Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до суду із зазначеною заявою про видачу обмежувального припису у вигляді: -заборони [PERSON] перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: с.Вільшаник, вул. Шевченка, 25, Самбірського району Львівської області; -заборони [PERSON] здійснювати листування та телефонні розмови із нею; -заборонити [PERSON] відвідування дітей за їх місцем проживання. Обмежувальний припис просила видати строком на 6 місяців. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] з 21 липня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який у січні 2018 року між ними було розірвано. В шлюбі у них народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON]. У 2018 р. рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області було частково задоволено позов [PERSON] та залишено години і дні відвідування дітей, встановлені рішенням органу опіки та піклування Самбірської РДА. Після розлучення заявник потерпає від психологічного домашнього насильства з боку [PERSON], коли він відвідує дітей, яке не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, постійне вчинення ним сварок, які здебільшого відбуваються в присутності дітей. Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2018 р. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, оголошено усне зауваження та закрито провадження по справі. [PERSON] на даний час перебуває на обліку в органах поліції, як особа яка вчиняє домашнє насильство. 11 серпня 2018 р. [PERSON] вчинив щодо заявника фізичне насильство, яке виразилось у заподіянні їй тілесних ушкоджень, у звязку з чим вона зверталась в поліцію. 26 січня 2019 р. [PERSON] під час відвідування дітей згідно графіку відвідування, через її відмову розбудити сина [PERSON], почав кричати на неї, кудись телефонувати та говорити, що вона порушує умови спілкування та не надає йому дітей. Всі незаконні дії були нею зняті на відео. На даний час існує реальна загроза продовження домашнього насильства щодо неї з боку [PERSON] та настання більш тяжких наслідків для психічного, а можливо і фізичного її здоровя. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала з підстав, викладених в заяві. Крім того пояснила, що кримінального провадження відносно [PERSON] за нанесення їй тілесних ушкоджень 11 серпня 2018 р. не має. Насильство з боку [PERSON] по відношенню до неї є зафіксованим на диску з відео файлами. [PERSON] її залякує, що забере дітей та вимагав компенсувати дні, коли він не може бачитись із дітьми. Коли син [PERSON] о 17.00 год. повернувся додому, то казав, що змерз в руки. [PERSON] графік відвідування дітей не порушував, систематично використовує психологічне насильство до неї. Просила задовольнити заяву. Представник заявника адвокат [PERSON], підтримала доводи [PERSON], просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмове заперечення, в якому проти заяви [PERSON] заперечив через її недоведеність, просив заяву залишити без задоволення. Представник заінтересованої особи-відділу у справах сімї, молоді та спорту Самбірської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомленийпро час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглядає справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав: Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановоюсудді Самбірською міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст.\~173-2\~КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням. Із листа начальника Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 23.08.2018 р. відомо, що [PERSON] перебуває на обліку у Самбірському ВП ГУ НП у Львівській області як особа, яка вчинила домашнє насильство, оскільки 07.05.2018 р. відносно гр.[PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1\~ст. 173-2 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ від 18 грудня 2018 року залишено рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 червня 2018 року без змін, апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. Із вказаної постанови Львівського апеляційного суду відомо, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 червня 2018 року позов [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] задоволено частково та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] щодо участі у спілкуванні та у вихованні синів. Визначено позивачу побачення із дітьми у присутності матері [PERSON] за місцем проживання у с.Вільшаник на вул. Шевченка, 25, Самбірського району Львівської області, або в іншому за погодженням із нею місці для спілкування у час із 14.30 год. до 17.30 год. у першу, третю середу та другу і четверту суботу кожного місяця. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат. В окремій ухвалі Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, яка була оглянута в судовому засіданні, зазначено, що судом встановлено, що відповідач [PERSON], не виконувала рішення органу опіки та піклування, яким визначено спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкування з ними. Позивач ([PERSON]С.) є військовослужбовцем, місце його служби віддалене від місця проживання дітей. Організація участі у вихованні дітей вимагає докладання ним додаткових зусиль для доїзду до місця проживання дітей. Перешкоди у зустрічах з дітьми у визначений органом опіки та судовим рішенням час, є порушенням прав батька у вихованні дітей та перешкоджають виконанню ним своїх батьківських обовязків. Про наведене в описовій частині ухвали Апеляційним судом повідомлено Самбірську районну державну адміністрацію для організації контролю за виконанням рішення суду і органу опіки та піклування з метою запобігання порушень сімейного законодавства щодо участі батька у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають із матірю [PERSON] за адресою: с.Вільшаник на вул. Шевченка, 25, Самбірського району Львівської області. Відповідно до\~п.1) ч.1 ст. 350-2 ЦПК України,\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч.1\~ст. 1 Закону\~України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: п.3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; п.6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. п.7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. п.8) особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, в тому числі диск із відеофайлами, який був оглянутий та досліджений судом, і, на переконання суду, доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до [PERSON] не містить, суд, прийшов до висновку, що заявником не доведено факт вчинення [PERSON] по відношенню до неї 11.08.2018 р. та 26.01.2019 р. домашнього насильства, а також не доведено наявність реальної загрози та обґрунтованих ризиків продовження домашнього насильства з його боку по відношенню до неї, тому в задоволенні заяви слід відмовити у звязку з недоведеністю вимог. Суд вважає, що [PERSON], звертаючись до суду із вказаною заявою, в такий спосіб намагається призупинити дію рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 червня 2018 року, яке набрало законної сили, і на певний період усунути [PERSON] від можливості приймати участь у спілкуванні та у вихованні синів. Відповідно до ч. 3 ст. 650-5ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed