Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів в сумі 14869,53 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 5021,31 грн. На обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29.07.2002 року з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO] до його повноліття. Розрахунком державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі заборгованість станом на 08.02.2020 року складає 14869,53 грн. Аліменти не сплачуються з березня 2018 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц викладено порядок розрахунку пені, який застосований позивачем та визначено розмір пені по заборгованості аліментів за період з березня 2018 року по лютий 2020 року в сумі 5021,31 грн. Відповідач в судовому засіданні 25.08.2020 року позов не визнав, пояснив що сплачував аліменти добровільно в розмірі 1500 грн, щомісячно, та надавав до виконавчої служби докази їх сплати. В судове засідання 21.01.2021 року сторони не з`явились. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено: Відповідно до виконавчого листа №2-2402/2002 від 29.07.2002 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх доходів та заробітку, щомісячно. Розрахунком державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі заборгованість за період з 01.03.2018 року по 08.02.2020 року, станом на 08.02.2020 року, встановлено в сумі 14869,53 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В свою чергу ст. 187 СК України визначає порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, тобто за його заявою, а не на підставі рішення суду. Таким чином ч. 3 ст. 194 СК України визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, а також те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, як є у цьому випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволення позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов`язання, яка і повинна доказувати протилежне, що відповідачем не зроблено в повному обсязі. Щодо розміру пені по заборгованості, то за період з з 01.03.2018 року по 08.02.2020 року, вона складає 14869,53 грн. Суд встановив що розрахунок позивача розміру пені вірний, та ґрунтується на формулі викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, та визначив розмір пені по заборгованості аліментів за період з березня 2018 року по лютий 2020 року в сумі 5021,31 грн. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментівв. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial