Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що вона з 03 листопада 2013 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В шлюбі народився син, [PERSON] [INFO], який на день подання позову є неповнолітнім проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона вже 4 місяці разом з дитиною проживає за адресою, [INFO], окремо від відповідача. Починаючи з 07 жовтня 2017 року вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Підтримати нормальну моральну атмосферу в сім'ї їм не вдається. Між ними вже довгий час немає взаєморозуміння. Вона має усталений намір будувати своє особисте та сімейне життя окремо від відповідача, а тому подальше перебування у шлюбі з ним суперечить її інтересам. Вона вважає, що вживати заходи щодо примирення сенсу немає, адже жодні стосунки між ними не підтримуються. Просить розірвати шлюб. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх розлучити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 03 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 19). Мають сина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 5). Відповідно\~до\~ст.112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved