Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.06.2010 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. У січні 2013 року сім'я розпалась і з того часу сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки відповідач постійного місця роботи немає, але неофіційно працює та має дохід, тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовну вимогу про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень (а.с.10). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 10.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.5). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 329 від 23.05.2014 року (а.с.3). Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, а також те, що відповідач не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, є особою працездатного віку, визнає позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень на дитину, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень на дитину щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial