Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею віку повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з з травня місяця 2014 року по березень місяць 2015 року, і в них є неповнолітня дитина син [PERSON] [INFO]. Наразі вони спільно не проживають, дитина повністю перебуває на її утриманні, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити. 06.03.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повномуу обсязі. Також надав заяву в якій відмовляється від зустрічного позову до [PERSON] про оспорювання батьківства. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з травня місяця 2014 року по березень місяць 2015 року перебували у фактично шлюбних відносинах. Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір»ю. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серія І-ЕЛ №161418 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. В ході судового розгляду справи ухвалою суду від 30.03.2017 року була призначена судово-медична експертиза генетичної індентифікації на підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] Згідно висновку експерта №132 вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99.99%. таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] фактично доведено. Отже, відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], будучи особою працездатного віку, не маючи інших дітей, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 СК України, в силу якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що обовязок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним; відповідач є особою працездатного віку, має постійну роботу та стабільний дохід; з огляду на визнання ним позовних вимог; виходячи з положень ст.ст.181-183 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на утримання однієї дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної, чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. Стосовно зустрічного позову відповідача [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, то відповідно до ч.3 ст. 174 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved