Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №087044, площею 3,18 га, кадастровий номер 5121082000010030162, розташованої на території Граданицької сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землі за №01.04.516.00242, виданого Біляївською районною державною адміністрацією 19.11.2004 року, який було видано на ім`я [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що у державному акті про право власності, яке було видане на ім`я заявника, допущено помилку, яка перешкоджає їй у користуванні та розпорядження її власністю. Так у паспорті громадянина України її по-батькові записано, як « [PERSON] », що не збігається з написанням її по-батькові у державному акті на право власності, де по-батькові записано, як « [PERSON] ». Таким чином, допущенні помилки унеможливлюють право розпорядження майном. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи наявна заява від неї в якій вона просила справу розглядати без її участі, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області №848 від 15.11.2004 року, на ім`я [PERSON] було видано державний акт про право власності земельну ділянку площею 3,18 га, розташованої на території Граденицької сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землі за №01.04.516.00242 (а.с. 5). За паспортом серії [NUMBER] виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 25.04.2002 року, по-батькові заявника « [PERSON] », карта фізичної особи-платника податків видана Державною податковою інспекцією у Біляївському району також на прізвище, ім`я та по-батькові « [PERSON] » (а.с. 4). Факт належності вищевказаного документу заявнику, також підтверджується довідкою виданою старостою с. Градениці Біляївської міської територіальної громади, де зазначено, що земельна ділянка площею 3,18 га, розташована на території Граденицької сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] (а.с. 9). Вищевказані розбіжності у написані по-батькові заявника в державному акті про право власності на земельну ділянку площею 3,18 га, розташованої на території Граденицької сільської ради, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] та паспорті заявника серії [NUMBER] виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 25.04.2002 року, стало підставою для звернення заявника до суду з метою становлення факту належності їй правовстановлюючого документу, що усуне порушення права власності на належне їй майно. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що розбіжність в написані по-батькові заявника є формальною помилкою, оскільки написання по-батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » різниться лише однією буквою, та вони є майже однозвучними. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документа необхідно заявнику для того, щоб він або його родичі мали змогу розпоряджатись належним йому майном. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Правова позиція, яка містяться в п. 12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, вказує на те, що суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, так як від нього залежить, надане йому ст. 41 Конституції України, право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved