Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на будинок, оскільки вона 22.01.2011 року купила у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS], остання померла [INFO] р., а договір купівлі-продажу укладено у простій письмовій формі із зобов'язанням [PERSON] оформити договір купівлі-продажу при першій можливості в нотаріальній конторі. Житловий будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності. Позивачка виконала свої зобов'язання по даному договору, надала обумовлену договором суму в присутності чоловіка [PERSON] [PERSON] та її дочки [PERSON] У зв'язку з чим просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. В судове засідання на розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує (а.с31). Відповідачі подали до суду письмові заяви, у яких просять розглянути справу без їх участі (а.с32,33). Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті позову, суд прийшов до наступних висновків. Суд встановив, що 22.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір купівлі-продажу за 60 000 гривень житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], який належить продавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 09.04.2001 року (а.с.8,15). За даним договором продавець зобов'язалась після одужання посвідчити такий договір у нотаріальному порядку. Як вбачається з обставин позову, які сторонами по справі не оспорюються, кошти в сумі 60 000 гривень покупцем було передано продавцю у присутності відповідачів, як членів її сім'ї (а.с.3,32,33). [PERSON] [INFO] року померла, у нотаріальному порядку укладений договір не посвідчила, у зв'язку з чим право позивача спірний будинок не визнається (а.с.4,10). Відповідачі, як спадкоємці першої черги померлої на час її смерті проживали разом з нею, що стверджується зареєстрованим їх місцем проживання, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не отримували (а.с.5,6,24,27). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ст. 655 ЦК України випливає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно ст. 657 ЦК України, згідно умови якої договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. При укладені договору купівлі-продажу житлового будинку між сторонами були обумовлені всі суттєві умови договору. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом; право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зі змісту ч.5 ст.11 ЦК України, слідує, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Суд вважає, що право власності на спірне нерухоме майно позивачем набуто правомірно, незаконність набуття права власності не встановлена судом, обмеження та обтяження щодо відчуження цього майна як на час укладення договору купівлі-продажу так і на даний час відсутні (а.с.40), а тому за позивачем слід визнати право власності на спірне майно. Із здобутих у справі доказів вбачається, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі - продажу від 22.01.2011 року та відбулося його часткове виконання, зокрема власник передав позивачеві нерухоме майно та отримав оплату згідно угоди, при цьому позивач позбавлений можливості привести даний правочин у відповідність до вимог закону у зв'язку зі смертю продавця, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем доведено факт добросовісного набуття права власності, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved