Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.05.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки постійні конфлікти через зловживання відповідачем алкогольними напоями призвели до погіршення стосунків, внаслідок чого сторонами припинено подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Крім того, відповідач зобов'язаний приймати участь в утриманні дитини. Оскільки він не має постійного місця роботи, тому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов у частині розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, у частині стягнення аліментів позовні вимоги уточнила та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. (а.с.19). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позов у частині розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, у частині стягнення аліментів згоден сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. (а.с.20). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 14.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.10.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.7). Відповідно до 6-го принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, а також те, що відповідач не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, є особою працездатного віку, визнає позовну вимогу про стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved