Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] являється її рідним братом. Рішенням суду [PERSON] було визнано недієздатним у зв'язку з хронічним психічним захворюванням - шизофренією та призначено позивачку над ним опікуном. В зв'язку з визнанням брата недієздатним, він став отримувати пенсію у розмірі 924 гривень, половина коштів з якої сплачується як аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] Таким чином, щомісячний дохід [PERSON] складає менше 500 грн. та не забезпечує його матеріальних потреб у придбанні ліків та інших необхідних особистих речей. Відповідач по справі є сином [PERSON] та зобов'язаний утримувати батька. В зв'язку з цим, позивачка просить стягнути з [PERSON] кошти на утримання батька у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову та до зміни матеріального та сімейного стану сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позові та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.03.2014 року, [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. В якості опікуна призначено його сестру - [PERSON]. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, [PERSON] повинен сплачувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12.04.2011 року і до повноліття дитини на підставі судового наказу № 2н-122/11 виданого Голо пристанським районним судом 28.04.2011 року. Відповідно до довідки УПФУ в Голо пристанському районі в Херсонській області, [PERSON] отримує соціальну пенсію по інвалідності дитинства ІІ групи у розмірі 924 грн. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено мінімальний прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для осіб, які втратили працездатність, - 949 гривень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є сином визнаного недієздатним [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Окрім цього, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (положення ч. 1 ст. 203 СК України). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. На обґрунтування заявлених вимог суду були надані наступні докази, а саме: довідка МСЕК серія МСЕ N 004204, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, і вказана група інвалідності встановлена безстроково. Також встановлено, що [PERSON] на теперішній час проживає у своєї сестри, яка є його опікуном. Крім цього, він потребує постійного стороннього догляду і допомоги, оскільки обмежений в самообслуговуванні, здатності до самовільного пересування, обмеження здатності до орієнтації та спілкування, а також не спроможний контролювати свою поведінку, що підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу № 47. Також судом встановлено, що внаслідок щомісячної сплати аліментів на свою неповнолітню дитину, розмір доходу [PERSON] складає менше прожиткового мінімуму встановленого законодавством. Таким чином, позивач надав докази того, що [PERSON] є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище [PERSON], а також те, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, відомостей про наявність у відповідача інших утриманців в судовому засіданні встановлено не було. Окрім цього, будь-яких доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання свого непрацездатного батька, матеріали справи не містять. Таким чином, суд взявши до уваги в сукупності установлені в судовому засіданні обставини справи, вважає, що на користь позивачки повинні бути присуджені грошові кошти на утримання [PERSON] у розмірі 300 гривень щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. З огляду на вказане та

Outcome: partial