Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати за нею, право власності на квартиру №26, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мкр-н «Авіатор», буд. 139, в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначила, що з 17.04.2008 року по теперішній час вона фактично проживає у квартирі №26, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мкр-н «Авіатор», буд. 139 та добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користуюся вказаною квартирою. Враховуючи, що Позивач, добросовісно заволоділа вказаною квартирою, відкрито, безперервно володіє нею, здійснюючи її обслуговування, доглядаючи за квартирою, вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені вимоги визнала в повному обсязі. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачами ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 17.04.2008\~року Позивач\~фактично проживає\~у квартирі\~№26,\~яка розташована\~за адресою:\~Харківська область,\~м.\~Чугуїв,\~мкр-н\~«Авіатор»,\~буд.\~139,\~що підтверджується\~відміткою у\~паспорті Позивача\~(а.с.\~6) та довідкою\~№0310-33/3695,\~виданої відділом\~реєстрації місця\~проживання особи\~Чугуївської міської\~ради Харківської\~області від\~17.08.2018\~року (а.с. 8). Добросовісно, відкрито та безперервно володію та користуюся вказаною квартирою. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою здійснювала та продовжую здійснювати Позивач, [PERSON]. Тобто Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації , виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду . Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що Позивач, добросовісно заволоділа квартирою №26, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мкр-н «Авіатор», буд. 139, відкрито, безперервно володіє нею з 17.04.2008 року, здійснюючи обслуговування, доглядаючи за квартирою, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за Позивачем право власності в порядку набувальної давності.

Outcome: approved