Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до арбітражного керуючого [PERSON] - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод», в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №957-ВК від 16 червня 1986 року про переведення її вимірювальником електричних параметрів радіодеталей по 1 (першому) розряду, прийнятий Рівненським радіотехнічним заводом. Позов мотивовано тим, що з 07 лютого 1986 року по 05 листопада 1998 року [PERSON] працювала у Рівненському радіотехнічному заводі паяльщиком радіодеталей зі шкідливими умовами праці. В 1986 році вона завагітніла і відповідно до медичного висновку, згідно ст.178 Кодексу законів про працю України, була переведена тимчасово на період вагітності на легшу роботу, яка виключала вплив несприятливих виробничих факторів, із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою, що оформлено наказом № 957-ВК від 16.06.1986 року, а саме переведена вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по 1 (першому) розряду. Проте в наказі не відмічено про тимчасове переведення на період вагітності, зміст наказу викладений так, що це переведення відбулося на інше постійне місце роботи. Вказаний наказ є незаконним і підлягає скасуванню, так як позивач не писала заяви про переведення її на інше постійне місце роботи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою представника позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, згідно трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 07 лютого 1986 року була прийнята на Рівненський радіотехнічний завод учнем паяльщиком радіодеталей з шкідливими умовами праці в цех №21. 05 травня 1986 року [PERSON] переведена паяльщиком радіодеталей по першому розряду того же цеху. 15 червня 1986 року [PERSON] переведена вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду, відповідно до наказу №957-ок від 16.06.1986 року. Зокрема, як слідує з наказу від 16 червня 1986 року № 957-0К по Рівненському радіотехнічному заводу наказано перевести [PERSON] вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду з погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року, того же цеху. Підставою даного переведення є вагітність (довідка від 21 травня 1986 року №591) (а.с.6). 02 жовтня 1989 року [PERSON] переведена паяльщиком радіодеталей по другому розряду того же цеху, відповідно до наказу №1093-ок від 04.10.1989 року. Згідно зі ст. 178 КЗпП України вагітним жінкам відповідно до медичного висновку знижуються норми виробітку, норми обслуговування або вони переводяться на іншу роботу, яка є легшою і виключає вплив несприятливих виробничих факторів, із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою. Зазначене положення містить пільги для вагітних жінок, які роботодавець повинен надати при наявності відповідного медичного висновку. Проте, це не може бути правовою підставою для переведення вагітної жінки на іншу роботу, без її прохання та згоди, за ініціативою роботодавця. У статті 178 КЗпП України прямо не вказано на необхідність надання згоди вагітної жінки на переведення її на іншу роботу. Разом з тим така необхідність витікає з частини третьої статті 43 Конституції України, яка забороняє примусову працю. Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Законодавство чітко не встановлює форми й порядку надання працівником такої згоди. Надання працівником згоди зазвичай оформлюється шляхом подання ним відповідної письмової заяви. Про свою згоду на переведення на іншу роботу працівник може зазначити при ознайомленні з наказом про переведення, або якщо працівник після видання наказу про його переведення на іншу роботу приступив до виконання цієї роботи без будь-яких заперечень, на думку суду слід вважати, що він дав згоду на таке переведення. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] згідно із оскаржуваним наказом була переведена вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду без зазначення відповідного періоду. Суд враховує, що в разі переведення особи відповідно до положень ст.178 КЗпП України на іншу роботу, яка є легшою рішення про переведення оформлюється наказом, у якому необхідно зазначати підстави (причини) переведення та строк переведення, зокрема на період пологів, до досягнення дитиною віку трьох років тощо. Разом з тим, як слідує з трудової книжки [PERSON] вона працювала на посаді вимірювача електричних параметрів радіодеталей по першому розряду тривалий час, більше трьох років, зокрема і після пологів, що свідчить про те, що позивач знала на якій посаді вона працює, на яких умовах і які обов'язки виконує. Відповідно суд приходить до висновку про наявність згоди позивача на переведення її на таку роботу на відповідних умовах. А тому підстав вважати, що переведення позивача на посаду вимірювача електричних параметрів радіодеталей по першому розряду було здійснено без її згоди та відома відсутні, відповідно і відсутні підстави для скасування наказу та визнання його незаконним. Як слідує з позовної заяви питання про визнання незаконним та скасування наказу №957-ВК від 16 червня 1986 року постало лише виключно під час реалізації права позивача на пільгове пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивачем не надано у встановленому законом порядку доказів незаконності оскаржуваного наказу. Посилання позивача на те, що наказ є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки вона не писала заяву про переведення на інше постійне місце роботи не заслуговує на увагу, оскільки як вказано було вище позивач приступила до виконання обов'язків вимірювача електричних параметрів радіодеталей по першому розряду, тривалий час їх виконувала, зокрема і після пологів, отримувала заробітну плату, жодних дій, які б вказували на примушування її до такої роботи або її небажання працювати на вказаній посаді не вчиняла. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed