Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Військовій академії м. Одеса, в розмірі 1/6 (не менше 18 %) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 березня 2021 та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2020 року син сторін [PERSON] вступив на денну форму навчання Військової академії м. Одеса, з терміном навчання по 2024 рік, тому у позивача виникла необхідність звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача витрат на навчання дитини до досягнення нею 23-річного віку. Оскільки між сторонами не з`явилось домовленості по утриманню дітей, а заробітня плата позивача дає змогу лише утримання житла, для неї та дітей і харчування, [PERSON] вважає за справедливе понесення відповідачем витрат на утримання сина до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2021 постановлено внести виправлення в третій абзац резолютивної частини ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2021 у справі № 308/3142/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме: рахувати правильним написання дати призначення судового розгляду справи «22.04.2021». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2021 постановлено відкласти розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на 09 год. 00 хв. 18 травня 2021 року, про що належним чином повідомити учасників справи. 12 травня 2021 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про доручення доказів, які свідчать про наявність додаткових витрат на утримання [PERSON] , у якому позивач також зазначила, що відповідач не бере жодної участі у дозвіллі та різносторонньому розвитку дітей, не несе додаткових витрат, а лише сплачує кошти, які стягуються в примусовому порядку Державною виконавчою службою. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі в порядку письмового провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження. Окрім того, за змістом раніше поданої заяви від 22.04.2021 відповідач зазначив, що просить стягувати аліменти безпосередньо на користь його сина, який продовжує навчання, оскільки від сусідів та знайомих його колишньої дружини йому стало відомо, що кошти, які сплачуються відповідачем на утримання дитини, спрямовуються не за цільовим спрямуванням. Вказав також, що на даний час знаходиться на пенсії та перебуває у іншому шлюбі з квітня 2020 року. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Судом з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 у справі №308/3448/17 ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з часу звернення позивача до суду з 07.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним судовим рішення встановлено, що з 25.07.1998 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить відмітка в паспорті відповідача. У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося, набрало законної сили. З автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» та Єдиного державного реєстру судових рішень судом також встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2019 у справі №308/9154/18 ухвалено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 ( не менше 18%) усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.09.2018 р. та до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку та аліменти на додаткові витрати на дитину на оплату навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання, починаючи з 12.09.2018 року і до закінчення дитиною навчання. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] , вступила на денну форму навчання на платній основі до Мукачівського державного університету. Рішення суду набрало законної сили 26.02.2019. Згідно з ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішення суду у справах №308/3448/17 та №308/9154/18 у загальному порядку сторонами не спростовані, а тому мають преюдиційне значення для вирішення справи, яка розглядається. Відповідно до виконавчого листа від 13.09.2017, виданого на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 у справі №308/3448/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з часу звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. Станом на дату розгляду даної справи діти сторін є повнолітніми, відомостей щодо незакінченого виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом в матеріалах справи відсутні, а тому судом доводи позивача щодо стягнення з відповідача аліментів відповідно до виконавчого листа від 13.09.2017 по справі №308/3448/17 оцінюються критично. Відповідно до виконавчого листа від 23.01.2019, виданого на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від від 23.01.2019 у справі №308/9154/18, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 ( не менше 18%) усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.09.2018 р. та до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку та аліменти на додаткові витрати на дитину на оплату навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання, починаючи з 12.09.2018 року і до закінчення дитиною навчання. Станом на дату розгляду даної справи відомостей щодо відрахування [PERSON] з навчального закладу не надано, окрім того факт навчання та понесення витрат зі сплати аліментів відповідачем на виконання рішення суду від 23.01.2019 сторонами у справі не оспорюються. Зі змісту долученої до матеріалів справи довідки вих. №1/55/1625 від 15.12.2020, виданої Військовою академією Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 24983020) встановлено, що вказана довідка видана [PERSON] в тому, що він дійсно перебуває на одному з видів військової служби, а саме: навчанні та навчається на 1-му курсі денної форми навчання Військової академії м. Одеса з «18» серпня 2020 року, та в тому, що він з «18» серпня 2020 року знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартино-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Термін навчання чотири роки по 2024 рік. (Довідка дійсна півроку з моменту видачі.). Станом на дату звернення позивача до суду 15.03.2021 вказана довідка була дійсна, відомостей щодо відрахування [PERSON] із навчального закладу не надано та факт навчання останнього у вказаному учбовому закладі сторонами не оспорюються. З довідки про реєстрацію місця проживання, складеної начальником відділу реєстраційних дій [PERSON] за відомостями Чопської міської ради Закарпатської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13.02.2018. З довідки про реєстрацію місця проживання, складеної начальником відділу реєстраційних дій [PERSON] за відомостями Чопської міської ради Закарпатської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13.02.2018. Факт реєстрації та проживання дитини з позивачем не спростовано належними і допустимими доказами. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зі змісту ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей щодо неспроможності відповідачем сплачувати аліменти через незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище, наявність у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина суду не надано. Окрім того, відповідач зазначив, що просить стягувати з нього аліменти на безпосередньо на користь сина, тобто не заперечує наявність можливості сплачувати аліменти у розмірі, який просить стягувати позивач. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 200 СК України також передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Позивачем надано суду докази понесення позивачем додаткових витрат на дитину, які остання з відповідача за змістом позову стягнути не просить, однак просить врахувати даний факт при вирішенні даної справи. З приводу понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає необхідним роз`яснити наступне. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Твердження відповідача щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] безпосередньо, тобто не на користь позивача, суд не бере до уваги, оскільки позивачем у даній справі є саме [PERSON] , яка в силу вимог ст. 199 Сімейного кодексу України є належним позивачем, тобто наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Окрім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивачем витрачаються сплачені ним аліменти не за цільовим призначенням, оскільки вирішення даного питаного питання не відноситься до предмету розгляду даного спору. Законодавець передбачив, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, як визначено нормою частини 2 статті 179 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків (або інші особа, відповідно до ст. 179 СК України), на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Виключного переліку того, на що повинні витрачатися грошові кошти законом не встановлено, але вони повинні бути спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, таких як харчування, лікування, гігієна, одяг, придбання речей необхідних для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. В законодавстві України відсутня норма, яка зобов`язувала б отримувача аліментів щомісячно надавати платнику повну інформацію з підтверджуючими документами, про їх витрачання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з огляду на вищезазначені норми закону та правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2021 року (від дня пред`явлення позову) до дати закінчення дитиною навчання в Військовій академії Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 24983020) або до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцятитрьохрічного віку. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача, оскільки позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved