Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною сторін навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню доньку, яка проживає разом із нею і через навчання у Запорізькому національному технічному університеті на денному відділені у зв`язку з чим не має можливості працювати, а отже і самостійно себе забезпечувати, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивач надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він частково визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування і не має можливості влаштуватися на постійну роботу, тому його дохід є мінливим. Крім того, має малолітнього сина і дружину, яка не працює через догляд за дитиною. Також зазначив, що окрім сина і дружини на його утриманні перебуває малолітня донька дружини. Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Матеріалами справи знайшло своє підтвердження, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки № 2063 від 05 вересня 2018 року, виданої Запорізьким національним технічним університетом, [PERSON] з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року є студенткою І курсу цього навчального закладу; денна форма навчання; навчання за контрактом (а.с. 9). Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , прізвище якої було змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 22). Від цього шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). [PERSON] також має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується (а.с. 24). Згідно з актом № 2094 проживання без реєстрації, складеного 11 лютого 2019 року комісією КП Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», відповідач разом зі своєю дружиною [PERSON] , їхнім сином [PERSON] та падчеркою [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Також судом встановлено, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку у комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» з діагнозом «Хронічний гепатит з виходом в цироз печінки помірної стадії активності. Холестатичний синдром». Викладене підтверджується випискою № 2562/386 із медичної картки стаціонарного хворого, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 25), а також довідкою ЛКК № 157 від 08 лютого 2019 року, виданої КНП Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» (а.с. 27). Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, враховуючи фактичні обставини справи, а саме стан здоров`я відповідача і необхідність постійного медикаментозного лікування, перебування на його утриманні малолітнього сина і непрацюючої дружини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial