Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], яка померла 3 березня 2011 року, та [PERSON], яка померла 23 липня 2017 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов [PERSON], розгляд справи проводити у їх відсутності. Суд проводить підготовче засідання у відсутності сторін та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Мринської сільської ради № 445/03-04 та 446/03-04 від 24 квітня 2018 року (а.с. 8; 9). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належні їм частини житлового будинку, З довідки комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» № 79 від 5 квітня 2018 року (а.с. 20) вбачається, станом на 31 грудня 2012 року право приватної власності на житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області не зареєстровано. 3 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка проживала в [INFO], за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 3 вересня 2018 року (а.с. 77-84), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її мати [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 23 вересня 2011 року на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові заощадження, що підтверджується копією спадкової справи № 172/2011 до майна померлої [PERSON] (а.с. 85-88). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 23 липня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON]. Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 1 грудня 2017 року (а.с. 64-65), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], 2 та 3 квітня 2018 року на її імя були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 114/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 59-70). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 289/02-31 від 10 травня 2018 року (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 6 по вул. Броварця в с. Мрин Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 17-19). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved