Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 11.06.1988 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] В період шлюбу, а саме: 20.11.2001 року між її чоловіком та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з усіма господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Всі умови договору виконані. Цей довір був укладений на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» та не був посвідчений нотаріально. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. [INFO] року в установлений законом строк вона звернулася з документами до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвої Н.П., з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину, проте державний нотаріус Дмитрієва Н.П. роз`яснила, що відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Постановою від 16.08.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріально посвідчити згаданий договір наразі не можливо, оскільки він вже зареєстрований в органах технічної інвентаризації, видано реєстраційне посвідчення ДКП «Імпульс». Крім того, вбачається що, право власності на житловий будинок зареєстроване за покійним [PERSON] Самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатними до користування. Відповідач у телефонній розмові відмовляється від вчинення будь-яких дій, оскільки вважає, що воно належить [PERSON] Просить суд визнати дійним договір купівлі-продажу, який укладений 20.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив нерухоме майно - житловий будинок, площею 37,7 м?, з усіма господарчими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Визнати за нею право власності на житловий будинок площею 37,7 м?, з усіма господарчими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позов підтримала за тих обставин, які викладені в ньому, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Справа розглянута без їх участі на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами встановлено, що з 11.06.1988 року позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Гуляйпільським відділом ЗАГС Запорізької області від 11.06.1988 року ( а.с.9). За час шлюбу, а саме: 20.11.2001 року між чоловіком позивачки [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з усіма господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (а.с.12). Даний договір був укладений на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» та не був посвідчений нотаріально. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2010 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта, який зареєстрований за № [NUMBER], інвентаризаційна справа № 450 (а.с.15-17). У встановлений строк позивачка, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім неї, інших спадкоємців після смерті [PERSON], не має, про що свідчить копія витребуваної судом спадкової справи № 241/2010. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. від 16.08.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як спадкоємцем надано договір купівлі-продажу, зареєстрований Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» 20.11.2001 року, а відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ст. 224 Цивільного Кодексу України від 18 липня 1963 року (який був чинним на момент укладення договору купівлі-продажу) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначена угода фактично виконана обома сторонами, позивач сплатив грошові кошти за майно, а відповідач отримав за нього гроші у повному обсязі, з договором згодні, заперечень до нього не мають. Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Таким чином, всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним в судовому порядку, що передбачено ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, відповідно до якої, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 2.ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Сторони домовились щодо всіх суттєвих умов і відбулося повне виконання договору купівлі-продажу. Відповідно до поданої заяви, відповідач [PERSON] позов визнала, а згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про визнання дійним договору купівлі-продажу, укладеного 20.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON], підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено в ст.1217 ЦК України спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той, з подружжя, хто його пережив. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що внаслідок відсутності необхідних для чинення нотаріальних дій документів, які відповідають вимогам закону, порушується право позивача на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, за право на спадщину вказаного будинку ніхто не сперечається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на право власності на житловий будинок площею 37,7 м?, з усіма господарчими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, підлягають задоволенню. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наявними доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved