Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом і просив розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.07.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 30. На обґрунтування позову повідомив, що 22.07.2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Подружні відносини між ними припинені з березня 2015 року. Основна причина розпаду сім'ї це зловживання алкоголем [PERSON], різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя у неї з відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Шлюбні відносини між ними припинилися назавжди та примирення між ними неможливе. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Позивач також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 22.07.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 30. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.6). Сім'я фактично розпалася, подальше спільне проживання й збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] з якого видно, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі (а.с.3). Також даний факт підтверджується викладемими у позовній заяві обгрунтуваннями, які відповідач визнав, а позивачка підтримала. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174,197, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved