Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], що зареєстрований 22.07.1990 року у Палаці урочистих подій м.Львова, актовий запис №2147. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя у них не склалось, через різні погляди на життя, сімейні цінності, кожен з них має різі погляди на сімйне життя та ведення спільного господарства, переконаний, що їхня сімя розпалась і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні 12.06.2015 року позивач та відповідач просили надати їм строк на примирення. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12.06.2015 року провадження у справі зупинялось на чотири місяці у зв'язку з необхідністю надання сторонам строку для примирення. Суд, 13.11.2015 року ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у їхню відсутність /заяви в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 22.07.1990 року у Палаці урочистих подій м.Львова, актовий запис №2147 /а.с.4/, від шлюбу мають неповнолітню доньку Яну, [INFO] /а.с.5/. Також встановлено, що сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Суд намагався зберегти сімю сторін, надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися, категорично примиритись не бажають, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. судового збору, сплаченого останньою при поданні позовної заяви /а.с.1/.

Outcome: approved