Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя у якому вказує, що з 13.07.1979 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не має. За період шлюбу вони збудували жилий будинок літ. И з надвірними будівлями та спорудами за адресою : м. Запоріжжя, вул.. Фучика, 13-б, до якого відведено земельну ділянку і право власності на який оформлено за [PERSON] На цій же земельній ділянці було збудовано літню кухню літ.Ч, яку згодом на підставі відповідних дозволів та у встановленому порядку перебудували у жилий будинок, якому присвоєно адресу вул.. Фучика, 13-в, і 13.08.2010 року за відповідачем зареєстровано право власності на цей будинок. У 2014 році шлюбні стосунки між ними погіршилися на підставі чого виникали часті сварки, і вони з чоловіком вирішили припинити шлюбні стосунки та відокремитись один від одного, фактично поділивши спільне майно, так позивачка стала проживати у будинку літ. И, а відповідач у будинку літ. Ч., але оскільки будинки оформлені на відповідача , то сплата всіх рахунків за комунальні послуги здійснюється на рахунки, відкриті на його імя. Оскільки вищезазначене майно набуде ними у період шлюбу, то позивачка вважає, що це майно є спільною власністю подружжя, і їх частки у цьому праві є рівними. Позивачка просить суд здійснити поділ майна подружжя і визнати за нею право власності на жилий будинок літ. И з надвірними будівлями та спорудами за адресою : м. Запоріжжя, вул.. Фучика, 13-б У судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, і просить їх задовольнити. Відповідач та його адвокат проти позов у не заперечують. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно ст.3 Сімейного Кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 Постанови вiд 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розглядi справ про право на шлюб, розiрвання шлюбу, визнання його недiйсним та подiл спiльного майна подружжя», вирiшуючи спори мiж подружжям про майно, необхiдно встановлювати обсяг спiльно нажитого майна, наявного на час припинення спiльного ведення господарства, зясовувати джерело i час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу( ст.. ст.. 60,69, СК України, ст.. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені із цивільного обороту). Незалежно від того, на імя кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спiльною сумiсною власнiстю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилi й садовi будинки; земельнi дiлянки та насадження на них, продуктивна i робоча худоба, засоби виробництва, транспортнi засоби; грошовi кошти, акцiї та iншi цiннi папери, паєнакопичення у житлово-будiвельному, дачно-\-будiвельному, гаражно-будiвельному кооперативi; грошовi суми та майно, належнi подружжю за iншими зобов'язальними правовiдносинами, тощо. До складу майна, що пiдлягає подiлу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у тpeтix осiб. При подiлi майна враховуються також борги подружжя та правовiдносини за зобов'язаннями, що виникли в iнтepecax сімї (частина 4 статтi 65 СК України). Судом установлено, що з 13.07.1979 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбний договір між подружжям не укладався. За період шлюбу подружжя збудувало жилий будинок літ. И з надвірними будівлями та спорудами, який на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради №302/24 від 13.12.1990 року виділено в окрема домоволодіння і присвоєно адресу: м. Запоріжжя, вул.. Фучика, 13-б, і право власності на який оформлено за [PERSON] До даного домоволодіння відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. та [PERSON] видано Свідоцтво №596 від 25.06.1991 року про право власності на земельну ділянку. На цій же земельній ділянці згодом було збудовано літню кухню літ.Ч, яку згодом на підставі відповідних дозволів та у встановленому порядку перебудували у жилий будинок, на який на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 13.08.2010 року оформлено право власності за [PERSON], та йому видрано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.09.2010 року. На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району №427р від 23.07.2015 року житловий будинок літ. Ч виділено зі складу домоволодіння по вул.. Фучика,13-б у самостійний житловий будинок з поштовою адресою: м. Запоріжжя, вул.. Фучика, 13-в. У 2014 році шлюбні стосунки між ними погіршилися на підставі чого виникали часті сварки, і вони з чоловіком вирішили припинити шлюбні стосунки та відокремитись один від одного, фактично поділивши спільне майно, так позивачка стала проживати у будинку літ. И, а відповідач у будинку літ. Ч., але оскільки будинки оформлені на відповідача , то сплата всіх рахунків за комунальні послуги здійснюється на рахунки, відкриті на його імя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказане нерухоме майно є спільною власністю подружжя, і сторони досягли домовленості щодо порядку його поділу. Способи та порядок поділу спільного майна подружжя зазначені у ст.71 СК України. Позивачка просить виділити на належну їй 1/2 частку у праві спільної сумісної власності жилий будинок літ. И з надвірними будівлями і спорудами. Обраний позивачем спосіб захисту свого права не суперечить приписам ст.. 16 ЦК України. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про поділ майна подружжя є законними, обґрунтованими і доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved