Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявниця просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло [ADDRESS] , яке видано 3 січня 1997 року на підставі розпорядження від 25 грудня 1996 року № 20241, [PERSON] ; встановити факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло [ADDRESS] , яке видано 3 січня 1997 року на підставі розпорядження від 25 грудня 1996 року № 20241, [PERSON] . Покликається на те, що заявниці та її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 3 січня 1997 року, яке видано на підставі розпорядження від 25 грудня 1996 року № 20241, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Під час підготовки документів до нотаріальної контори заявницею було встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло в ньому були допущені помилки, які перешкоджають заявниці [PERSON] оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка. Вважає, що причина неправильного написання прізвища заявниці та прізвища і по батькові її чоловіка виникла у зв`язку із неправильним перекладенням прізвища та по батькові чоловіка з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки в неї на даний час виникла певна невідповідність між документами, що посвідчує особу заявниці та свідоцтвом про смерть чоловіка і правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я та ім`я і по батькові її чоловіка. Ухвалою судді від 06 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа - комунальне підприємство «Міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявниця [PERSON] та її представник, адвокат Носадчук П. А. у судове засідання не з`явилися, подали суду заяви, у яких просили суд розглядати справу за їх відсутності, вимоги, викладені у заяві підтримали. Представник заінтересованої особи комунального підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань. Свідоцтво про право власності на житло, видане 03 січня 1997 року міським бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить за правом приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видано згідно з розпорядженням (наказом) від 25 грудня 1996 року № 20241. Паспорт серії [NUMBER] виданий 06 листопада 1997 року Тернопільським МУУМВС України в Тернопільській області та картка платника податків видана 04 листопада 2015 року Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на ім`я [PERSON] , [INFO] . Паспорт серії [NUMBER] виданий 05 січня 2002 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області та картка платника податків видана 14 серпня 2009 року Тернопільською об`єднаною державної податковою інспекцією на ім`я [PERSON] , [INFO] . 08 квітня 2003 року [PERSON] видане посвідчення серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 9697. Заявниця має намір оформити свої спадкові права, однак через розбіжності в написанні анкетних даних своїх та померлого спадкодавця обмежена в реалізації цих прав, а тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми. В силу п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункти 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, квартиру [ADDRESS] , яке видано 03 січня 1997 року на підставі розпорядження № 20241 від 25 грудня 1996 року та зареєстровано Міським бюро технічної інвентаризації за № 20291, де прізвище, ім`я та по батькові заявниці записано « [PERSON] » замість « [PERSON] » знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає. Окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявниці вільно розпоряджатися своєю власністю, зокрема, здійснювати її відчуження, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища та по батькові [PERSON] у свідоцтві про право власності на житло, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло [ADDRESS] , яке видано 3 січня 1997 року на підставі розпорядження від 25 грудня 1996 року № 20241, [PERSON] суд дійшов висновку, що вимоги заяви в цій частині до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відтак, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте, чинним ЦК України не передбачено захист цивільних прав та інтересів померлої особи, оскільки правоздатність такої особи припинена. Таким чином, суд не вправі вирішувати питання про права [PERSON] , який помер [INFO] , цивільна процесуальна правоздатність якого припинена у зв`язку зі смертю. Цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на нерухоме майно, переходять у спадщину. Суд роз`яснює, що у випадку неможливості оформлення спадкових прав на майно спадкодавця, особа вправі захистити свої майнові права у спосіб, визначений законом, який не втрачений для заявниці, шляхом звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд,

Outcome: partial