Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» про стягнення заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 19.05.2016 у сумі 1111675,89 грн., з яких сума основного боргу складає 751950,84 грн., 3% - 67366,55 грн., сума інфляційних збитків - 292358,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.05.2016 між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» був укладений договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги, відповідно до змісту якого позивач передав, а третя особа прийняла грошові кошти в сумі 802950,84 грн., з умовою їх повернення до 01.07.2016. 14.06.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» сплатило позивачу кошти у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача у ПАТ «Платинум банк». Призначенням платежу було вказано повернення поворотної фінансової допомоги, згідно договору б/н від 19.05.2016. 04.07.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» сплатило позивачу кошти у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача у ПАТ «Платинум банк». Призначенням платежу було вказано повернення поворотної фінансової допомоги, згідно договору б/н від 20.05.2016. Таким чином, відповідач, сплачуючи позивачу кошти за договором поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 19.05.2016 через ПАТ «Платинум банк», фактично повідомив про переведення боргу та визнав свою заборгованість перед позивачем, стягнення якої є предметом даного позову. Проте, в порушення умов договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань зі своєчасного повернення наданої позивачем фінансової допомоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 01.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.02.2020. Ухвалою суду від 30.04.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 30.07.2020. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. 27.10.2020 позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 19.05.2016 між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» був укладений договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги, відповідно до змісту якого позивач передав, а третя особа прийняла грошові кошти в сумі 802950,84 грн., з умовою їх повернення до 01.07.2016. 14.06.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» сплатило позивачу кошти у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача у ПАТ «Платинум банк». Призначенням платежу було вказано повернення поворотної фінансової допомоги, згідно договору б/н від 19.05.2016. 04.07.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» сплатило позивачу кошти у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача у ПАТ «Платинум банк». Призначенням платежу було вказано повернення поворотної фінансової допомоги, згідно договору б/н від 20.05.2016. Таким чином, відповідач, сплачуючи позивачу кошти за договором поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 19.05.2016 через ПАТ «Платинум банк», фактично повідомив про переведення боргу та визнав свою заборгованість перед позивачем, стягнення якої є предметом даного позову. Згідно п. 1.1 договору позивач передає у власність третьої особи грошові кошти у сумі 802950,84 грн., а третя особа зобов`язується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. Відповідно до п. 1.4 договору передбачено, що на підтвердження укладення договору не вимагається надання розписки ТОВ «Плеяда» або іншого документа, який посвідчує передання позивачем грошових коштів. Відповідно до п. 5.1 договору, позивач надає згоду на заміну третьої особи у його зобов`язаннях за договором іншою юридичною особою (переведення боргу з повернення грошових коштів третьої особи на іншу юридичну особу), яка є фінансовою установою та визначається третьою особою на власний розсуд. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, інфляційні витрати позивача становлять 292358,50 грн. та 3% річних за період прострочення платежу становить 67366,55 грн. За викладених обставин, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позовної заяви та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, за приписами ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню сплачена та документально підтверджена сума судового збору у розмірі 9605,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved