Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 03.10.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Розівської райдержадміністрації Запорізької області, під актовим записом № 30, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу вони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинилися з червня 2018 року і з чого часу вони почали проживати окремо. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, в результаті чого постійно виникають сварки, а тому подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. При цьому [PERSON] зазначала, що відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦСу, а тому вона була змушена звернутися до суду із вказаним позовом. З огляду на вказане, [PERSON] просила розірвати укладений між нею та [PERSON] , шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Розівської райдержадміністрації Запорізької області, під актовим записом № 30, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а також просила стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 20.09.2019 року провадження у справі було відкрито та розгляд справи було призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження на 09.10.2019 року. Відповідно до ухвали від 09.10.2019 року підготовче провадження було закрито та розгляд справи було призначено до судового розгляду на 28.10.2019 року, яке в подальшому було відкладено на 11 год. 30 хв. 12.11.2019 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує (а.с. 29). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Окрім цього, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов визнав та заперечував проти надання судом строку для примирення (а.с. 30). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.10.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Розівської райдержадміністрації Запорізької області, під актовим записом № 30 (а.с. 7). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. У добровільному порядку згоди на розірвання шлюбу у відділі РАЦС сторонами досягнуто не було. Спір про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи відсутній. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини та заперечували проти надання строку для примирення (а.с. 3, 30). Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, як особа, що змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, у позовній заяві просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка « [PERSON] ». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved