Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Харкова, стосовно її сина, [PERSON] , [INFO] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. На обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з жовтня місяця 2016 року вона почала проживати разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. У зареєстрованому шлюбі як в Україні, так і поза межами не перебуває і ніколи не перебувала. [INFO] у них народився син [PERSON] . Запис про батька дитини в Книзі реєстрацій народжень проведено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Батьком [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] у віці 24 років. До його смерті вони проживали однією сім`єю в [ADDRESS] , в квартирі, яку орендували, вели спільне господарство, як до народження дитини, так і після. За життя вони мали намір одружитися, але [PERSON] раптово помер. Встановлення факту батьківства [PERSON] має значення для вирішення питання про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 08.06.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. В судовому засіданні заявник [PERSON] наполягала на задоволенні заяви з підстав, викладених у заяві, просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду не з`явився, від головного спеціаліста - юрисконсульта Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Нежути С. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника управління. Відповідно частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.02.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 13). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2021 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 24 років, про що 17.11.2018 складено відповідний актовий запис № 16911, місце смерті: м. Харків, Харківська область (а. с. 10). Із долучених до матеріалів справи фотокарток вбачається, що [PERSON] за життя піклувався про дитину [PERSON] (а. 15-18). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого [PERSON] , та [PERSON] , яка є бабусею померлого [PERSON] , підтвердили факт того, що заявник [PERSON] та [PERSON] кохали один одного та проживали однією сім`єю з 2016 року, в лютому 2018 у них народився син [PERSON] . [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , піклувався про нього та свою сім`ю. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Встановлення факту батьківства за рішенням суду регламентоване статтею 130 Сімейного кодексу України, згідно якої у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки, як зазначає остання, необхідне для подальшого оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , який народився [INFO] , повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, а також, на переконання суду, встановлення даного факту буде відповідати інтересам дитини, у зв`язку з чим суд вважає, що заява є обґрунтованою, законною, доведеною та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з частиною 1 статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved