Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати її рідну сестру - [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном сестри. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з 01.10.2020 має другу групу інвалідності, хворіє на психічну хворобу з 2013 року, перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не усвідомлює значення своїх дій, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях та потребує постійного стороннього нагляду. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 13.03.2018 [PERSON] було визнано недієздатною. Станом на 17.12.2020 минули процесуальні строки для звернення до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.12.2020 в справі відкрито окреме провадження. Ухвалою від 23.02.2021 призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі було зупинено. 29.03.2021 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради № 67-2021 від 16.03.2021. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.03.2021 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. 13.07.2021 на адресу суду надійшло подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи, Органу опіки і піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради 28.07.2021 надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . (а.с.15, 19, 23) З довідки, виданої лікарем-психіатром Бердичівської лікарні [PERSON] , 1982 р.н., знаходиться на обліку в ПНД з діагнозом: тяжкий психічний розлад. (а.с.21) Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ№006975 [PERSON] має інвалідність другої групи загального захворювання з жовтня 2020 року. Інвалідність встановлено на строк до 01.12.2021. Може виконувати просту некваліфіковану роботу в спеціальних створених умовах. (а.с.31) З довідки МК ВЖРЕП №7 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.33) Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 13.03.2018 у цивільній справі №274/2542/18, [PERSON] було визнано недієздатною. (а.с.20) Згідно ч. 6, 7 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Строк дії рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.03.2018 закінчився. [PERSON] із клопотанням про продовження дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до суду не зверталась, іншого не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Так, згідно із висновком судово-психіатричного експерта №67-2021 від 16.03.2021, [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми безперервного типу перебігу з вираженим апато-дисоціативним дефектом, галюцинаційно-маячного синдрому. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 20.0 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання є інвалідом ІІ групи. Ступінь наявних у [PERSON] психічних розладів з боку емоцій, волі, мислення, критичних здібностей настільки виражена, що позбавляє її здатності на даний час усвідомлювати значення своїх вчинків та керувати ними. (а.с.52-54) Відтак, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є достатні підстави для визнання її недієздатною. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над її рідною сестрою. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її судом недієздатною особою, що вбачається з долученого до матеріалів справи подання № 3 від 13.07.2021. Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідною сестрою недієздатної та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна; заявник та недієздатна є близькими родичами, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною рідною сестрою. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відтак, суд визначає строк дії даного рішення у 2 (два) роки. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved