Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20. 06. 2011 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000093712 на підставі якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок в гривні та видав міжнародну платіжну карту. Позивач стверджує, що відповідачем не виконуються умови договору та здійснюється повернення належних їй грошових коштів у розмірі 40962, 56 грн., чим їй завдано моральної шкоди на суму 10000, 00 грн. Вказані підстави стали підставою для звернення до суду з позовом. До судового засідання позивач не з’явилася, суду надала заяву від 15. 05. 2014 в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Також просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з’явився, суду надав заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, вважаючи його безпідставним, посилаючись на відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Відповідач вважає, що дії відповідача є правомірними. У задоволенні позову просили суд відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 20. 06. 2011 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000093712 на підставі якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок в гривні та видав міжнародну платіжну карту. В позовній заяві [PERSON] вказує на протиправність дій банку щодо обмеження на зняття готівкових грошових коштів з допомогою платіжної картки та просить суд стягнути з відповідача 40962, 56 грн. залишку на поточному картковому рахунку (відповідно до виписки по рахунку станом на 31. 03.2014) та 10000,00 грн. моральної шкоди. Згідно з п. 2.1. договору банківського рахунку, підписуючи вказаний договір, [PERSON] ознайомилася та отримала Правила користування платіжними картками фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» та погодилась що обслуговування її поточного рахунку буде здійснюватися в порядку та на умовах встановлених вказаним договором та правилами. За умовами п. 2.1. договору, користуватися правилами [PERSON] має можливість на інформаційних стендах, розміщених у відділеннях Банку, та на інтернет сайті Банку. Крім цього, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що сторони досягли згоди з усіма істотними умовами, які викладені в цьому договорі та правилах. Протягом дії договору правила можуть змінюватися в порядку, закріпленому правилами. Пункт 4.1.1. правил встановлює істотну умову: [PERSON], як держатель платіжної картки, повідомлена про те, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження (наприклад, за типом та сумою операцій), встановлені законодавчими та нормативними актами, внутрішніми правилами та процедурами Банку, інших банків та/чи платіжних систем, через які ці операції здійснюються. Банк обслуговує зазначений поточний рахунок [PERSON] відповідно до умов договору та правил, [PERSON] здійснює зняття готівкових грошових коштів з свого поточного рахунку, про що свідчить виписка по поточному рахунку [PERSON] станом на 18.08.2014 із залишком доступних грошових коштів в сумі 2400, 48 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Так, відповідно до п. 3. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем у позовній заяві не наведено жодного аргументу, щодо заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, відсутні будь-які обґрунтування своїх вимог як щодо наявності такої шкоди, взагалі, так і щодо визначення її розміру, зокрема. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Жодної з вказаних обставин відповідачем зумовлено не було. Згідно з частинами 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, відсутні підстави, що свідчать про заподіяння моральної шкоди відповідачем позивачу в сумі 10000,00 грн. Водночас, твердження позивача з вказівкою на неправомірність дій відповідача спростовуються доказами у справі, а відтак є безпідставним і жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано. Враховуючи положення вищенаведених правових норм, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує на їх необґрунтованість та безпідставність. Позивач іншого належними та допустимими доказами не довів, хоча за ст. 60 ЦПК України це є його обов'язком. Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позову, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed