Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що виразилося у тому, що він тривалий час не спілкується з дітьми, не проявляє цікавості до їхнього життя, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток; не цікавиться навчанням дітей, не забезпечує їх необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову їхнього виховання, просила суд позбавити його батьківських прав відносно малолітніх дітей. Крім того просила суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій суму в розмірі 300 грн. на кожну дитину до 888 грн. 50 коп. на кожну дитину щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону з моменту звернення до суду та до повноліття дитини; стягнути судові витрати. В ході судового розгляду справи, позивачем подано заяву про зміну предмету та підстави позову, в якому посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, просила суд змінити спосіб присудження аліментів та стягувати їх у частці від доходів відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що в період з 16.04.2010 року по 21.01.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. В період спільного життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з 2013 року та сторони з того часу проживають окремо. На момент припинення спільного проживання меншому синові було 6 місяців від народження. З часу припинення шлюбних стосунків, відповідач не цікавився життям дітей. Лише одного разу після припинення спільного проживання, приходив до дітей, та протягом останніх 5 років не від виконання своїх батьківських обов'язків самоусунувся. Так протягом всього часу після припинення спільного проживання, відповідач не цікавиться життям дітей, не відвідує їх, та не телефонує, не спілкується з ними, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Меншу дитину востаннє бачив коли йому було 6 місяців, через що дитина навіть не уявляє роль батька у своєму житті. Жодного разу не відвідував дошкільний заклад де навчалися його діти, також не відвідував школу в якій навчається старша дитина, не цікавився навчанням дітей. Крім того вказує, що протягом всього розгляду справи, відповідач, заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав, не вживав заходів, щодо налагодження стосунків з дітьми. Останній проживає в 30 хвилинах від їхнього місця проживання, протягом 5 років не має можливості приділити трохи часу на спілкування з дітьми. В ході розгляду справи, відповідачу стало відомо, що син [PERSON] в січні 2018 року переніс операційне втручання, внаслідок чого потребує лікування, однак ним не вжито жодних заходів, щодо з'ясування обставин хвороби, не надано допомоги на його лікування, тощо. Вказані дії у своїй сукупності свідчать про свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, а отже наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Крім того вказує, що за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 21.01.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно. Однак відповідач належним чином аліменти не виплачує, через що має заборгованість по їх сплаті у загальному розмірі понад 25 тис. грн.. При цьому через наявність захворювання у дитини та потребую у зв'язку з цим додаткових коштів на лікування дитини та її утримання, а також з урахуванням змін, внесених до Сімейного Кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, яким було збільшено мінімальний розмір аліментів на дітей, враховуючи що [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток, просить змінити спосіб присудження аліментів та стягувати їх у частці від його доходу в розмірі 1/3 всіх видів доходу/заробітку, але не менша 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Представник позивача - адвокат [PERSON] також повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд їх задовольнити. Вказує, що матеріалами справи повністю підтверджено винну поведінку відповідача при здійсненні батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, з урахування доводів позивачки, щодо зміни способу присудження аліментів, наявні підстави для їх стягнення у частці від доходу відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині зміни способу присудження аліментів визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у частці від його доходів. В частині позбавлення його батьківських прав позовні вимоги не визнав. Вказував що має намір в подальшому налагодити відносини зі своїми дітьми та спілкуватися з ними. Додатково пояснив, що дійсно після припинення спільного проживання 2013 року декілька разів приходив щоб побачитися з дітьми, однак через перешкоди позивачки відвідував їх лише один раз. Дійсно протягом тривалого часу не спілкувався з дітьми, меншого сина [PERSON] не бачив більше 5 років, оскільки йому не вистачає на це часу, так як постійно працює. Також вказує, що має заборгованість по аліментах, так як сплачувати за житло яке винаймає та комунальні послуги, та через відсутність грошових коштів немає можливості вчасно сплачувати аліменти. Однак в майбутньому планує сплачувати аліменти та приділяти належну увагу вихованню дітей. Також зазначив, що дійсно самоусунувся та протягом тривалого часу ухилявся від виконання батьківських обов'язків, через неможливість їх здійснювати з різних причини: відсутність часу, відсутність грошових коштів, тощо. Просив суд в частині вимог про позбавлення його батьківських прав відмовити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Корабельного району в м. Херсоні в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання вимог позивача та розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Чаплинської районної державної адміністрації Симон В.О. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що батько участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, від виконання своїх обов'язків самоусунувся. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 16 квітня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] та [PERSON] 16 квітня 2010 року зареєстрували шлюб, внаслідок чого остання змінила своє прізвище на [PERSON]. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсон від 02.09.2014 року за №667/6667/14-ц, позов [PERSON] задоволено повністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дошлюбне [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 вересня 2010 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON]/[PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON]/[PERSON] також є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Комсомолсьького районного суду м. Херсона від 21.01.2014 року за №667/10733/13-ц, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 21.02.2017 року, 08.08.2017 року відповідач [PERSON] станом на 01.02.2017 року та 01.08.2017 року має заборгованість по аліментах в розмірі 14451 грн. та 18.51 грн. відповідно. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів ВП №42234400, та ВП №42234613 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в сукупному розмірі понад 25 тис. грн.. Відповідно до наданої позивачем інформації та долучених до позову характеристик [PERSON] та [PERSON] наданих завідувачем Херсонського ясла-садка №82 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] при співбесіді з психологом садка не мають уявлення про рідного батька, останнього не пам'ятають; їхнім вихованням та утриманням займається матір [PERSON]. За час їх навчання у садку батько жодного разу дітьми не цікавився, з вихователями не знайомий, участі у житті дітей не приймає. Відповідно до довідки Херсонської спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів №57 з поглибленим вивченням іноземних мов Херсонської міської ради, [PERSON], [INFO] навчається у першому класі школи. Під час навчально-виховного процесу до школи дитину приводила мати. Вихованням та навчанням хлопчика також займається [PERSON] У свою чергу з вказаної довідки вбачається, що відповідач [PERSON] жодного разу до школи не приходив, шкільним життям сина не цікавився. Відповідно до акту обстеження умов від 31.08.2017 року, у помешканні де проживає [PERSON] створено належні умови для проживання дітей, діти мають окрему кімнату, забезпечені всім необхідним; в родині панують доброзичливі стосунки. З висновку служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради від 12.07.2018 року №02-14-301-25 слідує, що розглянувши документи щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було встановлено, що останній з 2015 року взагалі не бачиться та не спілкується з дітьми, не надає їм матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, не проявляє зацікавленості в подальшій долі синів, не цікавиться їх успіхами та станом здоров'я, не проводить з ними дозвілля. Вказані факти свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, через що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, 06.06.2018 року дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. З висновку органу опіки та піклування Чаплинської РДА від 01.06.2018 року за №01-43-1861/0/618-16 вбачається, що розглянувши матеріали щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлено, що [PERSON] не виконує батьківські обов'язки щодо своїх дітей [PERSON] та [PERSON], ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально дітей не утримує, їхнім здоров'ям не цікавиться, тривалий час приховував місце свого проживання, через що орган опіки також прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після стягнення аліментів з відповідача за рішенням суду, ним не вживалися заходи щодо добровільного виконання рішення суду, через що у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, внаслідок чого позивачем вживалися заходи щодо встановлення його місця проживання та притягнення його до відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Відповідно до витягу з ЄРДР №12017230250000742 від 17.10.2017 року, 17 жовтня 2017 року за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за фактом ухилення [PERSON] від сплати аліментів та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст. 164 КК України. Із наданої позивачем виписки з медичної карти стаціонарного хворого №224073, 224984 вбачається що в січні 2018 року [PERSON], [INFO] перебував на лікуванні в КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ХОР, де йому було проведено операційне втручання, у зв'язку з чим останній потребує лікування. Як вбачається з пояснень позивача та не заперечується відповідачем, за весь час лікування дитини [PERSON] жодного разу не поцікавився її здоров'ям, не запропонував свою допомогу, байдуже відноситься до долі своєї дитини. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402, кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 вищезазначеного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 164, 166 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №»3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Цією ж Постановою визначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивачки по справі. Відповідач жодного разу не цікавився життям своїх дітей. Вказує, що після того як [PERSON] завагітніла, він наполягав на штучному перериванні вагітності, а в подальшому після народження дитини, покинув її з дітьми. Після припинення шлюбних відносин відповідач не приймає участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Вказує, що після того як в лютого 2018 року дитина захворіла та перенесла операційне втручання, відповідач, якому в ході судового розгляду стало відомо про хворобу сина, жодного разу не прийшов провідати дитину. Перешкод у спілкуванні з дітьми йому ніхто не чинив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір'ю [PERSON]. Востаннє бачила відповідача у 2015 році. Вказує, що приїздила до дитини на день народження, однак відповідача вона не бачила. З позивачкою спілкується з 2008 року та з її слів відомо, що батько дітей допомогу на їх утримання не надає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю позивачки. Вказує, що колишній чоловік її дочки не бажає бачити своїх дітей, ухиляється від сплати аліментів на їхнє утримання. Після припинення спільного проживання, відповідач лише один раз у 2015 році проходив до дітей. Протягом наступних років вона бачила його три-чотири рази та він проходив повз неї та своїх дітей, які його не пам'ятають. Не вживав заходів щодо спілкування з дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою матері позивачки. Зі слів останньої їй відомо, що [PERSON] покинув позивачку коли меншій дитині виповнилося 6 місяців та з того часу лише один раз приходив до дітей. Також їй відомо, що під час прогулянки разом з дітьми, відповідач всіляко уникав зустрічі з позивачкою та їх спільними дітьми. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] незадовільно виконує свої батьківські обов'язки відносно своїх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується дослідженими у судовому засідання доказами та наданими поясненнями як позивача, та відповідача, який в ході судового розгляду справи, хоча й заперечував проти позбавлення його батьківських права, однак визнав факт самоусунення та ухиляння від виконання батьківських обов'язків, так і допитаних свідків, а також висновком служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради та висновком ради опіки та піклування Чаплинської РДА. Судом критично сприймаються доводи відповідача, щодо створення йому позивачем перешкод у спілкуванні з дітьми, оскільки вказані доводи нічим не підтверджено. Так останнім не надано доказів, що він звертався до служби у справах дітей як за місцем проживання так і за місцем реєстрації для вирішення питання щодо участі його у вихованні дітей, доказів щодо звернення до суду з метою забезпечення його участі у вихованні та проживання дітей. Натомість в ході судового розгляду справи, останній неодноразово протягом тривалого часу розгляду справи зобов'язувався з 1 -го числа початим з дітьми спілкування та брати участь у житті дітей, однак через брак часу та коштів станом на день винесення рішення по справі за відсутності будь-яких об'єктивних причин жодного разу з дітьми не спілкувався, будь-яких заходів щодо виправлення ситуації не вживав. Крім того, відповідач в ході розгляду справи визнавав факт невиконання ним батьківських обов'язків та вказував, що він самоусунувся від участі у житті дітей. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги те, що відповідачем не вчиняється будь-яких дій щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей; він не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, взагалі не цікавиться їх життям, що на думку суду свідчить про ухилення його від виконання своїх обов'язків в розумінні обставин зазначених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3. Досліджені в судовому засіданні докази, як у своїй сукупності так і кожен окремо підтверджують винну поведінку відповідача при виконанні ним своїх батьківських обов'язків, а також свідчать про нехтування ним загальноприйнятими нормами суспільної моралі в процесі виховання дитини. Суд приходить до переконливого висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, а тому вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, на думку суду, підлягає задоволенню вимога позивача про зміну способу присудження аліментів, виходячи з наступного. Як зазначалося вище, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.01.2014 року за №667/10733/13-ц, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно. 04 лютого 2014 року на виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.01.2014 року було видано виконавчий лист №667/10733/13-ц. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням такого стану їх отримувача, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді справи суд враховує, що від часу присудження аліментів, діти внаслідок їх дорослішання, почали потребувати більше коштів на своє утримання у зв'язку з необхідністю навчання; крім того судом встановлено, що [PERSON], 2013 року на даний час хворіє та потребує лікування, на що також необхідно витрачати кошти. Крім того суд враховує, що 8 липня 2017 року набув чинності Закон № 2037-VIII, який уніс зміни до СКУ, зокрема, щодо визначення мінімального розміру аліментів, який було збільшено з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно з новою редакцією ч. 2 ст. 182 СКУ). Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 192 вказаного кодексу, вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція сформульована ВСУ у постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що він має зобов'язання по утриманню інших осіб, або наявності у нього інших стягнень за виконавчими документами. Натомість відповідач вказував, що має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Відомостей, що свідчили б про те, що він є непрацездатним, або обмежено працездатним ним не надано. Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи те, що за рішенням суду на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 300 гривень на кожну дитину, щомісячно, та вказана сума на даний час не відповідає навіть найменшими потребам дитини та є меншою, аніж мінімальний розмір аліментів 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на теперішній час позивач потребує збільшеної допомоги на утримання дітей, відповідач є працездатною особою, та вимоги [PERSON] в цій частині визнав повністю, тому у суду є підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуватимуться з відповідача відповідно до Закону. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України. Виконавчі листи, видані на виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.01.2014 року за №667/10733/13-ц підлягають відкликанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved