Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до свого батька - відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, до закінчення навчання та до моменту працевлаштування, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є студенткою другого курсу денного відділення Київського національного лінгвістичного університету, інвалідом ІІІ групи з дитинства. Термін навчання у навчальному закладі триватиме до 1 липня 2016 р. Її мати є інвалідом ІІ групи, отримує мінімальну пенсію. Батько є працездатним , працює, утриманців не має, а тому може надавати їй, позивачці, матеріальну допомогу до моменту працевлаштування. Починаючи з березня 2013 року батько не надає їй в добровільному порядку матеріальну допомогу. До судового розгляду справи від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги він визнає частково : згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку(доходу). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON], яка досягла повноліття, є дочкою відповідача. Вона навчається в вищому навчальному закладі з денною формою навчання. Термін навчання закінчується 1 липня 2016 р. До 1 лютого 014 р. відповідач надавав аліменти на користь позивачки добровільно. В наступному згоден на підставі рішення суду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого заробітку. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ( ч.2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 1,2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач працює, має постійний заробіток, згоден надавати допомогу в розмірі 1/4 частини свого заробітку(доходу). Наразі суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до закінчення нею навчання. Позивачка не надала доказів спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу в розмірі, на якому вона наполягає. Вимоги позивачки в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму та до моменту її працевлаштування не відповідають закону, оскільки аліменти стягуються не на дитину, а на дорослу особу, а відповідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітньої дочки, сина припиняється у разі припинення навчання. Аліменти присуджуються , починаючи з 1 лютого 2014 р., оскільки до цього відповідач добровільно задовольнив матеріальні потреби позивачки. Судові витрати, від сплати якого позивача звільнено за законом, підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial