Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира №7 по вул. Городецького (колишня вул. [PERSON]), 8 у м. Вінниці. У даній квартирі були зареєстровані: з 20.09.1983 року колишня власниця - [PERSON], яка вибула з квартири 03.06.2014р.; з 12.04.1989р. син колишньої власниці - [PERSON], який вибув 03.06.2014 р.; з 20.09.1983 р. донька колишньої власниці [PERSON], яка залишилась зареєстрована в квартирі по теперішній час. З моменту купівлі позивачем вищезазначеної квартири та фактичного вибуття [PERSON] з неї, остання квартирою не цікавиться, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Де наразі проживає відповідач, позивачу невідомо. Сторони ніколи не були знайомі та не бачились, тому реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] створює для позивача зайві проблеми, перешкоджає реалізації її права як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою №7 по вул. Городецького (колишня вул. [PERSON]), буд. 8 в м. Вінниці, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даною квартирою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2016р., до участі у справі №127/5951/16-ц залучено [PERSON], як законного представника [PERSON], яка визнана недієздатною згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2012р. №212/9405/2012. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Законний представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперчувала щодо задоволення позову. Крім того, остання зазначила, що відповідач [PERSON] на даний час фактично проживає разом з нею, як зі своїм законним представником у с. Сутьки Вілейського району Мінської області Республіки Білорусь. Крім того, остання зазначила, що при продажу квартири вона хотіла виписати [PERSON] та приписати її у своєму помешканні ( м. Вінниця, вул. Островського, 38/114-115), однак опікунська рада заперечувала щодо цього, мотивуючи заперечення погіршенням становища недієздатної особи. На думку [PERSON], як законного представника відповідача, зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: м. Вінниця, вул. Городецького, 8/7, жодним чином не погіршує становище останньої, оскільки вона разом з опікуном проживає у [INFO]. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу частки квартири від 31.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 900, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/3 частку квартири № 7 в житловому будинку № 8 по вулиці Червоних Партизанів у місті Вінниці. (а.с.4) Згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 31.03.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 899, [PERSON], яка діє від свого імені та від імені недієздатної [PERSON] продали, а [PERSON] купила 2/3 частки квартири № 7 в житловому будинку № 8 по вулиці Червоних Партизанів у місті Вінниці. (а.с. 28) Таким чином, [PERSON] являється власником цілої квартири № 7 в житловому будинку № 8 по вулиці Червоних Партизанів у місті Вінниці, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 31.03.2014р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5) Як вбачається з копії рішення Вінницької міської ради від 25.12.2015р. №71 про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця, вулицю «Червоних Партизанів» перейменовано на вулицю «Владислава Городецького». (а.с. 11-17) З копії Особового рахунку №0314330 вбачається, що за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані: з 20.09.1983р. по 03.06.2014р. - [PERSON] (б/власник) та з 12.04.1989р. по 03.06.2014р. [PERSON] (син), а [PERSON] (донька) з 20.09.1983р. по теперішній час залишилась зареєстрована в квартирі, що також підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 953, виданою ТОВ «ЖЕО» 17.03.2016р. (а.с. 8, 10) Однак, як вбачається з акту № 2108, складеного 21.03.2016р. інженером ВРС ТОВ0 «ЖЕО» [PERSON], [PERSON] з квітня 2014 року не проживає за адресою: [INFO]. (а.с. 9) Статтею 1 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що громадяни України мають право на житло. Разом з тим, ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В той же час, згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України) Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що позивач і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї, відповідач не проживає в спірному житловому будинку з квітня 2014 року. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою за адресою: [INFO], чинить перешкоди власнику будинку в користуванні своїм майном на власний розсуд. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї. Разом з тим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, власником квартири № 7 в житловому будинку № 8 по вулиці Владислава Городецького у місті Вінниці є позивач [PERSON] Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак жилим приміщенням не користується з квітня 2014 року. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою № 7 по вул. Городецького (колишня вул. [PERSON]), буд. 8 в м. Вінниці, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даною квартирою, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved