Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Святошинської в м.Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації (далі - органи опіки), про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній [PERSON] , [INFO] , без згоди батька та супроводу батька. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що у неї з відповідачем є спільна донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивачка має намір у період з 20 по 27 липня 2019 року виїхати на відпочинок разом з донькою до Туреччини. Неодноразово вона зверталася до батька доньки за наданням дозволу, але батько дитини - відповідач не надає згоди та ухиляється від оформлення належних документів для виїзду доньки. Позивачка вважає, що такими діями відповідач заважає повноцінному розвитку доньки, підтримці її здоров`я, тому просить дозволити виїзд за межи України доньки без дозволу батька. Ухвалою суду від 21 березня 2019 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають спільну доньку: [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою (а.с.5-8). Згідно до ст.ст.7,150,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.272,313 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, зокрема є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Згідно п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення нотаріально посвідченої копії або оригіналу рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно наданих документів позивачка має намір у період з 20 по 27 липня 2019 року виїхати на відпочинок разом з донькою до Туреччини, що підтверджується копіями авіаквитків (а.с.14). Але батько дитини - відповідач не надає згоди та ухиляється від оформлення належних документів для виїзду дітей (а.с.11,12). Суд доходить висновку, що особисті відносини між батьками не мають впливати на розвиток, повноцінний відпочинок та здоров`я дітей. Через небажання відповідача надати згоди доньці на виїзд за межи України, вона позбавлена можливості відпочити біля моря, що негативно може позначитись як на загальному рівні розвитку доньки, так і на її здоров`ї. При вищевказаних обставинах, суд, аналізуючи надані докази, керується вимогами Декларації з прав дитини, прийнятою 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, та Конвенції про права дитини, прийнятою 20 листопада 1989 року Генеральною Асамблеєю ООН, та першочергову увагу приділяє найкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини згідно до ст.3 Конвенції. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, позовні вимоги відповідач не спростував, відзив на позов не надіслав. На підставі викладеного,

Outcome: approved