Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Гайворонської РДА Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що з 03.08.2004 року до 14.07.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач, починаючи з травня 2013 року, проживає окремо, за іншою адресою та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З часу окремого проживання, а саме з травня 2013 року, відповідач жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина, не дбає про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На протязі більше 4 років відповідач дитиною не опікується, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, взагалі не відвідує школу де навчається [PERSON], жодного разу не був на батьківських зборах. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Додатково син займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях. Вона сама створює всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно їхньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того рішенням Гайворонського районного суду від 26.08.2008 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 150 грн. 00 коп. на місяць до повноліття дитини. На теперішній час змінився її сімейний стан - у неї від другого шлюбу народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Вона очікує народження ще однієї дитини. Відповідно, змінилось і її матеріальне становище - кількість утриманців. Чоловік з 2016 року і по теперішній час знаходиться у зоні АТО, беручи участь у бойових діях. Крім того вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і її доходи значно зменшились та на теперішній час становлять 860 грн. на місяць. Тому вважає, що розмір аліментів, що стягується з відповідача на її користь на утримання сина відповідно до рішення Гайворонського районного суду від 26.08.2008 року підлягає збільшенню. На даний час просить стягнути з відповідача, аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовільнити. Позивач пояснила, що відповідач близько 5 років не цікавиться життям своєї дитини, не надає матеріальної допомоги, жодного разу не провідав дитину, без будь-якої поважної причини. Відповідач в судове засідання не з'явився відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту судової влади України від 28.03.2018 року про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Представник органу опіки та піклування Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області Вовк А.В. в судовому засіданні надала висновок про те, що необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожний окремо суду пояснили, що відповідач взагалі не цікавиться життям та здоров'ям своєї дитини [PERSON], не приймає участі у його вихованні та утриманні вже близько 4 років. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. З 03.08.2004 року до 14.07.2008 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5-6). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідач, починаючи з травня 2013 року, проживає окремо, за іншою адресою та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Відповідач не дбає про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, дитиною не опікується, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, взагалі не відвідує школу де навчається [PERSON], жодного разу не був на батьківських зборах (а.с. 11). Будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини він не надавав і не надає. Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи вислухавши пояснення позивача, пояснення представника органу опіки та піклування Гайворонської РДА, свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом 5 років не цікавиться життям дитини, не бачиться з нею, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: - не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. - нe цікавиться, як росте його дитина . - не забезпечує дитину необхідним харчуванням. - не забезпечує дитину медичним доглядом. - не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, а тому має бути позбавлений батьківських прав щодо [PERSON] Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утриманні позивача. Судом встановлено, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. на дитину щомісячно, згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2008 року. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №143 цс 13. Згідно ст.ст. 182, 192 СК України, необхідно змінити розмір аліментів визначений за рішенням суду, і стягти їх в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зміну способу стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви. Суд вважає, що в даному випадку аліменти слід стягувати з моменту вступу рішення суду в законну силу, згідно п. 23 Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов'язку згідно ст. 180 СК України утримувати дитину до повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved