Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: земельну ділянку площею 1,6958 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 05 травня 2003 року, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року № 136. Однак, оригінал даного державного акту позивачкою втрачено при підготовці та зборі документів для оформлення своїх спадкових прав, а тому вона не має можливості оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. 25 лютого 1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 38, дублікат якого виданий та посвідчений 29.10.2014 року [PERSON], секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 67, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала - [PERSON]. Таким чином, [PERSON], є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Особою, що має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] є мати позивачки, донька померлої - [PERSON], яка спадщину після смерті матері не прийняла і на неї не претендує. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] позивачка вчасно прийняла, так як постійно проживала разом з бабусею з 1996 року і до моменту її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS], але бабуся [PERSON] проживала з нею без реєстрації, а була зареєстрована за іншою адресою. Однак, позивачка не має можливості оформити свої спадкові права після смерті [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 02.12.2016 року за № 3425/02-17. В зв'язку з викладеним вище, позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача [PERSON], - адвокат Галіцина В.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Змін та доповнень не має. Відповідач по справі, представник Парпуровецької сільської ради, в особі голови [PERSON] - не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла спадкодавиця [PERSON] в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2011 року виданого повторно (а.с.5). 25 лютого 1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 38, дублікат якого виданий та посвідчений 29.10.2014 року [PERSON], секретарем Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 67, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала - [PERSON] (а.с.6). Спадкоємцем на частину спадщини також є дочка померлої та мама позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.8), копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] (а.с.7), а також копією свідоцтва про одруження [PERSON] (а.с.9), однак дочка не зверталася з заявою по прийняття спадщини та на неї не претендує (а.с.28). 29 вересня 1985 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 29.09.1985 року (а.с.10). Земельна ділянка площею 1,6958 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 05 травня 2003 року, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 17 лютого 2003 року № 136 (а.с.14,17-19). Однак при зборі необхідних документів для оформлення спадщини оригінал державного акту на земельну ділянку було втрачено, даний факт підтверджується оголошенням в газеті, а саме копією газети «Подільська Зоря» від 08 грудня 2016 року за № 50 (8627) (а.с. 15-16). Як вбачається з витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, грошова вартість земельної ділянки, загальною площею 1,6958 га складає 34 930 грн. (а.с.20). Відповідно до довідки № 899 від 21.11.2016 року виданої виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що на момент смерті [PERSON], спадкоємців першої черги за законом згідно записів погосподарських книг за місцем реєстрації вказаної покійної громадянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Як вбачається з довідки № 897 від 21.11.2016 року виданої виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, покійна [PERSON] на момент смерті проживала в [ADDRESS], а була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до довідки-виписки із списку членів КСП «Перемога» № 898 від 21.11.2016 року, порядковий номер № 609 - [PERSON], та їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СТОВ «Перемога», розміром 1,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.23-26). Актом від 14.11.2016 року затвердженим сільським головою с. Парпурівці, про те, що [PERSON] з 1996 року проживала постійно разом зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS], онука здійснювала догляд та надавала допомогу за життя [PERSON] та в подальшому здійснила її поховання (а.с.27). Оформити свої спадкові права [PERSON] не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори № 3425/02-17 від 02.12.2016 року (а.с.28). Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved