Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що вона проживала з [PERSON] з 15 січня 1977 року по 26 серпня 2014 року, перебуваючи у шлюбі, а з 26 серпня по 01 листопада 2014 року - проживали спільно без реєстрації шлюбу. 01 листопада 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить будинок і земельна ділянка, що розташовані в с.Красний Колядин, Талалаївського району, Чернігівської області та будинок і земельна ділянка, що розташовані в м.Гребінка, Полтавської області. Зазначає, що в січні 2015 року вона домовилася з [PERSON] та [PERSON], що відмовиться від спадщини на їхню користь, але у Пирятинській нотаріальній конторі її заяву оформили, не вказавши на чию користь вона відмовляється від спадщини, вважає що помилково відмовилася від спадщини, та не розуміла природи такої відмови. Просить суд: - визнати за [PERSON], [INFO], право спільної сумісної власності в рівних частках, тобто на 1/2 будинку по вул. Павлова,25 в м. Гребінка Полтавської області, який складається з 1) житлового будинку «А-1» загальною площею 84,3 кв.м.; 2) погребу «Е», 3) прибудови «б»; 4) сараю літньої кухні «Б»; 5) убиральні «В»; 6) сараю «Г»; 7) сараю «Д»; 8) гаражу «К» ; 9) вимощення 1; 10) огорожі № 1; 11) водогону № 2; 12) ворота №3; 13) огорожі № 4; 14) огорожі № 5; 15) ями вигрібної №6; - визнати за [PERSON], [INFO], право спільної сумісної власності в рівних частках, тобто на 1/2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0982 га, кадастровий номер 5320810100:52:073:0015, яка розташована за адресою вул.Павлова,25 в м. Гребінка Полтавської області; - визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 05 листопада 2015 року державним нотаріусом Талалаївської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] на 1/3 частки житлового будинку і земельної ділянки по вул. Павлова,25 в м.Гребінка Полтавської області [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - визнати недійсною відмову [PERSON] від прийняття спадщини за законом, яка була оформлена державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори 13 січня 2015 року; - визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк для прийняття спадщини після померлого 01 листопада 2014 року [PERSON]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, хоча про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Треті особи: Гребінківська державна нотаріальна контора, Пирятинська державна нотаріальна контора, Талалаївська державна нотаріальна контора, - в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 15 січня 1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І- КЕ № 294863, виданого Овсюківською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 15 січня 1977 року, актовий запис № 1 ( а.с. 12). Перебуваючи у шлюбі, а саме, 03 липня 1986 року, позивач та [PERSON] за спільні кошти придбали будинок № 25 по вул. Павлова в м.Гребінка Полтавської області, що підтверджується договором купівлі продажу від 03.07.1986 року (а.с. 15). За час спільного проживання будинок було значно покращено, добудовано гараж, сам будинок, внаслідок чого житлова площа збільшилася з 33,2 кв.м. до 50,5 кв.м., добудовані ворота, гараж, огорожа №4, № 5,вигрібна яма. Всі роботи проводилися за спільні кошти сімї [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту виготовленого ПП «Бюро послуг та консультацій від 11.06.2015 року, будинок по вул. Павлова,25 в м. Гребінка, Полтавської області складається з: 1) житлового будинку «А-1» загальною площею 84,3 кв.м.; 2) погребу «Е», 3) прибудови «б»; 4) сараю літньої кухні «Б»; 5) убиральні «В»; 6) сараю «Г»; 7) сараю «Д»; 8) гаражу «К» ; 9) вимощення 1; 10) огорожі № 1; 11) водогону № 2; 12) ворота №3; 13) огорожі № 4; 14) огорожі № 5; 15) ями вигрібної №6. 26 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26.08.2014 року (а.с. 13). Незважаючи на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, вони продовжували проживати разом та вести спільне господарство. 01 листопада 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І КЕ № 276678, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області 05 листопада 2014 року, актовий запис № 194 ( а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з будинку і земельної ділянки, що розташовані в с.Красний Колядин, Талалаївського району, Чернігівської області та будинку і земельної ділянки, що розташовані в м.Гребінка, Полтавської області. Будинок і земельну ділянку в с.Красний Колядин, Талалаївського району, Чернігівської області успадкував [PERSON]. Право на спадщину за законом після смерті [PERSON] мали його дружина [PERSON], сини - [PERSON], [PERSON] та мати спадкодавця - [PERSON] 05.11.2015 року державним нотаріусом Талалаївської районної державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 житлового будинку і земельної ділянки по вул. Павлова,25 в м. Гребінка Полтавської області [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В січні 2015 року [PERSON] написала відмову від спадщини, вважаючи що відмовляється від спадщини на користь [PERSON] та [PERSON], але нотаріус Пирятинської нотаріальної контори при оформленні заяви не вказала на чию користь відмовляється [PERSON] від спадщини. [PERSON] звернулася до суду, тому що вважає, що помилково відмовилася від спадщини, та не розуміла природи такої відмови. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та у встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно правил про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною. Крім того, відмова від спадщини це односторонній правочин, а згідно зі ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Згідно ст.ст.1273 та 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 5ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями225,229-231цьогоКодексу. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За правилами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Outcome: approved