Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що починаючи з 1976 року [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали та були зареєстровані разом в [ADDRESS] , вели спільне господарство, облаштовували побут, мали взаємні права та обов`язки, спільно приймали участь у витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, у зареєстрованих шлюбах не перебували. Після смерті [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Вона (заявник) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Встановлення цього факту необхідне їй (заявнику) для юридичного оформлення своїх спадкових прав. [PERSON] просила суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , не менше як 5 років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] . У судовому засіданні, яке проводилося 4 червня 2019 року, заявник та її представник підтримали вимоги з підстав, які зазначені у заяві, та просили їх задовольнити. 30 жовтня 2019 року заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що вимоги підтримує у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі та участі заявника. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі доказами. Суд проводить розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні, яке проводилося 4 червня 2019 року, свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводитьсчя до того, що вони добре знали [PERSON] та [PERSON] , які починаючи з 1976 року і до дня смерті [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. У зв`язку із неявкою 30 жовтня 2019 року в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27 травня 2019 року (а.с. 26), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 756/01-16 від 27 травня 2019 року (а.с. 24). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради № 176/03-08 від 5 березня 2019 року (а.с. 11). Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що починаючи з 1976 року і по 31 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали та були зареєстровані у [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, підтримували та піклувалися один про одного, у період спільного проживання у зареєстрованих шлюбах з іншими особами не перебували, що підтверджується поясненнями заявника та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де бвоно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 7). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30 жовтня 2019 року (а.с. 44), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 179/2019 (а.с. 40-42). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі в їх сукупності суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують факт, який просить встановити заявник. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне заявнику для успадкування майна, яке належало [PERSON] та було успадковане після його смерті [PERSON] , як спадкоємцем четвертої черги за законом, у порядку спадкування після смерті смерті [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved