Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 093464 земельні ділянки площами 2,6645 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0862, та 1,8314 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0021, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [INFO] [PERSON] помер. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом (рідна сестра), на день його смерті проживала з ним в одному будинку, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на земельні ділянки, документів, які б підтверджували родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , та документів, які б підтверджували факт її (позивача) постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті. [PERSON] просила: - встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] на момент смерті останнього в [ADDRESS] ; - встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за нею право власності на земельні ділянки площами 2,6645 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0862, та 1,8314 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0021, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили задовольнити. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання представник третьої особи - Носівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив засідання відкласти. Суд розглядає справу у відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знали [PERSON] , яка померла у 2009 році, [PERSON] , який помер у 2012 році, та знають [PERSON] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . На день смерті [PERSON] його рідна сестра по лінії матері [PERSON] проживала разом із ним в [ADDRESS] . Вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 2,6645 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0862, та 1,8314 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0021, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13; 15; 16-18; 19-21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 квітня 2020 року (а.с. 39), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи (а.с. 41; 50) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради № 362/03-04 від 3 квітня 2018 року (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований та проживав син - [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити те, що [PERSON] є сином [PERSON] , у зв`язку із тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] його матір`ю є [PERSON] , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, поясненнями позивача та його представника, а також матеріалами справи (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Докази по справі в їх сукупності суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. Встановлення цього факту має для позивача необхідне для підтвердження того, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 093464 земельні ділянки. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , успадкував після її смерті належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 093464 земельні ділянки. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 47-49). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. З матеріалів справи (а.с. 8; 11) вбачається, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , а тому в силу ст. 1262 ЦК України має право на спадкування після його смерті, як спадкоємець другої черги за законом. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом із ним фактично проживала [PERSON] , що підтверджується показаннями свідків та копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради № 830/04-03 від 5 вересня 2018 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі в їх сукупності суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують факт того, що позивач постійного проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS] , на момент смерті останнього . Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання позивача разом із [PERSON] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню. Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , успадкувала після його смерті земельні ділянки, які на підставі державного акта серії ЧН № 093464 належали [PERSON] та були успадковані [PERSON] після смерті останньої. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, які на підставі державного акта серії ЧН № 093464 належали [PERSON] та були успадковані [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, зокрема, у зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2/02-31 від 2 січня 2020 року (а.с. 24). З матеріалів справи вбачається, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 093464 втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 14). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved