Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбних відносин з відповідачем мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з нею. Відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, а утримувати доньку самостійно в неї не має можливості. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги зменшує до 2500 гривень, зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився в судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що зменшені позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 жовтня 2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 249, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а. с. № 4). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного 08.02.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (а. с. № 5). На даний час сторонни не підтримують шлюбні відносини, дитина проживає з позивачем. Відповідач, як вказала в позовній заяві позивач, добровільно не надає їй матеріальну допомогу на утримання доньки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторорін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє в Україні з 27 вересня 1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривеньщомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved