Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Роменської міської ради Сумської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, 27 серпня 2016 року померла її рідна баба по лінії матері, - [PERSON] [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений 24.03.2006 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого все своє майно та всі майнові права вона заповіла їй. [PERSON] на момент своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Інших осіб за вказаною адресою станом на 27.08.2016 року зареєстровано не було. Оскільки вона проживала окремо від [PERSON], то у відповідності до ст. 1269 ЦК України в шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 23.02.2017 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу № 60287288. 11.12.2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0769 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5910700000:04:031:0155, що розташована в м. Ромни, вул. Павла Ключини, 34, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (бланк IV-CM № 004168) від 12.03.2002 року. Разом з тим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за цією ж адресою, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на майно в судовому порядку. В той же час на земельній ділянці, наданій [PERSON] у безстрокове користування було побудовано вищевказаний житловий будинок. [PERSON] проживала у вказаному будинку і була там зареєстрована. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Сумська область, місто Ромни, вул. Павла Ключини, 34. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. При цьому додатково пояснили, що рішенням Роменської міської ради від 26.12.2001 року було затверджено акт державної технічної комісії про прийняття будинку в експлуатацію, але свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння [PERSON] не отримувала. Представник відповідача - Роменської міської ради Сумської області в судове засідання не зявився, надали клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнали. Треті особи: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, кожен зокрема надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved