Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який неодноразово уточнювала про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та поділ сумісно нажитого майна, та просила поділити сумісно нажите майно, що є сумісною власністю, виділив їй 2/3 частки квартири [ADDRESS] і половину вартості автомобіля [NUMBER]. Ухвалою судді Нахімовського райсуду м. Севастополя Семенухі Т.Б. від 04.04.2012 р., позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів роз'єднані в окреме провадження з позовними вимогами про поділ сумісно нажитого майна. В ході судового розгляду 26.04.2013 р., позивачка знову уточнила позовні вимоги, та просила визнати загальною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 260 000 гривень, передані [PERSON] ПП «МонтажБудСервис» на виконання договору підряду ПК-4 від 13.07.2006 р. Крім того, просила провести поділ сумісно нажитого майна подружжя [PERSON], стягнув з відповідача на її користь 58209 гривень 60 копійок, в якості грошової компенсації вартості 2/3 автомобіля та визнав за нею право власності на 2/3 частки грошових коштів в сумі 173333 гривень 26 копійок, передані [PERSON] ПП «МонтажБудСервис» на виконання договору підряду ПК-4 від 13.07.2006 р. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Директор ПП «МонтажБудСервис» позов визнав частково. Пояснив, що гроші, внесені подружжям [PERSON], не можуть бути повернені, оскільки вкладені в будівництво квартири, що знаходиться у будинку, не зданому в експлуатацію. В подальшому в судове засідання не з'явився, причин не явки не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив, своїх заперечень на позов не направив. Справа розглянута за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторони регулюються нормами розділу 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2005 р. знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, а з 08.12.2006 р. у шлюбі, який розірваний 04.04.2012 р. В період шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] р. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу ). Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 2 Відповідно ч. 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частина 2 цієї статті передбачає, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Як встановив суд, в період сумісного проживання, за сумісні кошти, 13.07.2006 р. між ПП «МонтажБудСервис» і [PERSON] був укладений договір підряду ПК-4, предметом якої була 3 кімнатна квартири [ADDRESS] за яку відповідач сплатив в касу підприємства 260 000 гривень, що еквівалентно 52000 доларам США. Крім того, в період шлюбу, на сумісні кошти подружжя [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 20.10.2007 р. в автосалоні ПП «Авторітет-М» був придбаний автомобіль [NUMBER], вартістю 87 314 гривень 50 копійок, який був оформлений на відповідача. Незважаючи на припинення шлюбних відносин, сторони не поділили сумісне майно. Автомобіль перебував у розпорядженні відповідача. На неодноразові виклики до суду [PERSON] не з'явився, своїх заперечень не надав. [PERSON] відмовилася від проведення експертизи вартості автомобіля «Nissan Almera Classic», але обґрунтовано зменшила вартість спірної автомашини до 60000 гривень. Суд погоджується з визначеною ціною автомашини, оскільки після купівлі спірного автомобіля пройшло декілька років, він експлуатувався і його вартість зменшилася. Викладене підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, рішення суду від 04.04.2012 р. про розірвання шлюбу, договором підряду ПК-4 від 13.07.2006 р., довідкою рахунком, актом приймання-передачі автомобіля ( а.с. 4 - 13 ). Таким чином, оскільки вказане майно придбане на спільні кошти, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за ? частку автомашини в сумі 30000 гривень. Довід позивачки, що на її частку при поділу майна повинно бути виділено 2/3 частки, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки частки дружини та чоловіка є рівними. Доказів, що між сторонами була якась домовленість позивачкою не надано. Крім того, наявність дитини, не є підставою для збільшення або зменшення частки при поділу майна. Що стосується вимог про визнання загальною власністю подружжя грошових коштів в розмірі 260 000 гривень, передані [PERSON] ПП «МонтажБудСервис» на виконання договору підряду ПК-4 від 13.07.2006 р та визнання за нею право власності на 2/3 частки грошових коштів в сумі 173333 гривень 26 копійок, то вони не підлягають задоволенню. Як встановив суд, предметом вказаного договору була трикімнатна квартира за яку відповідач сплатив 260 000 гривень. Під час укладання договору, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах і сумісні кошти внесли на рахунок ПП «МонтажБудСервис». На час розгляду справи будинок не зданий в експлуатацію. Викладені обставини підтвердив директор вказаного підприємства. Факт перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, факт ведення загального господарства з жовтня 2005 р., підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, вказані кошти є загальною власністю подружжя, але вони не перебувають у відповідача, а передані в рахунок купівлі квартири, яка і підлягає поділу, після здачі будинку в експлуатацію. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Оскільки позов задоволено частково, на суму 30 000 гривень, судові витрати, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 300 гривень, які підлягають стягнуті з відповідача. На підставі ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, 74 СК України,

Outcome: partial