Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Центральний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України.. У поданій заяві [PERSON] просить встановити факт народження нею, громадянкою Республіки Камерун, дочки [PERSON] [INFO] року у м. Донецьк, зобов'язати Центральний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровській області провести реєстрацію народження дитини жіночої статі [PERSON] [INFO] року у жінки - [PERSON], [INFO], громадянки Руспубліки Камерун, допустити негайне виконання рішення у справі, звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона разом зі своїм цивільним чоловіком -[PERSON] з січня 2012 року проживає на території України у м. Донецьку. [INFO] року вона народила доньку, що підтверджується медичною довідкою про народження № 2126 від 20 листопада 2013 року, виданою центральною міською клінічною лікарнею № 6 м. Донецьк. Під час народження дитини в лікарні їй не пояснили порядок отримання свідоцтва про народження, тому вона вважала, що видана лікарнею медична довідка є остаточним документом, що підтверджує факт народження дочки. Після початку військових дій у м. Донецьк, у вересні 2014 року вона з чоловіком та донькою переїхали в м. Дніпро, де проживають до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS], З питань реєстрації народження дитини до органів РАЦС вони не зверталися. З метою продовження терміну свого законного перебування на території України у вересні 2017 року вони з чоловіком звернулися до Подільської районної міграційної служби у м. Києві, де у них були вилічені документи, а також видано рішення про зобов'язання покинути територію України в термін до 26 жовтня 2017 року та проставлено відповідних штамп у паспорти про депортацію. З метою здійснення реєстрації народження доньки вони звернулися до Центрального районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, однак у видачі свідоцтва їм відмовлено через відсутність документа, який би підтвердив законність її перебування на території України, що й стало підставою звернення до суду. Заявниця в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, вимоги, викладені в заяві підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засідання вимоги заяви підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справ, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила слухання справи проводити без її участі. Суд, розглянувши подані заявницею матеріали, заслухавши думку представника заявника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Нормами ст. 5 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Згідно із ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що у 2012 році [PERSON] разом зі своїм цивільним чоловіком -[PERSON] з січня 2012 року проживає на території України у м. Донецьку. Матеріалами справи також підтверджено, що громадянка Республіки Камерун - [PERSON] [INFO] року народила доньку [PERSON] в м. Донецьк, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 2126 від 20 листопада 2012 року (а.с. 12), а також обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні (а.с.13). У зв'язку з правовою необізнаністю вона не зверталася до органів РАЦС для отримання свідоцтва про народження дитини, оскільки вважала, що медичне свідоцтво про народження, яке їй було видано у пологовому будинку є остаточним документом. Після початку військових дій у м. Донецьк, у вересні 2014 року вона з чоловіком та донькою переїхали в м. Дніпро, де проживають до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором оренди квартири від 07 квітня 2017 року (а.с. 11). З метою продовження терміну свого законного перебування на території України у вересні 2017 року заявниця з чоловіком звернулася до Подільської районної міграційної служби у м. Києві, однак їм було надано рішення про зобов'язання покинути територію України до 26 жовтня 2017 року та проставлено відповідний штамп до паспорту (а.с.7, 10). Для оскарження рішення ДМС їй потрібно отримати свідоцтво про державну реєстрацію народження її доньки на території України, а саме у м. Донець, яка на даний час є окупованою територією. З цією метою вона звернулася до Центрального районного у м. Дніпрі відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де у проведенні реєстрації, листом № 2256/14.5-25 від 12 жовтня 2017 року, їй було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують її законність перебування на території України. У відповідності з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України). Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Згідно до абз. 5 ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.8 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини. Згідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно, до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. З, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту народження для заявниці має юридичне значення. Сам факт народження нею дитини у м. Донець підтверджується наданими суду медичними документами, а саме медичним свідоцтвом про народження № 2126 від 20 листопада 2013 року та обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні. Факт перебування та проживання на території України, яким на даний час є м. Дніпро, заявниці підтверджується наданим суду договором оренди квартири від 07 квітня 2017 року, а також доводами, викладеними нею у заяві. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що у даному випадку, з метою не порушення прав як заявниці, так і малолітньої дитини, зважаючи на те, що іншим чином встановити факт народження громадянкою Республіки Камерун [PERSON] дочки [PERSON] [INFO] року у м. Донецьк не представляється можливим, а встановлення даного факту дасть їй можливість отримати в органах державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтво про народження дитини, що в свою чергу надасть їй законне право, передбачене нормами чинного законодавства України та міжнародного права разом з дитиною, дотримуючись норм чинного законодавства України, покинути територію України у визначений рішенням державної міграційної служби строк, слід дійти висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved