Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якій просила суд: визнати, що ? частина житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя - її та відповідача; провести розподіл ? частини житлового будинку виділивши їй та відповідачу по ? частині житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечили. У судовому засіданні пояснили, що ? частка будинку, яку просить поділити позивач, була придбана відповідачем не за спільно нажиті кошти під час шлюбу, тому є його особистою власністю. Договір купівлі-продажу ? частини будинку від 16.04.2002 року був вчинений між [PERSON] та його мамою [PERSON], яка діяла від імені його дядька недієздатного [PERSON] і відповідач ніяких коштів за вказану частину будинку по договору купівлі-продажу не сплачував. З метою передачі у власність частини будинку за адресою [ADDRESS] відповідачу, [PERSON] придбала дядькові [PERSON] інший житловий будинок із земельною ділянкою та оформила з відповідачем договір купівлі-продажу на відчуження майна належного недієздатному [PERSON], таким чином фактично подарувала [PERSON] кошти на придбання вказаної частини будинку заплативши за нього шляхом придбання іншого будинку своєму підопічному. Також відповідач пояснив, що частина майна, а саме пластикові вікна та вхідні двері до частини будинку, що належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2002 року були придбані та встановлені ним уже після припинення шлюбних стосунків із позивачкою, тому не підлягають розподілу. До того ж суд не врахував, що відповідно до договору дарування від 28.03.2002 року позивач уже була власником предметно визначених погрібу, сараю «Б», вбиральні «Є», які не відповідно до дійсних обставин справи зазначені в рішенні суду, як розподіл спільної часткової власності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що близько 10 років тому позичала гроші мамі позивача на придбання будинку по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що ? частину житлового будинку по [ADDRESS], вона придбала та подарувала своєму сину [PERSON], однак оформила договором купівлі-продажу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позичав гроші своїй свасі, мамі відповідача, для придбання будинку. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 7 лютого 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного життя у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Під час шлюбу сторонами було набуто майно, а саме: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], який згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 16.04.2002 р. оформили на відповідача. Зазначені обставини підтверджуються копією вказаного договору купівлі-продажу. Суд критично оцінює доводи відповідача та покази свідків про те, що фактично ? частина житлового будинку по [ADDRESS] була подарована, а не придбана за договором купівлі-продажу, оскільки договір частини будинку від 16.04.2002 року сторонами не оспорювався. Будь-яких доказів поліпшення будинку після припинення шлюбних стосунків із позивачкою відповідачем не надано. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки в судовому засіданні сторонами не було досягнуто згоди щодо поділу спільно набутого майна, суд вважає, що його слід здійснити в рівних частках наступним чином: у власність [PERSON] виділити 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] та залишити у власності [PERSON] 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved