Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 15 квітня 2009 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 50 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області. [PERSON] ще за життя склала заповіт, яким все належне майно заповіла їй. Так, у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, у звязку з чим просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник Турє-Полянської сільської ради Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечила щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2009 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 080067, виданим виконкомом Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 17 квітня 2009 року (а. с. 7). Також встановлено, що згідно довідки Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 07 на 2006-2010 роки, особовий рахунок № 470, [PERSON], яка померла 15 квітня 2009 року, була головою дворогосподарства № 50 по вул. Гагаріна в с.Туря-Поляна Перечинського району Закарпатської області (а. с. 12). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 11 серпня 2003 року, посвідчений секретарем виконкому Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 65 (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 07 жовтня 2009 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 164/2009 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 15 квітня 2009 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 33-39). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 97/01-16 від 18 серпня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 50 по вул. Гагаріна в с. Туря-Поляна Перечинського району, відсутній (а. с. 19). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї (а. с. 33-39), а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає (а. с. 31), тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved