Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, де зазначає, що до 20.06.2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідач сплачував аліменти на користь позивача, на утримання їхнього неповнолітнього сина. На даний час їхня спільна дитина навчається на ІІ курсі Новокаховського приладобудівного технікуму на денній формі навчання, у звязку з чим потребує додаткових коштів на оплату навчання, харчування та проживання. З метою забезпечення прав дитини після досягнення нею повнолітнього віку, позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Вказує, що оскільки сама має тяжке матеріальне становище та не має можливості належним чином утримувати дитину, то просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, визначивши розмір аліментів, що буде стягуватися у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року та до закінчення навчання, або досягнення дитиною 23 річного віку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю за підставами вказаними у позові. Додатково суду пояснила, що сина навчається в м. Нова Каховка на платній основі у звязку з цим потребує додаткових коштів на оплату навчання, проживання в гуртожитку, проїзду до місця навчання та харчування. Також дитина потребує коштів на одяг, та розвиток своїх потреб, а вона отримуючи заробітну плату в розмірі 3455 грн. не може належним чином забезпечити потреби дитини. Відповідач же є працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має та в силу свого стану здоровя може надавати допомогу на утримання сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково вказує, що дійсно дитина навчається та у звязку з цим потребує допомоги як батька так і матері, однак він є особою яка не працює та не має можливості надавати допомогу на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження, серії 1-КГ №010302, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Вказані обставини також підтверджено висновком експерта №35 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, яка була проведена за клопотанням відповідача. Відповідно до вказаного висновку батьківство відповідача відносно [PERSON] практично встановлено з ймовірністю 99.9999%. Згідно довідки від 19.09.2016 року №1730 [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення бюджетної форми навчання Новокаховського приладобудівного технікуму. У звязку з навчанням сина, позивач потребує додаткових витрат на утримання дитини, які складаються з витрат на проживання, витрат на проїзд до місця навчання, витрат на навчання. У звязку з чим суд вважає доведеним факт потребування додаткових коштів на утримання дитини у звязку з навчанням. Підставою звернення з цим позовом до суду є обставини неможливості позивачу самостійно матеріально утримувати сина у період навчання, оскільки дохід, що отримує позивач не дозволяє в достатній мірі забезпечувати навчальний процес дитини. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає що вимога [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є обґрунтованою та позов в цій частині підлягає задоволенню. Беручи до уваги відсутність у відповідача стягнень за виконавчими листами, відсутність у інших зобовязань, відсутність на його утриманні інших осіб, його стан здоровя та вік, що усвоїй сукупності свідчать про його працездатність, а також мінливе матеріальне становище, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню у розмірі зазначеному позивачем. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. На підставі ст.ст. 182, 183, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved