Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1963грн. та моральної шкоди в сумі 3000грн. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, та дала пояснення, що 29 серпня 2014 року її мати [PERSON] разом з її малолітнім сином [PERSON], [INFO], зайшли до будівельного магазину «Геометр» і, коли вони знаходились у торгівельному залі на сина зненацька впала антресоль меблевої шафи, що завдало дитині легкі тілесні пошкодження. Власником магазину є відповідач. Позивачка змушена була витратити 1963грн. на лікування сина, які просить стягнути з відповідача. Також позивачка вказує, що зазнала психічних страждань через травмування дитини, тому просить стягнути на відшкодування моральної шкоди стягнути 3000грн. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, дали пояснення, що позивач ніякої шкоди не завдавав позивачці, шафа впала на дитину через необачність бабусі матері позивачці, що підтверджено матеріалами кримінального провадження за вказаним фактом. Крім того, у магазині є попереджувальні написи про недопустимість торкатися меблів, що було порушено сином позивачці. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не має бути задоволеним. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що власником магазину «Геометр», розташованому за адресою: місто Ізмаїл, вулиця Котовського,43, є відповідач [PERSON], який також здійснює підприємницьку діяльність у вказаному магазині. Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Ст.ст.1164 та 1165 ЦК України передбачають, що у разі неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; відшкодування завданої шкоди; заборони діяльності, яка створює загрозу. Шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.1166 ЦЕК України, яка встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, підставою для відшкодування шкоди, завданої позивачці у вигляді витрат на лікування малолітнього сина є наявність в діях відповідача провини. Проте, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 24 березня 2015 року слідчого СВ Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області [PERSON], провини в діях відповідача [PERSON] або інших працівників магазину «Геометр» у завданні шкоди здоровю сина позивачці не встановлено. Вказана постанова не оскаржена, набрала законної сили. Відповідно до ст.61 ЦПК України відсутність провини з боку відповідача за наявності вищевказаної постанови не потребує додаткового доказування. Також в судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив, що син позивачки торкався меблів в магазині, йому та бабусі були зроблені неодноразово зауваження. Тому підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні. Крім того, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ГК України моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини. З огляду на вищевказану відсутність провини з боку відповідача, також немає й підстав для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позивачка [PERSON] не надала суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України в підтвердження своїх вимог. Таким чином, позивачкою в порушення ст.60 ЦПК України не надано суду жодного доказу позовних вимог, окрім її власних пояснень. Тому суд доходить до виводу про необґрунтованість та надуманість вимог позивачки, тому що в судовому засіданні не встановлено жодного доказу провини відповідача у заподіянні позивачці як матеріальної, так і моральної шкоди. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed