Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 12 «Світлячок», третіх осіб Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Відділу освіти Лозівської міської ради Харківської області, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 12 «Світлячок» моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; кошти, сплачені за надання правової допомоги\~ у розмірі 1500,00 грн. Позивачка посилається на те, що її онук [PERSON] знаходився 04.07.2014 року у дитячому садку № 12, якій він вже тривалий час відвідує. Близько 07 год. 50 хв., коли він грався з дітьми на подвір'ї дитячого садка, до нього підійшов гр. [PERSON] та без будь-яких на те причин схопив онука за футболку і , застосовуючи фізичний вплив, своєю рукою наніс йому удар в область носа, після чого підняв його над землею і, утримуючи за футболку, почав тріпати. Потім щосили штовхнув його на асфальт. У онука була розірвана футболка та забруднені у кров шорти дитини. В результаті недопустимої поведінки [PERSON] дитина отримала тілесні ушкодження у вигляді струс мозку, збиті коліна та подряпину ока, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого. Після зазначених вище подій дитина перебувала на лікуванні у Лозівській міській лікарні з 07.07.2014 року по 12.07.2014 року. Позивачка зверталась до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], по даному факту було розпочато досудове розслідування та порушене кримінальне провадження за ст. 125 ч. 1 КК України, однак 19.09.2014 року кримінальне провадження було закрито. Згідно з протоколом від 15.10.2014 року [PERSON] порушив громадський порядок на території дитячого садка, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. [PERSON] Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.11.2014 року визнано, що дії [PERSON] вірно кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, оскільки він вчинив дрібне хуліганство, але відповідно до ст. 38 КУпАП сплинув час притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Позивачка зазначила, що внаслідок дій відповідача дитині було заподіяно матеріальну шкоду в звязку з необхідністю придбання ліків за рецептами лікаря, що становить 1245,39 грн., а також були витрачені кошти на надання правової допомоги в розмірі 1500,00 грн., які повинні бути стягнуті з відповідача. Крім того, було спричинено моральну шкоду неправомірними діями [PERSON], оскільки він завдав фізичного болю дитині, було завдано тілесні ушкодження, було порушено нормальний спосіб життя, вони змушені були докладати зусилля для захисту своїх прав і для лікування дитини у закладі охорони здоровя. Завдану моральну шкоду вона оцінює у 10000,00 грн. До того ж позивачка вважає, що завідувач дитячого садка [PERSON] та вихователька [PERSON] не менш відповідальні за те, що трапилось в їх присутності у даному закладі, оскільки вони ніяким чином не відреагували. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовну заяву, пояснила, що 04.07.2014 року вона відвела свого онука до дитячого садка № 12. Коли прийшла його забирати то побачила, що на обличчі малолітнього онука синці, подряпини, на футболці та на шортах сліди крові, онук їй розповів, що [PERSON] вранці кинувся до нього дратися, його вітчим стояв рядом, потім [PERSON] ударив його в ніс, підняв за футболку та почав трясти і потягнув до вихователя. [PERSON] був дуже знервований, не міг спати, у нього боліла голова, декілька днів хворів. Вона обурена такою поведінкою дорослої людини і вважає, що за таке знущання над дитиною [PERSON] повинен відшкодувати моральну шкоду, яка виразилася в фізичних та душевних стражданнях малолітнього онука, образ життя дитини змінився, він кілька днів був засмучений. Відповідч [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є вітчимом [PERSON]. Вова весь час скаржився, що [PERSON] його та інших дітей б`є. Він привів свою дитину в дитячий садок. Повертаючись додому, коли обернувся, то побачив, що [PERSON] б`є якійсь хлопчик, [PERSON] спробував дати отпір, як він його вчив, але той був сильніший, почав бити [PERSON], він підскочив, схопив хлопця за футболку, смикнув його та тільки тоді припинилося побиття [PERSON]. До того ж суму, яку просить позивачка, на відшкодування моральної шкоди вона є несоразмірною з скоєним, він отримує мінімальну заробітну плату, а у нього на утриманні четверо дітей, його троє та дитина від дружини. Представник третьої особи Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 12 «Світлячок», [PERSON], пояснила, що працює завідуючою дитячого садка. Коли стався даний інцидент, вона знаходилася в щорічній відпустці. Зі слів вихователя та інших робітників може сказати, що між дітьми [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, в бійку втрутився вітчим [PERSON], розтянув дітей, схопив [PERSON] за футболку та притягнув до вихователя. Працівники дитячого садка, вихователь [PERSON] та [PERSON], яка виконувала обовязки завідуючої, отримали догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків. Представник третьої особи Відділу освіти Лозівської міської ради Харківської області [PERSON], пояснила, що позов не визнає, в діях працівників дітячого садка вини не вбачає, не зважаючи на це працівникам дітячого садка було оголошено догани. Також не було встановлено факту нанесення [PERSON] ударів дитині. Просила відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON]Ю.в судовому засіданні пояснила, що виконувала обов'язки завідуючої дитячого садка, конфлікт стався під час прийому дітей, [PERSON] та [PERSON] посварилися, медсестра оглянула їх і потім доповіла їй, повідомили, що між дітьми виникла сварка, їх розборонили, батько дитини силу не застосовував. Вову забрала мати, а [PERSON] весь день грався, ніяких відхилень в самопочутті виявлено не було. Бабушка забрала його біля 17.00 год, перед нею вибачилися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в черговій групі. Під кінець зміни до неї підійшла вихователь [PERSON] з Валіком, вони дочекались бабусю, потім підійшов методист. Дитина почувала себе добре, ніяких ознак поганого самопочуття не було. Що сталося зранку не бачила. Свідок, вихователь дитячого садка [PERSON], в удовому засіданні пояснила, що 04.07.2014 році, вранці, коли вона приймала дітей, які приходили в дитячий садок та спілкувалася з їх батьками, діти [PERSON] та [PERSON] забігли за будинок дитячого садка, через кілька хвилин, вона побачила, що вітчим [PERSON] тягне за футболку [PERSON], вона зробила йому зауваження, забрала дитину. З носа дитини бігла кров, медсестра, яка була поруч, забрала дитину. Через деякий час [PERSON] вже бігав разом з іншими дітьми. Не бачила, щоб [PERSON] ударив [PERSON]. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона працює в дитячому садку медсестрею. 04.07.2014 року, знаходячись на роботі, її покликали в зв`язку з тим, що у дитині [PERSON] Валенттина йшла кров з носа. У [PERSON] часто з носа йде кров, вона дала йому медичну допомогу і дитина побігла гратися. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка є опікуном над малолітнім онуком [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 27 вересня 2011 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». Позивачка з онуком [PERSON] проживають в [INFO], на м-ні 2 в буд.15 в кв.55, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія від 22.10.2014 року. [PERSON] Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.11.2014 року вбачається, що [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, яке виразилося в порушенні громадського порядку на території дитячого садка, в хапанні за одежу малолітнього [PERSON] Із постанови старшого слідчого СВ Лозівського МВ ГУМВС В Харківській області від 19 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження заначено, що на території дитячого садка № 12 в м. Лозова [PERSON] підняв [PERSON] за футболку над землею, потрусив його. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 31.07.2014 року встановлено, що у [PERSON] на час обстеження мали місце садна в області спинки носу справа та зліва, на лівому скаті носу, в області середньої третини та у зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, на лівій щоці ближче до кута роту, в правій над - та підключичних областях, по переднім поверхням обох колінних суглобів, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також встановлено, що не виключно утворення частини з вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти росту. Під час досудового слідства факт спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] малолітньому [PERSON] не встановлений. Працівники дитячого садка, вихователь [PERSON] та [PERSON], яка заміщала завідуючу дитячим садком, за інцидент між дітьми, у який втрутилася стороння особа, внаслідок чого [PERSON] отримав зовнішні пошкодження обличчя, що призвело до носової кровотечі, отримали догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків під час ранкового прийому дітей до дошкільного навчального закладу, що підтверджується наказами відділу освіти Лозівської міської ради Харківської області від 15.07.2014 року. Згідно [PERSON] Верховного Суду України N 9 від 24.10.2003, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] хапав малолітню дитину, смикав її за футболку, що підтверджується показаннями свідків, постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка не оскаржена, та [PERSON] про закриття кримінального провадження від 19 вересня 2014 року, тому суд вважає, що існує причинний зв`язок між противоправними діями [PERSON] та шкодою, яку він задав малолітньому [PERSON]. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Підставою виникнення права на відшкодування шкоди, завданої малолітньому чи неповнолітньому, є протиправна поведінка особи, яка порушує субєктивні права дитини, що тягне за собою настання негативних наслідків майнового чи немайнового характеру або створює загрозу настання таких наслідків. Таким чином, підстава відповідальності внаслідок завдання шкоди і підстава застосування способу захисту співпадають. Потерпілий набуває права на відшкодування шкоди у випадку порушення його майнових чи немайнових прав. Право на відшкодування шкоди слід розуміти як юридичну можливість малолітнього чи неповнолітнього вимагати від зобовязаної особи, компенсації понесених або майбутніх витрат і можливості задоволення цих вимог. Під шкодою, завданою життю або здоровю дитини, розуміють негативні наслідки у вигляді пошкодження чи розладу здоровя (каліцтво, хвороба, в тому числі і професійний, психічний розлад), фізичні і моральні страждання; (ч.1 ст.1199 нового ЦК України). Реалізувати самостійно свої права малолітній чи неповнолітній власними діями не може, оскільки немає належного обєму дієздатності. В таких випадках в реалізації цього права приймають участь батьки (законні представники). Згідно ст. 1199 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобовязана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування, тощо. Позивачка просила стягнути матеріальні збитки в розмірі 1 245,39 грн., надавши чеки на покупку медикаментів, довідку центральної районної аптеки № 148, де зазначена ціна на лікарські засоби станом на 22 серпня 2014 року. Однак, позивачкою не надано медичну довідку про призначення медикаментів малолітньому, в судовому засіданні позивачка не заперечувала, що деякі чеки підтверджують купівлю медикаментів для себе. Отже, доказів які понесла позивачка на лікування дитини, в судовому засіданні не здобуто. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, відмовилася від стягнення матеріальних збитків та просила тільки стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та сплачені нею судові витрати. Згідно ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то позивачка не обґрунтувала вимогу про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 10 000 грн. Суд враховує також матеріальний стан [PERSON], який працездатний, працює у фізичної особи підприємця, займає посаду продавця непродовольчих товарів, отримує заробітну плату в розмірі 1400 грн, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 10.02.2015 року. (а.с. 54). [PERSON] має четверо дітей, що підтверджується їх свідоцтвом про народження, та з нього проводяться стягнення на дитину від першого шлюбу ( а.с. 59). Однак, суд вважає, що дитині заподіяна моральна шкода, яка виразилася в причинені фізичного болю, душевних страждань, оскільки дитина була беззахисна, до неї було застосовано насильство, тому суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду з [PERSON] на користь позивачки в розмірі 1000 грн. Позивачка просить стягнути заподіяну моральну шкоду онуку солідарно також з дитячої установи. Суд вважає, що позивачка необґрунтовано просить стягнути солідарно шкоду як з [PERSON] так і з дитячого закладу, оскільки вина [PERSON] визначена, та в даному випадку не передбачена відповідальність у солідарному порядку. Позивачка просить стягнути судові витрати за отриману правову допомогу в розмірі 1500 грн., посилаючись на те, що оплатила послуги адвокату [PERSON], який підтвердив дане у судовому засіданні, надав довідку. В матеріалах справи знаходиться прибутковий касовий ордер по договору на здійснення правової допомоги в розмірі 1500 грн. Згідно ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд, враховує, що представник позивача, адвокат [PERSON]А надавав правову допомогу [PERSON], а саме: складав позовну вимогу, неодноразово представляв та захищав її права в судових засіданнях, тому вважає за можливе стягнути судові витрати з відповідача [PERSON] на користь позивача в розмірі 1\~500 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial