Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на належне їй право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої є позивач, інших спадкоємців немає. Вказуючи, що вона проживала разом із матір`ю на день її смерті, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ВЛ №0171992 від 21 квітня 1997 року. У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 19 травня 2021 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі та за відсутності позивача (а. с. 47). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 21 квітня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 43). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Комарів Турійського району Волинської області (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на належне їй право на земельну частку (пай), розміром 3.80 в умовних кадастрових гектарах, яка на підставі державного акту серії І-ВЛ № 000003 від 18 жовтня 1995 року перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» (а. с. 15-16). На підставі розпорядження голови Турійської районної державної адміністрації № 144 від 15 квітня 1997 року «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь земель колективної власності КСП «Маяк» [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0171992 від 21 квітня 1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 92 (а. с. 14). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в селі Комарів Турійського району Волинської області (особовий рахунок № 0005-1) з дочкою [PERSON] позивачем у цій справі (а. с. 9, 10). 5 вересня 2020 року позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі якої була заведена спадкова справа (а. с. 30). Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 32). Інші спадкоємці та такі, що мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України є такою, що у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Належний спадкодавцю сертифікат на земельну ділянку частку (пай) серії ВЛ № 0171992 втрачений, про що в газеті «Народне слово» від 12 листопада 2020 року було опубліковано відповідне оголошення (а. с. 17). Постановою приватного нотаріуса від 16 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) (а.с. 12). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 125/2020 до майна померлої [PERSON] (а. с. 29-39), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для задоволення позову. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 грн. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved