186800:02:001:0019, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] заповіт не залишила. Спадкоємцями за законом [PERSON] є позивач і відповідач. [PERSON] прийняла спадщину, шляхом подання до органів нотаріату у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Проте, отримати свідоцтва про право на спадщину вона не може, оскільки відповідач не надає їй оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Такі дії відповідача істотно звужують повноваження [PERSON] , як власника спадкового майна, позбавляють її можливості ним розпоряджатися. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 41,87 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м., та на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, площею 7,55 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Наталівська, кадастровий номер 2322186800:02:001:0019, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області 13.11.2018, актовий запис № 5743 від 13.09.2018 [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області 14.11.2018, актовий запис № 41 від 20.04.1962, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області 14.11.2018 за № 00021440893, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Комунарської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області 21.12.1985, актовий запис № 706. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 31.12.2008, [PERSON] належить 1/2 (одна друга) частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,87 кв.м., житловою площею 27,04 кв.м. Право власності на зазначену частку квартири зареєстроване 07.02.2009, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 21803987, виданим орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 07.02.2009, номер запису 36349 в книзі 235. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 011531, виданим Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області 09.07.2003, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 7,55 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Наталівська, кадастровий номер 2322186800:02:001:0019, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із матеріалами спадкової справи № 324/2018, надісланої на адресу суду Третьою запорізькою державною нотаріальною конторою, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1951/02-31 від 20.09.2019 державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину через те, що нею не були надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, [PERSON] , стверджує, що позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадщину через протиправні дії відповідача, який утримує у себе оригінали правовстановлюючих документів, що, у свою чергу, призводить до порушення її права власності. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, [PERSON] , на підтвердження своїх вимог надала суду належні та допустимі докази того, що відсутність у неї правовстановлюючих документів позбавляє її можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. З урахуванням того, що неможливість отримання [PERSON] свідоцтв про право на спадщину зумовлена протиправною поведінкою [PERSON] , котрий ігнорує її законні вимоги щодо надання оригіналів правовстановлюючих документів, суд доходить висновку що право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом його визнання. Отже, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір слід стягнути з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved