Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київський страховий дім», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 19грудня 2013 року о 00:40 год. [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER], в м. Черкаси по вул. Дахнівська на перехресті з вул. Лісовою при зміні напряму руху не впевнився у безпечності руху при повороті ліворуч на вул. Лісову та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER], що належить їй на праві власності та який рухався у попутному напрямку. ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що встановлено постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та у зв'язку із цим їй завдано матеріальної шкоди, що пов'язана із пошкодженням автомобіля Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER], що належить їй, а також моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] щодо неї та у зв'язку з пошкодженням автомобіля Volkswagen T4. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 44/14 від 02.04.2014 року, розмір матеріальних збитків, спричинених належному їй автомобілю внаслідок ДТП, становить 25754,61 грн. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 1500 грн. Крім того, стверджує, що нею було оплачено направлення телеграми для виклику винуватця ДТП для участі в проведенні огляду її пошкодженого ТЗ в ході експертного авто-товарознавчого дослідження, а також було оплачено проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 450,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 44 від 31.04.2014 року, фіскальними чеками № 8971, № 8972 від 25.03.2014 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» згідно полісу № АС/4267268 від 12.08.2013 року. Після ДТП, 23.12.2013 року вона звернулася до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» з повідомленням про страховий випадок ДТП, а також 07.05.2014 року нею було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. 05.08.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» їй було виплачено частину страхового відшкодування в розмірі 15341,20 грн., що підтверджується випискою з її особового рахунку від 23.01.2015 року. Стверджує, що страхове відшкодування повинно було бути виплачене в сумі 25244,61 грн., тому відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» виплачено не у повному розмірі, а також з порушенням строків, оскільки несплачена частина відшкодування становить 9903,41 грн. і повинна була бути виплачена не пізніше 05.08.2014 року, однак не сплачена до цього часу. У зв'язку з простроченням виплати частини страхового відшкодування просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» невиплачене страхове відшкодування в сумі 9903,41 грн.; пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в сумі 1317,29 грн.; інфляційні збитки в сумі 1478,91 грн.; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 176,63 грн. Крім того, вважає, що оскільки згідно полісу № АС/4267268 від 12.08.2013 року франшиза становить 510,00 грн., а також нею було понесено витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження і їй спричинено моральної шкоди, то ці суми відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не підлягають виплаті страховиком, отже повинні бути відшкодовані їй відповідачем [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, однак надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності у зв'язку з неможливістю прибути до суду внаслідок відсутності коштів, направивши до суду заперечення проти позову, в якому визнав позов частково. В запереченні відповідач зазначив, що вважає суму відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачкою, завищеною, посилаючись на необхідність врахування його майнового стану, оскільки на даний час він є безробітнім, не має джерел отримання матеріального доходу, при цьому має на утриманні двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги, заявлені позивачкою до ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім», просив задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги, заявлені позивачкою до нього, визнав частково, - в частині стягнення франшизи 510,00 грн., ? частини витрат на оплату авто-товарознавчого дослідження в сумі 258,54 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. При цьому відповідач [PERSON] надав до суду копію своєї трудової книжки та трудового договору від 04.11.2013 року, згідно з відомостями в яких, він перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] протягом періоду з 04.11.2013 року до 28.02.2015 року, коли був звільнений за згодою сторін. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, надавши суду заперечення проти позову, в якому просив у позові відмовити. В запереченні проти позову відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» зазначив, що вважає позовні вимог позивачки [PERSON] безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права і не підлягають до задоволення, оскільки ним як страховиком виконано свої зобов'язання з виплати страхового відшкодування в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначав, що 07.05.2015 року [PERSON] звернулася до нього з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому надала рахунок-фактуру № 47 від 04.04.2014 року та акт виконаних робіт від 24.04.2014 року, квитанцію № 17 від 24.04.2014 року, з яких вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER], склала 32372,00 грн., в тому числі вартість робіт та вартість використаних матеріалів 8328,00 грн., вартість замінених деталей 24044,00 грн. Згідно проведеного на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» експертного авто-товарознавчого дослідження, оформленого звітом № 44/14 від 02.04.2014 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], становить 25754,61 грн. При цьому в ході експертного дослідження було розраховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, який склав 70 %. На підставі зазначеного звіту № 44/14 від 02.04.2014 року експертного авто-товарознавчого дослідження, а також рахунку-фактури № 47 від 04.04.2014 року, акту виконаних робіт від 24.04.2014 року і квитанції № 17 від 24.04.2014 року 31.07.2014 року відповідачем було складено страховий акт № 712-310 та наказ № 712-310/1/1 про виплату страхового відшкодування в розмірі 15341,20 грн., а 05.08.2014 року здійснено виплату відшкодування у зазначеному розмірі за платіжним дорученням № 2460. При цьому відповідач зазначив, що відповідно до норм і положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовуються лише витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Оскільки коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 70 % визначено згідно звіту № 44/14 від 02.04.2014 року експертного авто-товарознавчого дослідження, та з урахуванням того, що позивачкою було надано докази відновлення транспортного засобу на суму 32372,00 грн., відповідачем було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, розрахований шляхом експертного автотоварознавчого дослідження, до вартості запчастин в розмірі 24044,00 грн., оскільки саме така вартість зазначена в документах про підтвердження витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу позивачки. Внаслідок зазначеного вартість замінених деталей з урахуванням зносу склала 7213,20 грн. Внаслідок зазначеного відповідачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, державний номерний знак [NUMBER],, з урахуванням зносу та за мінусом франшизи, що становило 15341,20 грн. і було виплачено відповідачем, отже позовні вимоги щодо стягнення суми невиплаченої ним суми страхового відшкодування є необґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» заперечувало, виходячи з того, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено можливості стягнення зі страхової компанії 3 % річних та інфляційних збитків. Підставою для стягнення 3 % річних та інфляційних збитків є ст. 625 Цивільного кодексу України, яка може застосовуватися лише до грошових зобов'язань, а зобов'язання відповідача з виплати страхового відшкодування позивачці не є грошовими зобов'язаннями, а виникли зі спричинення шкоди, до того ж між сторонами відсутні договірні правовідносини, як це передбачено ст. 992 Цивільного кодексу України. Щодо заявленої позивачкою до стягнення суми пені, відповідач вважає, що ці вимоги також є безпідставними, оскільки страховою компанією було у повному обсязі сплачено страхове відшкодування в сумі 15341,20 грн. у строку визначені Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В ході судового розгляду за заявою позивачки до участі у справі залучено в якості співвідповідача фізичну особи-підприємця [PERSON], оскільки згідно наданих відповідачем [PERSON] документів (копії трудової книжки та трудового договору від 04.11.2013 року) підтверджується, що на час ДТП останній перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON], виконував свої трудові функції як водій таксі та керував при цьому автомобілем Daewoo Lanos, держанин номерний знак [NUMBER], що належить гр. [PERSON] Після залучення до участі у справі співвідповідача позивачка [PERSON] уточнила та збільшила позовні вимоги, просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» невиплачене страхове відшкодування 9903,41 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 3106,41 грн., інфляційні збитки 5235,82 грн., 3 % річних від простроченої суми 246,64 грн., а всього 18492,28 грн., а також просила стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн., в рахунок відшкодування майнової шкоди (франшиза) 510,00 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження 517,08 грн., а всього 2527,08 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. В подальшому позивачка звернулася до суду із заявою про залишення, у зв'язку з частковим відшкодуванням, без розгляду позову в частині позовних вимог щодо стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] моральної шкоди 1500,00 грн., майнової шкоди, 510,00 грн., витрат на оплату автотоварознавчого дослідження - 517,08 грн. В решті позовних вимог позов підтримала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встанволено, що 19 грудня 2013 року о 00:40 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та в момент ДТП перебував під керуванням [PERSON] ДТП сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення останнім вимог Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.02.2014 року, яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Черкаської області у справі № 33/793/68/14. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу на момент ДТП було застраховано відповідно до Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4267268 від 12.08.2013 року. Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 18.04.2012 року. Розмір матеріальних збитків, завданих [PERSON] внаслідок пошкодження її транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], визначений згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 44/14 від 02.04.2014 року, виконаного експертом авто-товарознавцем [PERSON], та становить 25754,61 грн. Посилання на зазначений висновок, як на обґрунтування своїх доводів і міркувань, містить як позовна заява, так і заперечення проти позову, надані відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім», отже даний висновок експертного авто-товарознавчого дослідження та достовірність зазначених в ньому відомостей сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. 23.12.2013 року [PERSON] було подано до ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» відповідне повідомлення про страховий випадок, та в подальшому 07.05.2014 року надано страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Через 90 днів з дня подання заяви про виплату страхового відшкодування 05.08.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15341,20 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] від 23.01.2015 року. Посилання відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» на те, що при розрахунку розміру страхового відшкодування ним було обґрунтовано використано документи, надані позивачкою про вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], однак не прийнято до уваги вартість відновлювального ремонту і, відповідно, розмір збитків, визначений експертом в ході експертного авто-товарознавчого дослідження, не відповідають чинному законодавству та спростовуються наявними у справі доказами. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За положенням ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, ФДМ України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, Методика застосовується, зокрема, з метою визначення ринкової вартості КТЗ, їх складників у разі відчуження; визначення вартості КТЗ для страхування фізичними та юридичними особами; визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв'язання майнових суперечок. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, ФДМ України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. В такому випадку виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування. З наданих документів вбачається, що [PERSON] звернулася до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» з заявою про виплату страхового відшкодування 07.05.2015 року, при цьому надавши рахунок-фактуру № 47 від 04.04.2014 року та акт виконаних робіт від 24.04.2014 року, квитанцію № 17 від 24.04.2014 року. За таких обставин в разі, якщо страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні експертизи, страхове відшкодування повинно було бути виплачене через 15 днів з дня узгодження його розміру. Обставини справи свідчать про інше. Страхове відшкодування було виплачено лише через 90 днів з дня подання позивачкою заяви про страхове відшкодування та документів про вартість здійсненого нею ремонту пошкодженого транспортного засобу. Крім того сторони визнають, що експертиза (експертне дослідження) було проведено, що також спростовує наявність між сторонами згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а також те, що сторони не наполягали на проведенні експертизи. За відсутності згоди між сторонами про розмір страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту було визначено шляхом експертного авто-товарознавчого дослідження, яке проводилося як за зверненням представника позивачки [PERSON], так і за зверненням ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім». Результати дослідження оформлені висновком № 44/14 від 02.04.2014 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту без врахування зносу транспортного засобу становить 63802,01 грн., в тому числі ремонтно-відновлювальні роботи 4939,00 грн., витратні матеріали 4509,59 грн., вартість деталей, що підлягають заміні, 54353,42 грн. Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу становить 70 %. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і відповідно розмір збитків становить 25754,61 грн. Виходячи з положень ст.ст. 22, 1192 Цивільного кодексу, ст.ст. 22, 29, 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, ФДМ України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, зазначена вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу, визначена експертним шляхом та є реальними збитками позивачки. Щодо використання страховиком при розрахунку розміру страхового відшкодування документів СТО ФОП [PERSON] щодо вартості оплаченого позивачкою відновлювального ремонту, а саме рахунку-фактури № 47 від 04.04.2014 року, акту виконаних робіт від 24.04.2014 року і квитанції № 17 від 24.04.2014 року, суд звертає увагу, що ФОП [PERSON] не є експертною організацією або ж експертом, атестованим відповідно до Закону України «Про судову експертизу», натомість є підприємцем, отже суб'єктом підприємницької діяльності на ринкових умовах її здійснення, включаючи власний ринковий підхід до формування ціни та вартості своїх послуг, виходячи з попиту та пропозиції на відповідному ринку, докази об'єктивності якого в матеріалах справи відсутні. Внаслідок зазначеного встановлення розміру реальних збитків на підставі зазначених документів є сумнівним. Відтак суд приходить до висновку, що при порівнянні вартості послуг на основі ціни, сформованої СТО, та вартості послуг, визначеної експертним шляхом з дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, ФДМ України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, за умов, коли сторони не оскаржують відповідних висновків експертизи та ці висновки не спростовуються іншими матеріалами справи, зокрема висновками інших експертних досліджень або ж судових експертиз, обґрунтовано об'єктивними, а отже і першочерговими є висновки саме отримані експертним шляхом, з яких і слід виходити при визначенні розміру реальних збитків. Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], яка склала 32372,00 грн., в тому числі вартість робіт та вартість використаних матеріалів 8328,00 грн., вартість замінених деталей 24044,00 грн. та була визначена відповідачем виходячи з рахунку-фактури № 47 від 04.04.2014 року ФОП [PERSON], акту виконаних робіт від 24.04.2014 року і квитанції № 17 від 24.04.2014 року, не свідчить про розмір реальних збитків позивачки, та використана страховиком необґрунтовано. При цьому суд звертає увагу, що при огляді пошкодженого транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER], який здійснювався експертом за зверненням страховика ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» був безпосередньо присутній уповноважений представник страховика, який підписав протокол огляду транспортного засобу, погодивши достовірність переліку пошкоджених деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу, що підлягають ремонту або заміні відповідно до інформації, зазначеної в протоколі огляду. Підтверджені матеріалами справи дії відповідача щодо застосування при розрахунку розміру страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі, який визначено експертом в ході експертного автотоварознавчого дослідження, з посиланням на відповідний висновок експертного дослідження свідчать про визнання відповідачем достовірності цього висновку, включаючи визначену в ньому вартість відновлювального ремонту і розмір збитків, а отже є ознакою упередженості дій відповідача щодо неврахування цієї вартості відновлювального ремонту і відповідного розміру збитків при розрахунку страхового відшкодування. Суд також приймає до уваги, що за твердженнями позивачки, відновлювальний ремонт здійснювався нею не у повному обсязі, а частково з причин нестачі коштів для проведення повного відновлення транспортного засобу, а також оскільки на час проведення ремонту страхове відшкодування їй не було сплачено, однак термінове часткове відновлення транспортного засобу було необхідне з метою уникнення подальших збитків, оскільки автомобіль використовується нею в підприємницькій діяльності. Однак таке відновлення не свідчить про те, що страховик мав підстави обмежувати страхову виплату вартістю цього часткового відновлення. Відповідно до ст. 12 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4267268 від 12.08.2013 року, франшиза становить 510,00 грн. Отже відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» повинен був виплатити страхове відшкодування в розмірі: 25754,61 грн. - 510,00 грн. = 25244,61 грн. Відповідачем було виплачено страхове відшкодування 15341,20 грн. Таким чином вчасно не сплачено страхове відшкодування в розмірі: 25244,61 грн. - 15341,20 грн. = 9903,41 грн. Відповідно до ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Подвійна облікова ставка НБУ протягом прострочення становила з 6 серпня 2014 р. до 12 листопада 2014 р. (99 днів) 25,00 % річних; з 13 листопада 2014 р. до 5 лютого 2015 р. (85 днів) 28,00 % річних; з 6 лютого 2015 р. до 3 березня 2015 р. (26 днів) 39,00 % річних; з 4 березня 2015 р. до 4 червня 2015 р. (93 днів) 60,00 % річних. Пеня становить: -за період 6 серпня 2014 р. - 12 листопада 2014 р.: 9903,41 грн. * 25 % / 365 * 99 днів = 671,53 грн.; -за період 13 листопада 2014 р. - 5 лютого 2015 р.: 9903,41 грн. * 28 % / 365 * 85 днів = 645,76 грн.; -за період 6 лютого 2015 р. - 3 березня 2015 р.: 9903,41 грн. * 39 % / 365 * 26 днів = 275,12 грн.; -за період 4 березня 2015 р. - 4 червня 2015 р.: 9903,41 грн. * 60 % / 365 * 93 днів = 1514,00 грн.; -всього за період 6 серпня 2014 р. - 4 червня 2015 р.: 671,53 грн. + 645,76 грн. + 275,12 грн. + 1514,00 грн. = 3106,41 грн. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення статті 625 Цивільного кодексу, не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань, однак винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Посилання страхової компанії на те, що між ним та позивачкою [PERSON] не укладено договору добровільного страхування, тобто відсутні договірні відносини, а зобов'язання виникло з того, що позивачка є особою, потерпілою внаслідок ДТП, внаслідок чого відповідач зобов'язаний виплатити їй страхове відшкодування, не спростовує обов'язку відповідача виплатити заборгованість, в разі прострочення сплати страхового відшкодування, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних та не звільняє його від виконання вимог ст. 625 Цивільного кодексу, позаяк ст. 992 Цивільного кодексу встановлено відповідальність страховика у разі несплати страхової виплати не лише страхувальникові, а й іншій особі. Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 Цивільного кодексу передбачено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати також безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадку завдання шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникають два види правовідносин, і відповідно, зобов'язань: 1) Деліктні правовідносини (зобов'язання), де кредитором виступає потерпіла особа, а боржником - особа, яка завдала шкоди. В такому випадку положення статті 625 Цивільного кодексу не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань; 2) Договірні правовідносини (зобов'язання), які випливають з укладеного договору на користь третьої особи (договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності), де кредитором виступає особа, на користь якої повинно бути здійснене страхове відшкодування (полягає у покритті частини чи усіх збитків, завданих внаслідок настання страхової події - спричиненої шкоди з вини страхувальника), а боржником - страховик за цим договором. У такому випадку до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню положення статті 625 Цивільного кодексу, оскільки в разі прострочення виплати страхового відшкодування передбачена відповідальність згідно зі ст. 992 Цивільного кодексу України (в тому числі на окрасить третьої особи) та ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у вигляді пені). Отже в даному випадку зобов'язання страховика випливають з договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди, і до цих зобов'язань можуть застосовуватися положення ст. 625 Цивільного кодексу. Індекс інфляції протягом прострочення помісячно становив: серпень 2014 року - 1,008; вересень 2014 року - 1,029; жовтень 2014 року - 1,024; листопад 2014 року - 1,019; грудень 2014 року - 1,030; січень 2015 року - 1,031; лютий 2015 року - 1,053; березень 2015 року - 1,108; квітень 2015 року - 1,140. Інфляційні збитки становлять: 9903,41 грн. * 1,008 * 1,029 * 1,024 * 1,019 * 1,030 * 1,031 - 9903,41 грн. = 5235,82 грн. Період прострочення згідно позовних вимог становить 303 дня, що підтверджується матеріалами справи. Три відсотки річних від простроченої суми становить: 9903,41 грн. * 3 % / 365 днів * 303 днів = 246,64 грн. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства та умов договору страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідачі не відшкодовують шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином з ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» на користь [PERSON] необхідно стягнути 18492,28 грн., в тому числі: невиплачене страхове відшкодування 9903,41 грн.; пеня за прострочення сплати страхового відшкодування 3106,41 грн.; інфляційні збитки 5235,82 грн.; 3 % річних від простроченої суми 246,64 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі наданих документів, що підтверджують дані витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київський страховий дім» на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 грн.; витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, в сумі 2630,88 грн., які підтверджуються наданими суду документами: договором про надання правової допомоги від 19 лютого 2015 року; автами приймання-передачі надано правової допомоги від 06 березня 2015 року, 25 березня 2015 року, 15 квітня 2015 року, 29 квітня 2015 року, 20 травня 2015 року, 04 червня 2015 року; квитанціями про оплату правової допомоги від 12.03.2015 року, 02.04.2015 року, 16.04.2015 року, 08.05.2015 року, 03.06.2015 року, 05.06.2015 року та розрахунком витрат представником позивача на правову допомогу позивачу [PERSON]

Outcome: approved