Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позову вказувала, що сторони з 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від утримання дітей, не турбується про них та про їхнє виховання і розвиток, проявляє байдужість до них і вкрай рідко, за проханням позивачки, і в незначному розмірі надає допомогу на їх утримання, за власною ініціативою допомоги не надає. Позивачка самостійно не може забезпечити належний рівень життя, фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, оскільки щомісяця несе витрати на харчування дітей, на оплату послуг дошкільного навчального закладу, на придбання навчального набору журналів для старшої доньки, яка навчається у школі. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, аліменти нікому не платить, тому просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали заявлений позов із викладених підстав, просили його задоволити. Позивач пояснила, що вважає, що вона самостійно утримувала дітей у період з грудня 2014 року, оскільки всі кошти, які мала як дохід, а також кошти у сумі 100-200 євро, які щомісячно отримувала від мами, що працює за кордоном, вона витрачала на утримання сімї і переважно дітей. Зокрема оплачувала комунальні послуги за утримання квартири, в якій проживали подружжя та їх діти, оплачувала купівлю приладдя у школу, за харчування дітей, та відвідування меншою дочкою садочка. У звязку із погіршенням її стану здоровя - витрати на його відновлення несла також її мати. На зиму 2016 року речі для дітей вони купували удвох, при цьому відповідач оплатив лише вартість куртки меншої доньки. Коли проводився ремонт у квартирі, яка належить позивачці, та у якій проживало подружжя із дітьми, у березні 2016 року витрати на матеріали вони оплачували порівну, а за виконану роботу з майстрами розраховувался вона. Відповідач придбав у кредит холодильник, телевізор і диван, але по кредиту знову ж розраховувалася вона із коштів, які надавала їй мати. Разом з тим, позивач не заперечувала, що придбання харчів, речів побутового вжитку у період з грудня 2014 року для сімї здійснювали обидві сторони. Відповідач та його представник [PERSON] заперечили проти позову в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час з 15.12.2014 року та вказали, що батько дітей приймав і приймає участь в утриманні сімї та дітей, крім того сплачує кошти як аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO], визнає заявлені позовні вимоги в частині сплати аліментів на кожну дитину у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу). Вказує на те, що відвідував ринок і магазини, де придбавав продукти харчування, речі побутового вжитку, а також надавав кошти дружині, яка розпоряджалася ними для придбання одягу для дітей та подружжя, оскільки краще на тому зналася. З того часу як сторони припинили спільно проживати він щомісячно добровільно перераховує кошти як аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 гривень. Колишня теща у період їх спільного із позивачкою проживання сімєю передавала кошти особисто дружині, якими та розпоряджалася на власний розсуд. Коли дружина захворіла, то теща була в Україні та на лікування дала 1 000 євро. Решту коштів надавав він. З того дня, коли дружина захворіла , він утримував сімю, двічі робив ремонт у квартирі, яка належить дружині та в якій вони проживали із дітьми, ремонтував авто, яке їм у користування надала теща, за власні кошти. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження [PERSON] 1-БВ № 139271 від 20.09.2010 року та [PERSON] 1-БВ № 203048 від 01.08.2013 року. Діти проживають разом з матір'ю. Батьком дітей, згідно зазначених свідоцтв про народження, є відповідач, який офіційно працює та отримує заробіток. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст. 191 СК України). В судовому засіданні свідок [PERSON], який є братом позивачки вказав на те, що сестра [PERSON] проживаючи у шлюбі із відповідачем [PERSON] завжди отримувала кошти від мами у розмірі 100-200 євро щомісяця, ремонт у квартирі, де вони проживали сімєю також був за кошти, які переслала їх мама. Свідок [PERSON], яка є сестрою позивачки вказала, що кожного місяці їх мати , яка живе та працює за кордоном пересилає кожному із трьох дітей в тому числі і їй та сестрі [PERSON] по 200-300 євро. Так було і до того, коли сестра вийшла заміж за відповідача. Відповідач не утримував на її погляд свою сімю, такий висновок вона зробила з тієї ситуації, коли у грудні 2014 року сестра вимушено знаходилася у лікарні, а діти сестри перебували у неї з 2 по 15 грудня 2014 року, з 19 по 23 січня 2015 року та з 9 по 14 лютого 2015 року, в той період утриманням дітей сестри - своїх племінниць піклувалась вона, батько до дітей прийшов лише раз та не цікавився як почуваються і чим харчуються в цей час його діти, також вона оплатила садочок за два місяці, купувала взуття і брала в оренду костюм для племіниці на ранок у садочку. У період спільного проживання із відповідачем її сестра неодноразово позичала гроші у неї. Свідок [PERSON], яка є сусідкою [PERSON] та її подругою з 2013 року, показала, що їй відомо зі слів [PERSON], що мама допомагала їй грошима, в тому числі для проведення ремонту у квартирі. Фінансовий порядок у сімї [PERSON] їй достеменно не відомий, але вона бачила як [PERSON] купували додому продукти харчування, побутову хімію, засоби гігієни. Інколи вони спільно їздили із сусідами до м. Рівного та м. Нетішин, де купували речі, одяг, іграшки та спільно відпочивали кілька разів, при цьому за придбане розраховувалася [PERSON] за допомогою терміналу із застосуванням банківської картки. Коли [PERSON] у грудні 2014 року захворіла, діти у денний час були у неї в сімї, їх вранці привозила сестра позивачки [PERSON] і вона ж забирала. Батько в цей час по телефону цікавився дітьми лише один раз, і один раз відвідав їх. Вона погодила по телефону із ним придбання для дітей іграшок до дня [PERSON], на що він сказав, щоб вона сама вибрала іграшки, кошти за їх придбання повернув у розмірі 1200 гривень, однак казав, що то задорого. Свідок [PERSON], яка є сусідкою поверхом вище позивачки [PERSON], вказала, що сімя [PERSON] спершу жила спокійно, а після народження другої дити - в них постійно шумно і діти галасують. Дітьми завжди займалася [PERSON], вона не бачила щоб батько із ними гуляв у дворі. Пакунки із товарами із магазину вона бачила у руках обох батьків. У контексті ст. 191 СК України, оцінивши покази свідків, судом не встановлено, що позивачка вживала заходів щодо одержання коштів як аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. З врахуванням викладеного, зважаючи на задовільний стан здоров'я відповідача, оскільки доказів на підтвердження погіршення такого ним суду надано не було, наявність сина [PERSON], на утримання якого відповідачем сплачуються аліменти, наявність постійного заробітку (доходу), суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Мінімальний розмір стягуваних аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою та її представником [PERSON] суду не надано належних доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, не здобуто таких і судом під час судового розгляду, тому вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей починаючи з 15 грудня 2014 року є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненнюв дохід держави судовий збір. На підставі ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved