Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що між сторонами 22.10.2011 року було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв`язку з чим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 року шлюб між ними розірвано. Після припинення сімейних відносин син проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має змогу сплачувати аліменти на її утримання, у зв`язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не сповістив. Про розгляд справи був повідомлений в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 22.10.2011 року між сторонами Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, актовий запис №1060. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження саме в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. на місяць. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Як встановлено судом, неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, відомостей щодо наявності інших осіб на його утриманні матеріали справи не містять, як і доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою малолітню дитину. Крім того, відповідач не надав до суду заяви з запереченнями щодо розміру аліментів, які просить стягнути позивач. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. на місяць. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду 12.05.2021 року, отже аліменти підлягають стягненню з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 908 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved