Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 2009 року Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 02. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, на грунті яких між ними почалися сварки та суперечки, що призвело до втрати почуття любові один до одного, подружні стосунки вони припинили у квітні 2016 року і не відновлювали їх. Подальше спільне життя між ними і збереження шлюбу є неможливе і суперечить їх інтересам. На примирення не згодна. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя - житлового будинку та встановлення права користування земельною ділянкою,який об`єднаний з первісним у одне провадження. 25.06.2019 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він визнав позов [PERSON] про розірвання шлюбу, просив його позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - житлового будинку та встановлення права користування земельною ділянкою залишити без розгляду за наявності наміру вирішити спір щодо поділу спільного майна добровільно. Справу просив у подальшому розглядати без нього. Ухвалою суду від 25.06.2019 року зустрічний позов [PERSON] залишено без розгляду на задоволення клопотання відповідача, розгляд справу по суті первісного позову судом продовжено. Під час розгляду справи сторони та їх представники [PERSON] В.О. та [PERSON] Е. проти розірвання шлюбу не заперечували. Позивач під час судового розгляду справи заявлений нею позов про розірвання шлюбу підтримала, в подальшому просила справу розглянути без неї. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 2009 року Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 02. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини, яка проживає з позивачем, (а.с.14-15). Подружні стосунки сторони припинили у квітні 2016 року, і їх не відновлювали, намірів на примирення не виказують. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачу її чинного прізвища. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, подружні стосунки між сторонами припинені остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved