Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який на разі розірвано згідно рішення вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитино в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Станом на 01.07.2019р. заборгованість відповідача по аліментам складає 84915, 25 грн., відносно нього відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Усі ці обставини в своїй сукупності стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання при розгляді справи по суті, призначені на 05.08.2020, 13.08.2020р. відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був сповіщений своєчасно, належним чином, за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відмітками «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідні оголошення про виклик відповідача були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, будучи належним чином повідомленим в судові засідання, не з`явився, однак голова Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду заяву, згідно якої вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує, просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06.07.2016р., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.05.2016р. і до повноліття дочки, а саме до [INFO] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.08.2018р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.10.2018р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин. Крім того, з відповіді Лиманського ВП ГУНП в Одеській області вбачається, що відносно [PERSON] здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №12016160490008082 від 23.12.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Станом на 01.07.2019р. [PERSON] мав заборгованість по аліментам в розмірі 84915,25 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості та листом Лиманського РВ ДВС. Разом із тим дитина [PERSON] проживає із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою голови правління ОСББ «Паустовський» №35 від 03.09.2019р. З характеристик позивача, наданих з місця мешкання вбачається, що [PERSON] , характеризується виключно з позитивного боку, із сусідами привітна, приймає участь в суспільному житті будинку. Самостійно виховує доньку, дівчина дуже комунікабельна, вихована. [PERSON] ніколи не бачили, у вихованні дитини він участь не бере. Сім`я благополучна, дитина відвідує різного роду заняття, завжди чиста та охайна. За час мешкання в будинку позивач не створювала труднощів чи конфліктних ситуацій. Батько [PERSON] після залишення родини участі в її утриманні та вихованні не приймає, дитиною не цікавиться. Згідно характеристики [PERSON] , наданої директором Одеської ЗОШ №7 від 25.06.2019р., остання зарекомендувала себе як старанний учень, старанно опановує всі шкільні предмети, бере активну участь у житті шкоди, має авторитет серед товаришів. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її навчанням, допомагає досягти успіху, приймає активну участь у житті класу. Батько не цікавиться навчанням і вихованням дитини. Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/78 вх. від 16.03.2020р., встановлено, що [PERSON] , самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню дитини, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки відповідач ухиляється від батьківського обов`язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, має значну заборгованість зі сплати аліментів, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved