Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі, який рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Діти знаходяться повному утриманні та вихованні у позивача,оскільки відповідач участі у вихованні дітей не бере, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, хоча виїжджає на заробітки за кордон. 14.11.2017 р. Хустським районним судом було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 900 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час цих коштів на утримання дітей недостатньо, самостійно позивачу важко утримувати сімю. Добровільно вирішити питання про збільшення розміру аліментів їм не вдалося. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, працює, однак розмір заробітної плати їй невідомий. Просить суд змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] р.н. та [PERSON] [INFO]\~ р.н. аліменти у твердій грошовій сумі розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що він офіційно працює підсобним робітником і не в змозі сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 900 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріальне становище дитини; стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] офіційно працює і отримує щомісячно заробітну плату, приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне становище позивачки [PERSON], враховуючи , що вона згідно довідки МСЕК є інвалідом третьої групи, беручи до уваги відсутність доказів про стан здоров'я відповідача, їх спільних дітей, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дітей, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] [INFO] р.н. та [PERSON] [INFO] р.н. встановивши їх в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, аліменти, після зміни способу їх стягнення, підлягають стягненню починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб їх стягнення. Заперечення відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, ґрунтуються на довільному тлумаченні законодавства, а матеріальне становище платника аліментів враховано в частині визначення розміру аліментів. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved