Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 14.08.1982 року по 04.05.2019 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . [INFO] її чоловік помер. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] та перебував на обліку в Заводському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримував пенсію за віком у розмірі 11 683,52 грн. На момент смерті чоловіка заявник була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] та отримувала пенсію через Заводський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області. З травня 2019 року заявник перебуває на обліку в Токмацькому відділі обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком у розмірі 4662,34 грн. За весь час перебування у шлюбі заявник разом із чоловіком проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , проте заявник постійно перебувала на матеріальному утриманні свого чоловіка. Разом із втратою чоловіка [PERSON] втратила постійне і основне джерело існування, бо розмір пенсії чоловіка був значно більшим, ніж розмір пенсії заявника. У 2011 році заявник перенесла ішемічний інсульт, хворіє на цукровий діабет, вимагає підтримуючої терапії кожні 3 місяці, тобто потребує постійного лікування, частина пенсії чоловіка витрачалась на її лікування. 07.11.2019 року заявник звернулась до Токмацького відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка, [PERSON] . Проте отримала відмову та їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту перебування на утриманні у померлого чоловіка. У зв`язку з наведеним заявник просила суд встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заявника в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви з підстав, викладених у відзиві на заяву. 27.01.2020 року до суду надійшов відзив, згідно якого свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до підпункту 9 п.2.3 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чинного на дату звернення за призначенням пенсії за віком, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно довідки від 22.12.2014 року № 2326001606 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції встановлено, що [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території і фактична його адреса проживання зазначена як [ADDRESS] . Водночас, згідно довідки від 17.11.2017 № 2326 - 3104 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції встановлено, що [PERSON] перемістилась з тимчасово окупованої території і фактична її адреса проживання зазначена як [ADDRESS] . На підставі наданих довідок необхідно зробити висновок, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали за різними адресами. Інших документів, які б підтверджували спільне проживання та ведення спільного господарства, заявником по заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не долучено. У зв`язку цим просила відмовити у задоволенні заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Так, судом встановлено наступне. Заявник [PERSON] , [INFO] , з 14.08.1982 року по 04.05.2019 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.10.1997 року. [INFO] [PERSON] помер, місце смерті Єнакієве, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2019 року. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2326001606 від 22.12.2014 року [PERSON] , взятий на облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2326-3104 від 17.11.2017 року [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ., взята на облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2321-5000127809 від 20.05.2019 року [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ., взята на облік за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 2631 від 13.11.2019 року Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя [PERSON] перебував на обліку в управлінні і одержував пенсію за віком, розмір якої в травні 2019 року складав 11683,52 грн. Відповідно до довідки про доходи від 31.10.2019 року Токмацького об`єднаного управління ПФУ в Запорізькій області [PERSON] перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком, розмір одержаної пенсії в травні 2019 року склав 4662,34 грн. Згідно довідки №8579 від 21.11.2019 року, виданої адміністрацією міста Єнакієве [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Її чоловік [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та проживав з дружиною [PERSON] за вказаною адресою. Вели спільне господарство. Згідно листа Токмацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №40/Т-7 від 07.11.2019 року [PERSON] відмовлено в переведенні на інший вид пенсії з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з тим, що заявником не доведено факт перебування її на утримання померлого чоловіка [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки зазначили наступне. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована в [ADDRESS] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS] , добре знає сімю [PERSON] , заявника та її чоловіка [PERSON] , познайомилася з ними ще до 2014 року, коли працювала в банку в м.Єнакієве, вони були клієнтами банку. Після 2014 року відділення банку було закрито, але вони продовжили спілкуватися. Їй відомо про те, що подружжя [PERSON] як внутрішньо переміщені особи перебували на обліку в м. Запоріжжя, вона з [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Вона періодична з ними приїздила в м. Запоріжжя 1 раз на 2 місяці. Вони завжди були разом, чоловік заявника саму не залишав, бо вона за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, переміщалася за допомогою палиці. Вони були пенсіонерами. Подружжя [PERSON] разом їздили в м. Запоріжжя на 5-7 днів, зупинялися в основному за однією адресою, хоча як їй відомо взяті на облік за різними адресами, інколи ночували у своїх родичів. А постійно вони прожили в [ADDRESS] , у власному будинку. Чоловік заявника оплачував поїздки до м. Запоріжжя, придбав ліки для дружини, вона знаходилася на його повному утриманні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає: [ADDRESS] , він є сином заявника та померлого [PERSON] . Його батьки одружилися у 1982 році та перебували у шлюбі по день смерті батька, жили однією сімєю, дружно за адресою: [ADDRESS] . Вони є пенсіонерами, після виходу на пенсію батько продовжував працювати, мав тимчасові підробітки, фактично він матеріально утримував сімю. У 2011 році мати перенесла ішемічний інсульт, також хворіє на цукровий діабет, потребує постійного лікування та періодичного обстеження, витрати на лікування оплачував батько. Пенсія батька була набагато більша за пенсію матері. Більшість витрат сімї лягли на плечі батька. З 2014 року батько був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа в м. Запоріжжя, а пізніше і мама, але за різними адресами, це пов`язано з тим, що можливості одночасно виїхати та стати на облік вони не могли, мама хворіла, лікувалася, а також власники помешкання за місцем обліку не погоджувалися їх разом зареєструвати, в цьому були складнощі. В м. Запоріжжя вони виїздили періодично та на короткий час з метою обліку, а постійно проживали однією сім`єю та вели господарство в [ADDRESS] . Коли мати вимушена була їхати до Запоріжжя одна, батько перераховував їй кошти на банківську карту на всі її потреби. Мати перебували на утриманні у батька, його доходи та матеріальна допомога була постійним та основним джерелом коштів для існування. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~(далі - Порядок), затвердженим\~постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2,3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до пункту 2.11. Порядку та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Крім того, у листі Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Вирішуючи питання щодо оцінки наданої в якості доказу довідки №8579 від 21.11.2019 року, виданої адміністрацією міста Єнакієве, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova andRussia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідними доказами, заявник перебувала на утриманні свого чоловіка\~ [PERSON] , оскільки він отримував пенсію, розмір якої був значно більшим ніж розмір пенсії заявника,його дохід був основним та постійним доходом в їх сімї, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що заявник дійсно перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Підтвердження факту перебування на утриманні чоловіка є необхідним для переходу заявника на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, та іншим шляхом вирішити це питання неможливо. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved