Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фермерського господарства «Наталка» про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки у придатному для використання за цільовим призначенням стані, а згодом уточнила свої вимоги, доповнивши їх вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,87 га, що розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 січня 2012 р. між нею та фермерським господарством «Наталка» укладено договір оренди землі на строк 10 років на умовах платності: згідно умов договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробітковій формі у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 4000,65 грн. до кінця календарного року ( 31 грудня) , в якому використовується земельна ділянка. Сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою або на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Відповідно до закону сторони уклали договір в письмовій формі і здійснили його державну реєстрацію. Вона, позивачка, виконала умови договору: передала в оренду земельну ділянку, відповідач її прийняв, але належно не виконує умов договору - не сплатив орендну плату за періоди з 10 січня по 31 грудня 2012 р., з 1 січня по 31 грудня 2013 р. та з 1 січня по 31 грудня 2014 р. на загальну суму 12001, 65 грн. Відтак вона не бажає підтримувати договірні відносини та зажадає дострокового розірвання договору оренди в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов цього договору, повернення земельної ділянки у придатному для використання за її призначенням стані та стягнення заборгованості з орендної плати. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач третій рік поспіль не виконує умов договору оренди землі: ні в грошовій, ні в натуральній, ні в відробітковій формі. Між тим, основним джерелом доходів громадян в сільській місцевості є орендна плата за землю. Позивачка докладала зусиль щоб отримати довідку про наявну заборгованість, однак відповідач її не надав. Він не оспорив твердження позивачки, що така заборгованість існує. Відтак існують правові підстави для розірвання договору оренди землі та застосування його наслідків, а також для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати. Представник відповідача, належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, заперечень та доказів, які б спростовували вимоги позивача, не надав. Вислухавши пояснення представника позивачки, його доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив , що позивачка є власницею земельної ділянки площею 4,87 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради і має використовуватися для ведення особистого селянського господарства. 10 січня 2011 р. між нею та фермерським господарством «Наталка» укладено договір оренди землі на умовах строковості та платності. Договір оренди землі зареєстровано відповідно до закону. Земельна ділянка передана орендарю відповідно до акту приймання-передачі від 21 травня 2012 р. і дотепер ним використовується. Відповідач заборгував позивачці орендну плату, яка відповідно до п.9 договору вноситься до кінця календарного року (31 грудня), в якому використовувалась земельна ділянка, за три календарні роки. Орендодавець - позивач вимагає розірвання договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України, - в зв'язку з порушення умов договору з боку орендаря, повернення земельної ділянки та сплати заборгованості з орендної плати. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про плату за землю». Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). При цьому право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону ( ч.5 ст. 126 ЗК України). Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Стаття 32 Закону України « Про оренду землі» передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди ( ч.2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст.19 Закону України «Про плату за землю»). Вирішуючи даний спір, суд керується положеннями ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд дійшов висновку, що відповідач заборгував позивачці сплату орендної плати за 2012 р., 2013 р., 2014 р., і в його діях вбачається систематичність та істотність порушення договору. Розмір заборгованості за три календарні роки становить 12001 грн. 95 коп., виходячи з орендної плати 4000 грн. 65 коп. Доказів, які б спростовували цей висновок суду, відповідач не надав. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору ( ч.2 ст. 651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-75цс13). Позивачка була позбавлена можливості впродовж трьох років отримати кошти в якості орендної плати, на які вона розраховувала при укладенні договору. Між тим, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили ( ч.3 ст. 653 ЦК України). Відповідач, який дотепер використовує земельну ділянку, має повернути її власнику у придатному для використання стані після набрання судовим рішенням законної сили. В зв'язку із задоволенням позовних вимог відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 730 грн. 80 коп.

Outcome: approved