Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лиманецької сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 07 листопада 2012 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) площею 8,13 га, що розташована на території Лиманецької (колишньої Кіровської) сільської ради Бериславського району Херсонської області. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав їй було відмовлено, в звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини став той факт, що через складні стосунки з матірю та таємничість її характеру, вона не знала про наявність у матері на праві власності земельної ділянки. Лише цієї осені, отримавши повідомлення від орендатора земельної ділянки про закінчення терміну дії договору оренди в 2017 році, їй стало відомо про можливість реалізувати своє право на спадщину. У звязку з чим, просить визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 07 листопада 2012 року, після смерті її матері [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, в наданій заяві просив справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України та п.24 постанови №2 пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з»ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 07.11.2012 року в с. Любимівка Каховського району Херсонської області померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія І-КГ №153396, видане Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області 20.11.2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис №30 (а.с.8). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч.2 та ч.5 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою померлої 07.11.2012 року в с. Любимівка Каховського району Херсонської області [PERSON] та є спадкоємицею першої черги (а.с.9,10,11). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.13). За ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 22.03.2016 року приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу [PERSON] листом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини з відповідною заявою про прийняття спадщини на майно, яке належало її матері [PERSON] (а.с.13).. Станом на час розгляду справи у суді дії приватного нотаріуса що до відмови ніким не оскаржені, а тому є чинними. У розумінні ст.1270 ЦК України [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори після закінчення шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини. З довідки виданої Лиманецькою сільською радою Бериславського району Херсонської області від 11.10.2016 року за №2274, вбачається, що [PERSON] яка померла 07.11.2012 року, була прописана та проживала за адресою с. Вітрове /бувше с. Куйбишеве/ вул. Злагоди 14, Бериславського району Херсонської області, на час її смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.9). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В обґрунтування причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що через складні стосунки з матірю та таємничість її характеру, вона не знала про наявність у неї землі. Лише цієї осені, отримавши повідомлення від орендатора земельної ділянки про закінчення терміну дії договору оренди в 2017 році, їй стало відомо про можливість реалізувати своє право на спадщину. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Судом враховано роз'яснення, які містяться в абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У розумінні ст.1272 ЦК України судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неодноразового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах у справі №6-85 цс12 згідно з якою, якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. Виходячи з вищезазначеного позивачка у розумінні ст.ст.10, 60 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed