Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсними пунктів 4.3, 4.4, 4.10, 6.1, 6.2, 6.3 кредитного договору від 21.03.2016р. №14-722-821-2-16-Г, стягнення 1 200,00 грн. комісійної винагороди, сплаченої за розрахунково-касове обслуговування, визнати недійсним положення п.4.5 кредитного договору від 21.03.2016 №14-722-821-2-16-Г в частині суми щомісячного платежу та зобов'язання сплачувати щомісячну комісійну винагороду, стягнення переплати за кредитним договором від 21.03.2016 №14-722-821-2-16-Г в сумі 1 938,66 грн., стягнення моральної шкоди у розмірі 1 378,00 грн. (з урахуванням уточнених вимог). В обґрунтування позову зазначила, що між нею та ПАТ «Мегабанк» укладено кредитний договір № 14-722-821-2-16-Г від 21.03.2016р., на підставі якого вона отримала кредит в сумі 12 000 грн. зі строком повернення до 20.03.2019р. та сплатою процентів у розмірі 15% за користування кредитом. Пунктом п. 4.3 кредитного договору встановлена сплата за розрахункове-касове обслуговування в день надання кредиту комісійної винагороди у розмірі 10% від суми кредиту. Згідно із п. 4.4 договору, щомісячна комісійна винагорода становить 3% від суми кредиту. Пунктом п. 4.5 договору передбачений щомісячний платіж, який включає ануїтетний платіж та суму щомісячної комісійної винагороди складає 778,15 грн. Пункт 1.4 кредитного договору розкриває поняття ануїтетного платежу, та встановлює, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Тобто 12 000 грн. сплачуються ануїтетними платежами, які направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ними, і поняттям ануїтетних платежів згідно п.1.4 кредитного договору не включає в себе сплату інших платежів - комісій. Відповідальність позивача згідно п.6.1 кредитного договору за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів складає потрійний розмір облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Згідно п.6.2 кредитного договору позивач сплачує відповідачу штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди - у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми; за невиконання п.3.2.1 договору - у розмірі 45% від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням - у розмірі 25% від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобов'язань за договором - у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. Відповідно до п.6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтет них платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач сплачує відповідачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Пункт 4.10 кредитного договору встановлює, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 днів відповідач обліковує кредитну заборгованість в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості, вчиняє інші дії та застосовує штраф передбачений п.6.3 договору. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік та суми платежів. Проте всупереч вимог ст.ст. 11, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3.4, п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168, кредитний договір укладено без детального розпису предмету супутніх послуг, їх змісту та призначення. Зазначає, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, відповідно до ч. 2 ст.18 вказаного Закону, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. При цьому, несправедливими, є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За прострочення виконання зобов'язання з повернення кредитних коштів або сплати процентів за користування кредитом, відповідно до п.4.8, п.6.1-6.3 кредитного договору, передбачена непропорційно велика сума компенсації, яка в сукупності складає понад 50% вартості продукції. Кредитний договір встановлює відповідальність за одноразове прострочення повернення кредиту у розмірі 55 відсотка за один квартал (п.4.8, п.6.2, п.6.3), якщо не рахувати інші неустойки (п.6.1, п.6.2), що є абсолютно непропорційно великою сумою компенсації і суперечить вимогам законодавства. В порушення вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 3.1., 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168, кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), не зазначив в договорі детальний розпис вартості кредиту для споживача. Сплата на користь банка комісійної винагороди у розмірі 10% від суми кредиту (1 200,00 грн.) передбачена п.4.3. кредитного договору, у розмірі 3% передбачена п.4.4 договору. Але в договорі не розкрито відповідно до вимог п. 3.1, 3.4. вказаних Правил, вид і предмет супутніх послуг, за які стягується комісійна винагорода. При цьому, додаток 1 до кредитного договору, всупереч зразку, затвердженому Правилами, містить лише графу з назвою «розмір щомісячної комісійної винагороди», без розкриття змісту та призначення цієї винагороди. Посилаючись на норми ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, зазначає, що вказані умови кредитного договору не відповідають вимогам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому є недійсними, так як умови пунктів 4.3, 4.4, і як наслідок п. 4.5 (частково), п.6.1, п.6.2, п.6.3 кредитного договору, суперечать вимогам ст. 42 Конституції України, ст. 1054 ЦК України, ст. 11, 18, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3.1., 3.4. Правил. Також зазначає, що згідно квитанцій від 21.03.2016 позивач сплатила на користь банку 200 грн. комісійної винагороди та 415 грн. на погашення заборгованості по кредиту. Квитанцією від 14.04.2016 сплачено 780 грн. погашення заборгованості по кредиту. Загальна сума сплачених грошових коштів за кредитним договором складає 2 470 грн., з яких на погашення заборгованості по кредиту банком зараховано 780 грн. Якщо додати до цієї суми 415 грн., то дорівнює 1 195 грн., з яких на погашення основної суми кредиту відповідачем зараховано 12 000 грн. За вирахуванням 11 190, 74 грн. (тіло кредиту станом на 08.07.2016), сума 809, 26 грн. буде дорівнювати погашенню за три місяці (268, 15 грн.+266, 28 грн.+274, 83 грн.) згідно графіку додатку 1 до договору. Таким чином, якщо від суми кредиту 12 000 грн. відняти 2 470 грн., дорівнює 9 530 грн. - сума боргу, на яку згідно п.1.1 договору нараховуються 15% річних, і за три місяці складає 3,75%. 9 530 грн. помножити на 3,75% додати 9 530 грн., дорівнює 9887,38 грн. фактичній сумі боргу за три місяці. До того ж, враховуючи душевні страждання та необхідність додаткових зусиль з боку позивача для організації свого життя, пов'язаних із необхідністю шукати додаткові кошти для сплати за кредитним договором, звертатися за правовою допомогою, захищати свої інтереси в суді та виконавчій службі,

Outcome: partial