Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з даним позовом, вказавши, що [INFO] помер її батько [PERSON]. При зверненні Позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було роз'яснено, що вона пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що строк подачі заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Сторони, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримала. Представник відповідача позов визнав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору проти позову не заперечили. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Галущинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [INFO] помер [PERSON]. 25 червня 2018 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу за реєстровим №89/01-16 [PERSON], жительці с. Галущинці, Підволочиського району Тернопільської області, роз'яснено, що вчинення нотаріальної дії, - видача свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], не можливе у зв'язку із пропуском встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON], - донька [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 26 червня 1983 року Галущинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, та рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/287/16 про розірвання шлюбу від 25 липня 2016 року. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 28 лютого 1992 року виконкомом Галущинської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 6-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Галущинської Ради народних депутатів №39 від 25 лютого 1992 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 6-х членів, записаний року в реєстрову книгу №2 стор. №165 за реєстром №228. До складу даного колгоспного двору станом на 1992 року входили: [PERSON], 1928 р.н. - голова двору; [PERSON], - 1955 р.н. - дочка, [PERSON], - 1954 р.н., - зять; [PERSON], - 1976 р.н., - внук; [PERSON], - 1979 р.н., - внук; та [PERSON], - 1983 р.н., - внучка, що підтверджується довідкою №761 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 28 серпня 2017 року (справа №3, арк.. 12, Фонд №51). Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON], який помер [INFO], належало 1/6 частка будинковолодіння по [ADDRESS], як члену колгоспного двору. Згідно довідки Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 25 вересня 2017 року №906, по документах архівного фонду «Галущинська сільська рада» у по господарських книгах [ADDRESS], станом на 2015 рік значиться господарство [PERSON], - 1954 р.н., - голова двору. Проживав один, помер [INFO]. Таким чином Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пропуск Позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини суд вважає з поважних причин, оскільки на вихованні позивача знаходилося троє малолітніх дітей, одна з яких хворіла (свідоцтва про народження серія [NUMBER], видане 15 червня 2009 року; серія [NUMBER], видане 12 січня 2005 року;серія [NUMBER], видане 05 жовтня 2012 року; довідка №68, видана Амбулаторією загальної практики - сімейної медицини від 22 червня 2018 року та випискою з медичної картки від 25 серпня 2015 року), а тому є підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved