Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до суду, який мотивує тим, що 29.01.1980 р. рішенням нарсуду Ковпаківського району м.Суми було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та здійснено розділ майна. За рішенням суду [PERSON] виділено 60/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], [PERSON] виділено 40/100 частин зазначеного домоволодіння. [INFO] р. помер колишній чоловік [PERSON] Спадщину, у тому числі й 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], було прийнято синами: [PERSON] та [PERSON] Спадщину у 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] сини прийняли, але оформити право власності в установленому законом порядку не змогли. [INFO] р. помер [PERSON] та [INFO] р. помер [PERSON], після смерті яких відкрилась спадщина на 40/100 частин зазначеного домоволодіння. Позивач є спадкоємцем першої черги та на момент смерті синів проживала й проживає на теперішній час у зазначеному домоволодінні, повністю утримувала будинок, користувалась городом, ремонтувала та відновлювала споруду, тобто прийняла 40/100 частин зазначеного домоволодіння. Земельна ділянка, площею 0,0675 га, яка виділена для обслуговування зазначеного будинку на підставі рішення ВК СМР від 17.02.1994 р. №70 передана у порядку приватизації у приватну власність, про що їй був виданий державний акт на право приватної власності на землю. [PERSON] та [PERSON] отримані свідоцтва про право на спадщину, однак в органах СМБТІ не зареєстровані. 26.12.2013 р. та 01.09.2016 р. позивач звернулася з онукою, [PERSON], до державного нотаріуса Третьої Сумської державної нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих [PERSON] та [PERSON], на що обидві отримали відмову. У зв'язку з цим, позивач просить суд встановити факт своєчасного прийняття спадщини 20/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] р., та 20/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] р., шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею право власності на 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи - Третьої Сумської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, надали до суду лист, в якому просили розглядати справу без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що 29.01.1980 р. рішенням нарсуду Ковпаківського району м.Суми було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та здійснено розділ майна. За рішенням суду [PERSON] виділено 60/100 частин домоволодіння, а [PERSON] виділено 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 46-47). [INFO] р. помер колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] (а.с.13). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданої Пінежською державною нотаріальною конторою 12.05.1987 р. №306, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належало в рівних частинах 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Зі свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] р. (а.с. 11). [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та іншими матеріалами справи (а.с.9). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2016 р., виданої державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її дітей: [PERSON], який помер [INFO] р., та [PERSON], який помер [INFO] р., на 40/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки нотаріусу не було подано оригіналів документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, та не було надано документів, що посвідчують право власності померлих на спадкове майно (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2012 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], оскільки відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно (а.с.8). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Отже при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Встановивши, що спадщина у вигляді 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., та [PERSON], померлого [INFO] р., була прийнята позивачем [PERSON], як спадкоємцем першої черги, яка проживала із спадкодавцями на момент смерті, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини підлягають врегулюванню за нормами ЦК УРСР, який діяв на час її відкриття. В ст. 529 ЦК УРСР визначено першу чергу спадкоємців за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За змістом ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, тобто вчинення відповідних дій, у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей із спадкового майна. Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном згідно інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є те, що [PERSON] з 12.03.1981 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить запис у паспорті (а.с.20). Відсутність державної реєстрації права власності на 40/100 частин будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за померлими [PERSON] та [PERSON], як на спадкове майно, позбавляє право позивача у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи, що [PERSON], є матір'ю померлих [PERSON] та [PERSON], позивач не заявляла про відмову від спадщини, то суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов та встановити факт своєчасного прийняття спадщини 20/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] р., та 20/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] р., шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а також визнати за нею право власності на 40/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги.

Outcome: approved