Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] про усунення перешкод у здійсненні права власності. В обґрунтування даного позову вказує на те, що своїми діями відповідач умисно створює перешкоди у здійсненні позивачем свого права власності, користуванні та розпорядженні майном, зокрема, обмежує повноцінний доступ позивачу належної йому частини будівлі, а саме заїзду-виїзду на земельну ділянку по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги, зокрема просив суд своїм рішенням заборонити військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] , код ЄДРПОУ [NUMBER] ) вчиняти дії, які унеможливлять використання заїзду-виїзду на земельну ділянку (кадастровий номер 4610136600:04:007:0022) по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Представник відповідача Наркєвич А.С. в судовому засіданні проти позову не заперечив; визнав, що конфлікт між сторонами дійсно мав місце, оскільки позивачка використовувала свою земельну ділянку не за призначенням. Облаштувала стоянку транспортних засобів. На даний час військова частина розблокувала заїзд і на майбутнє бере на себе зобов`язання не чинити перешкод у користуванні. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право завернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 29 грудня 2009 року Міністерством оборони України проведено аукціон з продажу нежитлового приміщення в будівлі № 14 (овочесховище), загальною площею 291,2 м2 військового містечка № [NUMBER] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного аукціону, згідно з протоколом № 414 від 29 грудня 2009 року про проведення аукціону з продажу військового нерухомого майна, переможцем визнано - [PERSON] . 29 грудня 2009 року між ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», як уповноваженою організацією Міністерства оборони України та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким, Міністерство оборони України передало, а [PERSON] прийняла 92/100 частини нежитлового приміщення № [NUMBER] , загальною площею 291,2 м2. На виконання вказаного договору між сторонами було підписано акт приймання-передачі майна від 11.01.2010 р. В порядку, встановленому чинним законодавством України, право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 12.01.2010 р. за реєстраційним № 25012258. Порядок використання земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий № 4610136600:04:007:0022), де розташований об`єкт нерухомого майна, що перебуває у приватній спільній частковій власності [PERSON] , визначений у договорі оренди та договорі про встановлення земельного сервітуту. У відповідності до п. 1.1. договору № С/8 від 30.09.2015 р. земельний сервітут встановлений у вигляді проходу, проїзду, обслуговування, ремонту, складування, розміщення транспортних засобів. Згідно до умов договору оренди № 46/2013/КЕВ від 24.07.2013 р. на платній основі використовується частина технологічного майданчика площею 250 м2 для розміщення транспортних засобів. У відповідності до п. 10.10. Договору оренди, майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. 15.09.2015 р. начальник КЕВ м. Львова на адресу Галицької районної адміністрації м. Львова скеровано звернення № 4993 з проханням надати дозвіл на початок будівельних робіт з облаштування заїзду на територію земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий № 4610136600:04:007:0022). Вказані роботи були погоджені Комісією з безпеки дорожнього руху, Галицькою районною адміністрацією м. Львова, УДАІ ГУ УМВС України у Львівській області та ВДАІ м. Львова ГУ УМВС України у Львівській області, що підтверджується протоколом №9 засідання комісії від 27.08.2015 р. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~ Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Пп. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014\~ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.). Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial