Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила встановити факт смерті її батька [PERSON] , уродженець с. Рутену, Коварського р-н., Літовської обл., [INFO] , який помер у м. Донецьк [INFO] , та матері [PERSON] , уродженки с. Івана Франка, Подбужського р-н., Львівської обл., [INFO] , яка померла у м. Донецьк [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території помер батько заявниці - [PERSON] . [INFO] на тимчасово окупованій території помер матір заявниці - [PERSON] . Заявниця звернулася до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для отримання Свідоцтва про смерть, разом з тим заявниці було відмовлено. У зв`язку з вищевикладеним заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Заявниця в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просить слухання справи проводити без її участі, подану заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 22 січня 2021 року, вбачається, [PERSON] народилася [INFO] у місті Донецьк, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 24 лютого 1968 року зроблено відповідний запис за № 402, місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. Згідно Свідоцтва батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30 грудня 2020 року, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: 15 червня 2011 року за № 00043210021 реєстратором Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку. Відомості про актовий запис: номер актового запису 734, дата складання: 17 жовтня 1987 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку. Вбачається, що прізвище заявниці до державної реєстрації шлюбу було - « [PERSON] ». Щодо встановлення факту смерті [PERSON] судом було встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 23 січня 2002 року Пролетарським РВДМУУМВС України в Донецькій обл., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народився в с. Рутену, Коварського р-н., Літовської обл. З Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА у Пролетарському р-ні. М. Донецьк вбачається, що [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] , дата видачі 30.06.1998р. Заявниця в заяві зазначила, що батько помер [INFO] в м. Донецьк. На підтвердження наведеного було надано копію Лікарняного свідоцтва про смерть №160 від 09 квітня 2020 року, довідка про причини смерті та свідоцтво про смерть. З наведених документів вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, причина смерті - хронічна сердечно-сосудиста недостатність років. При зверненні до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території, не мають юридичної сили на території України, про що її було повідомлено Листом № 459/20.12-73 від 30 грудня 2020 року. Щодо встановлення факту смерті [PERSON] судом було встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2002 року Пролетарським РВДМУУМВС України в Донецькій обл., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Івана Франка, Подбужського р-н., Львівської обл. З Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА у Пролетарському р-ні. М. Донецьк вбачається, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] , дата видачі 18.09.1997. Заявниця в заяві зазначила, що матір померла [INFO] в м. Донецьк. На підтвердження наведеного було надано копію Лікарняного свідоцтва про смерть №112 від 26 листопада 2020 року, довідка про причини смерті та свідоцтво про смерть. З наведених документів вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьк, причина смерті - мозкова судинна недостатність. При зверненні до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території, не мають юридичної сили на території України, про що її було повідомлено Листом № 49/21.12-73 від 26 січня 2021 року. Також судом було встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19 лютого 2021 року, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: 02 жовтня 2021 року за № 00081971595 реєстратором Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Відомості про актовий запис: номер актового запису 268, дата складання: 24 квітня 1970 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Вбачається, що прізвище заявниці до державної реєстрації шлюбу було - « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її батьків та отримати відповідні свідоцтва про смерть, а також в подальшому прийняти спадщину, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved