Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Червонослобідська рада Черкаського району Черкаської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та звільнення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0009 га, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою с.Червона Слобода, вул. Дружби, 38. оскільки рішенням Червонослобідської сільської ради №3 від 23.01.2002 року їй було надано земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства та рішенням № 11 від 16.04.2002 року їй було надано земельну ділянку площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. В 2017 році при замірах належної їй земельної ділянки розташованої по вул. Дружби, 38 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області встановлено, що [PERSON] самовільно захопила частину земельної ділянки позивача тому остання звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки та зобовязати звільнити земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, пояснивши, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою с.Червона Слобода, вул. Дружби, 38, (держаний акт, сідоцтво на право власності), цій земельній ділянці кадастровий номер на присвоювався, земельна ділянка немає чітко визначених меж в системі координат, а тому ніякої належної позивачеві землі відповідач не захоплював. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення спору послалася на розсуд суду та пояснила, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а площа вказана в рішення Червонослобідської сільської ради є орієнтовною. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив настпні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Також, відповідно до приписів ст.\~319,\~320,\~321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 1, ч. 2 ст. 78 Земельного Кодексу України). Відповідно до ч.2\~ст.152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Дане положення відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року N 7, де вказано, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою\~статті 152 ЗК України. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предявляючи позов до [PERSON], позивач виходила з того, що її земельні права порушені, оскільки виникло накладання суміжної земельної ділянки [PERSON] Позивач стверджує, що за рахунок належної [PERSON] земельної ділянки за адресою с.Червона Слобода вул. Придніпровська, 39 зменшено належну позивачевіземельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Червонослобідської сільської ради №3 від 23.01.2002 року [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 37). Крім того, рішенням Червонослобідської сільської ради № 11 від 16.04.2002 року [PERSON] було надано для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,18 га за адресою с.Червона Слобода, вул. Дружби, 38 (а.с. 38). В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що державних актів чи свідоцтва на право власності на дані земельні ділянки позивач не отримувала, а є власником землі відповідно до вище вказаних рішень. В ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин), зазначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин)визначала, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Тому суд вважає, що позивачка у встановленому законом порядку не набула статусу власника земельних ділянок за адресою с.Червона Слобода, вул. Дружби, 38 (а.с. 38). Посилання представника позивача, на ч.7 Перехідних положень ЗК України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки, як на доказ того, що рішення Червонослобідської сільської ради є правовстановлюючими документами на землю, на думку суду є помилковим, оскільки рішення №3 від 23.01.2002 року та № 11 від 16.04.2002 року про передачу [PERSON] земельних ділянок були прийняті Червонослобідською сільською радою вже після набрання чиннності Земельним Кодексом України (набрав чинності 01.01.2002 року) і перехідні положення в даному випадку не застосовуються.. Також, відповідно до ч.3 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин) приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Проте позивачем не надано суду жодних доказів якими в законному порядку визначено та підтверджуються межі земельної ділянки. Натомість в судовому засіданні на основі дослідження письмових доказів було встановлено, щовідповідачем було повністю дотримано встановлений законом порядок отримання у власність земельної ділянки,[PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2744 га , що розташована за адресою с.Червона Слобода вул. Придніпровська, 39 кадастровий номер 7124989000:02:002:0758, що підтверджується свідоцтвом не право власності від 27.12.2013 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2013 року . Крім того, відповідно до акту погодження меж земельної діялнки в натурі [PERSON] за адресою с.Червона Слобода вул. Придніпровська, 39 від 08.12.2010 року (а.с. 87), [PERSON] не є суміжним землекористувачем відповідача. Посилання позивача на план земельної діялнки [PERSON] виконаний [PERSON] (а.с. 54) та на план земельної ділянки [PERSON] виконаний [PERSON] (а.с. 51) в яких зафіксовано накладення земельних діялнок відповідача та позивача, як на доказ захоплення [PERSON] земельної ділянки позивача, суд не приймає, оскільки в цих планах та поясненнях до них зазначено, що [PERSON] фактично користується частиною земельної ділянки, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, тобто дані докази свідчать фактично про протилежне. Отже беручи все вище викладене до уваги, суд вважає, що позов є необґрунтованим і таким що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed