Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 27 червня 2013 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 007223 земельні ділянки площами 0,2664 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1753, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, та 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1754, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані в с. Володькова Дівиця (колишня назва [PERSON]) по вул. Маяковського, 29. [PERSON] за життя склала заповіт, яким усе своє майно в рівних долях заповіла їй (позивачу) та [PERSON]. Вона (позивач) спадщину прийняла, а [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку вона (позивач) не може у звязку з тим, що рішення, на підставі якого земельна ділянка передавалася у власність [PERSON], видано пізніше державного акта. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив справу розглядати без їх участі. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 0,2664 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1753, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, та 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1754, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані в с. Володькова Дівиця (колишня назва [PERSON]) по вул. Маяковського, 29, що підтверджується копією державного акта серії І-ЧН № 007223 (а.с. 8), витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 11-15; 16-18) та витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 9; 10). 27 червня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], як спадкоємець за заповітом. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. 21 листопада 2014 року на імя [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державних актів серії ЧН № 014607 та ЧН № 038534, що підтверджується копією спадкової справи № 446/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 30-34). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,53 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акта серії І-ЧН № 007223, в звязку із тим, що державний акт виданий раніше ніж прийнято рішення, на підставі якого він виданий, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 травня 2017 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved