Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , в якій просить припинити право спільної власності відповідача на 19/160 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та визнати за позивачем право власності на зазначену частку житлового будинку, стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу [PERSON] , а саме: позивачу в 439/800 та 133/480 частинах, відповідачу - в 19/160 частині на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 10 квітня 1996 року №3-1612. 133/2400 частин зазначеного житлового будинку, яка належала на праві власності [PERSON] , на теперішній час залишається відкритою у зв`язку зі смертю останньої. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року [PERSON] усунута від права на спадкування за законом обов`язкової частини спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На даний час позивачем вирішується питання щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, яка складається із вказаної частини спірного житлового будинку. Позивач зазначила, що вона з відповідачем не є членами сім`ї, не проживають спільно та не ведуть спільне господарство. Відповідач [PERSON] є громадянкою РФ , проживає на території РФ за адресою: [ADDRESS] , більше 10 років не цікавиться своєю частиною будинку, не проводить поточний ремонт, більша частина будинку знаходиться у занедбаному, аварійному стані та потребує ремонту, також необхідно облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан. Позивач просить врахувати ту обставину, що відповідачу належить незначна частина житлового будинку, яка складає менше 12 відсотків від загальної площі житлового будинку (15,4375 кв.м.), розподілити ідеальні частки сторін із облаштуванням окремої ізольованої квартири, що відповідало б вимогам будівельних норм та правил, не надається можливим, оскільки частка житлового будинку, що належить відповідачу, є значно меншою ніж мінімальна площа квартири, встановлена вимогами ДБН. Поділити спірний житловий будинок між співвласниками, за думкою позивача, з технічної точки зору також не виявляється можливим. Також позивач зазначила, що відповідач має інше житло на території РФ, а її права на спірний житловий будинок є незначними для того, щоб здійснювати вкладення в нього грошових коштів, оскільки проживати відповідач у вказаному будинку не збирається. Відповідач не має наміру здійснювати капітальний ремонт належної їй частини житлового будинку та відповідної частини надвірних споруд, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по сплаті комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Враховуючи викладене, позивач вважає, що вищевказаний житловий будинок неможливо ані поділити в натурі між співвласниками, ані виділити частку в спільному майні відповідачу, ані встановити порядок користування житловим приміщенням між співвласниками, оскільки належна відповідачу частка є незначною. На думку позивача припинення права власності на належну відповідачу частку з підстав, зазначених вище, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки, надавши до суду 18 жовтня 2018 року відповідну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2018 року суд звернувся з судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації, доручивши компетентному суду Російської Федерації провести певні процесуальні дії: вручити відповідачу [PERSON] ( [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ) копію ухвали про відкриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності; провести допит відповідача [PERSON] та з`ясувати відповіді на такі питання: - чи визнає вона пред`явлений до неї позов в повному обсязі, частково (в якій саме частині) чи не визнає взагалі (чому та з яких саме підстав), направивши суду відповідні пояснення; - чи бажає бути присутньою під час судового розгляду справи. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності було зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги. На виконання доручення Харківського районного суду Харківської області 05 вересня 2019 року Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області надіслані документи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, 31 жовтня 2019 року надала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона ніколи не перешкоджала відповідачу у користуванні її часткою вищевказаного житлового приміщення. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, знаходиться в комунальній власності Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області та у користування сторін, доводи відповідача про те, що право користування земельною ділянкою комунальної власності повинно оцінюватись не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач зазначила, що виділ належної відповідачу частки є технічно неможливим, оскільки її частка є незначною, а річ є неподільною. Крім того, відповідач підтверджує, що припинення права сумісної власності не завдасть шкоди її інтересам, оскільки вона на території Російської Федерації має інше житло. Щодо самочинно зведених будівель, позивач зазначає, що вимог про визнання на них право власності, вона не ставить. Позивачем вживались заходи щодо вирішення питання придбання належної відповідачу частки, зокрема нею була направлена така пропозиція за адресою місця проживання відповідача поштовим зв`язком, крім того позивач неодноразово телефонувала відповідачу, однак остання поштове повідомлення не отримала, через що воно повернулось з відмоткою «закінченням терміну зберігання» на телефонні дзвінки не відповідала. Відповідач у судове засідання не з`явилась. 05 вересня 2019 року з Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли матеріали на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2018 року про судове доручення про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації: підвтердження про вручення документів [PERSON] , копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 квітня 1996 року №3-1612, копія паспорту на ім`я [PERSON] та протокол судового засідання від 12 квітня 2019 року, проведеного 12 квітня 2019 року Вязніковським міським судом Володимирської області у складі головуючого судді Константинової Н.В.. Зі змісту протоколу судового засідання вбачається, що відповідач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності. В своїх поясненнях відповідач зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає з наступних підстав. Спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, будь-яких угод щодо розподілу житлового будинку в натурі не складалось, про наявність такого спору у судовому порядку відповідачу невідомо та з наданих документів не вбачається. У технічному паспорті на вказаний житловий будинок зазначено, що він має 2 квартири, однак зазначення про право власності по квартирам відсутнє. Позивач у своєму позові зазначає, що більша частина житлового будинку знаходиться в занедбаному стані, тоді як саме позивачу належить більша частина будинку, з цього слідує, що саме він не цікавиться своєю часткою та не здійснює ремонтних робіт. Відповідач зазначила, що дійсно проживає в іншій країні. Ще раніше у родині склався певний порядок користування спірним житловим будинком, а саме: її сестра [PERSON] зі своїм сином [PERSON] , проживала в 2-х кімнатах: в кімнаті 2-3 площею 11,8 кв.м. та в кімнаті 2-2 площею 21,3 кв.м., інші приміщення займали відповідач з матір`ю. Батько помер в 1995 році, після його смерті відповідач прийняла спадщину у вигляді 19/160 часток вищевказаного житлового будинку. У 2004 році племінник відповідача [PERSON] і його дружина [PERSON] , які проживають у належній сестрі частці житлового будинку, всупереч бажанню відповідача та її матері [PERSON] , самовільно зробивши отвір в стіні з кімнати 2-3, зайняли кімнату 1-7 площею 15,2 кв.м, при цьому заклали вхід в кімнату 1-6 площею 6,5 кв.м. В цих кімнатах проживала відповідач в періоди свого приїзду до батьків. За словами батьків, вони планували, що цей житловий будинок після їх смерті залишиться в рівних частинах обом донькам. Під час останнього приїзду відповідача до України у квітні 2015 року, [PERSON] і його дружина [PERSON] перешкоджали проживанню відповідача у спірному житловому будинку, а саме: закрили на ключ вхідну хвіртку на ділянку, відключили водопровід у належній відповідачу частині будинку, зруйнували туалет і душ, документи на будинок вилучили. Відповідачу довелось орендувати житло у сторонніх людей. У зв`язку з нестачею грошових коштів і наявності перешкод з боку [PERSON] та її чоловіка (мого племінника), відповідач змушена була повернутися в Росію. Крім того, відповідач зазначила, що повідомлень від Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про необхідність надання документів для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, вона не отримувала, проте, самостійно запропонувала родині [PERSON] спільно вирішити питання оформлення спадщини. В порушення ст. 358 ЦК України, на її пропозиції юридично оформити спадщину і наступні взаємовідносини із співвласниками в порядку володіння та користування майном, яке є їх спільною частковою власністю, подружжя [PERSON] відмовилися, посилаючись на зайнятість. Звертатися до суду щодо дій племінника відповідач не стала з етичних міркувань. У зв`язку з такими діями позивача та її чоловіка бажання приїжджати до спірного житлового будинку у відповідача не було. Будь-яких пропозицій від [PERSON] щодо необхідності проведення ремонтних робіт не надходило, а тому доводи позивача про її небажання брати участь в утриманні житлового будинку не відповідають дійсності. На думку відповідача, [PERSON] невірно оцінює незначність 19/160 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок. Крім того, в позовній заяві навмисно відсутні відомості про право власності або право користування земельною ділянкою та його кадастрової або ринкової вартості. Згідно з технічним паспортом земельна ділянка становить 700 кв.м. Відповідно, 19/160 часток земельної ділянки мають свою вартість, право користування земельною ділянкою також має свою вартість. Вважає, що і земельна ділянка і житловий будинок можуть бути розділені між співвласникам, при цьому, як вказує позивач, йому належать в абсолютних одиницях 15,4375 кв.м житлової площі, розташованої на земельній ділянці, яка може бути виділена в натурі. Варіанти розподілу або його неможливості можуть бути встановлені тільки відповідною будівельно-технічною експертизою. Отже, доводи позивача про неможливість розподілу житлового будинку на думку відповідача є неспроможними. Посилання позивача про незначність 12% від вартості житлового будинку також не заслуговують на увагу, оскільки житлова площа вимірюється квадратними метрами, а не грошовими одиницями. Відповідач також не згодна із визначеною вартістю її частки. Самовільне будівництво навісу в 2010 році площею 19,4 кв.м, гаража в 2015році площею 39,7 кв.м на земельній ділянці відбулось без узгодження з відповідачем. На даний час без погодження з відповідачем також зведений тамбур площею 4,8 кв.м. Таким чином, частина житлового будинку в абсолютних одиницях (кв.м) що належить відповідачу збільшилась, відповідно, збільшилась і вартість належної відповідачу частки. Відповідач вважає, що [PERSON] вводить суд в оману, надаючи заздалегідь неправдивий звіт про вартість її частки, при цьому такий звіт був наданий відповідачу не в повному обсязі, що позбавляє її можливості встановити яким чином здійснювалась оцінка. Вважає, що спірний житловий будинок повинен бути оцінений оцінювачем в цілому, а не частково, а від вартості всього житлового будинку розрахована вартість належної відповідачу частки. Маючи в своєму розпорядженні інформацію щодо попередньої вартості житлового будинку у розмірі 614551 гривень, відповідач вважає що вартість 19/160 частки становить 72'977 гривень (614 551 / 160 * 19 = 72'977,93 гривень). До теперішнього моменту [PERSON] не здійснювала будь-яких спроб щодо врегулювання спору мирним шляхом. Вважає, що [PERSON] , зловживаючи своїм правом, звернулась до суду для вирішення даного спірного питання, тим самим змусила сплачувати відповідача судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved