Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, в якій просила: визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2.93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ВН №0271703 виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА Вінницької області №353 від 30.12.1996 належала до дня смерті [PERSON] , 1925 року народження, яка померла [INFO] у місті Черкаси. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у місті Черкаси померла її мати [PERSON] у віці 80 років. Після смерті матері, яка померла за її місцем проживання у місті Черкаси вона до нотаріальних контор не зверталася. Одночасно їй не було відомо про спадщину земельної частки (паю). У квітні 2021 вона зустрілась зі старостою Бушанського старостинського округу №2 і він їй повідомив про існування Сертифіката на право на земельну частку (пай) у землях Бушанської сільської ради. Вважає, що вона не пропустила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки мати останні 8 років до дня смерті проживала спільно з нею у місті Черкаси, а нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№4196 від 29.06.2021, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4357 від 05.07.2021, за підписом міського голови, в якій просив справу розглянути у відсутність представника. Проти позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність та заяви представника відповідача про визнання позовних вимог (а.с.27, 28). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 15 липня 2021 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.16-19); витребування доказів (а.с.21-23), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Дорошівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 27.10.2017 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] у місті Черкаси. Із копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.01.1984 (а.с.8) та копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.04.1954 (а.с.7) судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Черкаси. Із довідки в.о. начальника відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №05-33/0080 від 25.05.2021 (а.с.9) судом встановлено, що на ім`я [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0271703 на підставі розпорядження Ямпільської РДА №353 від 30.12.1996. Сертифікат втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Ямпільські вісті» від 29.04.2021 (а.с.12). Із повідомлення приватного нотаріуса Мойсеєнко Г.Л. (а.с.10) судом встановлено, що позиваці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] . Із довідок старости Бушанського старостинського округу судом встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала однією сім`єю разом зі своєю донькою [PERSON] . Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65420632 від 02.07.2021 (а.с.30) судом встановлено, що будь-яка інформація щодо заведення Спадкової справи до майна померлої [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1268 ЦК України після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Черкаси, спадщину прийняла позивач [PERSON] , так як остання постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлої матері [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім її доньки [PERSON] , ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved