Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] вказуючи, що вона є власником житла і в її житловому будинку, крім інших членів сім'ї, зареєстрована колишня дружина її внука [PERSON] - [PERSON], з якою внук розлучився 27 листопада 2014 року і остання, ще задовго до розірвання шлюбу, а саме в червні 2014 року, вибула на постійне місце проживання в с.Великі Калетинці Білогірського району Хмельницької області, тобто втратила право користування її житловим будинком. Зазначає, що будь-яке особисте майно [PERSON] в житловому будинку відсутнє, вона не сплачує жодних комунальних послуг за місцем своєї реєстрації, при цьому добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з'явилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 грудня 2006 року № 915286 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 грудня 2006 року № 13080461 (а.с. 7-8). Із довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 14 квітня 2015 року № 931, Акту встановлення факту відсутності особи за місцем проживання цієї ж селищної ради від 14 квітня 2015 року та довідки Білогірського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 10 липня 2015 року № 20/503 встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS], власником якого є позивач [PERSON], однак фактично за даною адресою не проживає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо пояснили, що знають позивача [PERSON] та колишню дружину її внука - [PERSON], підтвердили той факт, що остання в житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON], не проживає більше одного року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка колишній чоловік відповідача [PERSON] - [PERSON] також показав, що [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS], який належить його бабі [PERSON], не проживає більше одного року. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надала доказів того, що між нею та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання в житловому будинку позивача більше одного року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved