Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Болградської ЦРЛ, треті особи головний лікар Болградської ЦРЛ [PERSON] та Болградська райдержадміністрація, який в судовому засіданні неодноразово уточнювала, та просить визнати бездіяльність Болградської ЦРЛ незаконною, внести зміни в штатний розпис Болградської ЦРЛ про перейменування посади начальника відділу охорони праці на посаду заступника головного лікаря з охорони праці, перевести її з посади начальника відділу охорони праці на посаду заступника головного лікаря з охорони праці, встановити їй посадовий оклад рівний окладу заступника лікаря по технічним питанням та стягнути з Болградської ЦРЛ різницю в заробітній платні начальника охорони праці та заступник головного лікаря з економічних питань з 18.04.2007 року по 08.04.2013 року та різницю в заробітній платні начальника охорони праці та заступника головного лікаря по технічним питанням з 09.04.2013 року по теперішній час. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 25.04.1995 року по 17.04.2007 року вона працювала на посаді заступника головного лікаря з охорони праці, але наказом головного лікаря від 09.01.2006 року за № 22, а потім його скасувавши, та повторно наказом головного лікаря від 06.02.2007 року за № 44 «Про зміну найменувань посад заступників головного лікаря» посада заступника головного лікаря з охорони праці була скорочена, що на її думку є порушенням ст. 15 ЗУ «Про охорону праці», а саме те, що керівники та спеціалісти служби охорони праці за своє посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробнично-технічних служб, що в її випадку є заступник головного лікаря з охорони праці, яка була скорочена, та відповідно зменшена її заробітна плата. Не її неодноразові звернення щодо поновлення її порушених прав та відновлення її в посаді заступника головного лікаря з охорони праці, головним лікарем та Болградською райдержадміністрацією залишаються не виконаними. Позивачка в судовому засіданні позов та уточнення до позовної заяви підтримала в повному обсязі, та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав заперечення на позов, відповідно якого Болградська ЦРЛ відповідно до статуту за погодженням з органом управління, яким є Болградська районна державна адміністрація, та уповноваженим органом власником, яким являється Болградська районна рада, встановлює чисельність працівників і затверджує штатний розпис. Головний лікар Болградської ЦРЛ призначає заступників головного лікаря та розподіляє обовязки між ними, затверджує положення про структурні підрозділи установи за поданням керівників цих підрозділів, за погодженням з органом управління самостійно визначає структуру управління і встановлює штати установи, за погодженням з органом управління затверджує порядок внутрішньої організації та сферу діяльності структурних підрозділів установи. Крім цього, в додатку 3 до наказу МОЗ від 23.02.2000 року за № 33, відсутня посада заступника головного лікаря з охорони праці. Треті особи до суду не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних обставин. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до вимог ст. 221 КЗаП трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно вимогам ст. 13 Закону України «Про охорону праці» работодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме, створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання. З огляду на ч. 5 ст. 15 цього ж Закону Керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 25.04.1995 року до 17.04.2007 року працювала в Болградській ЦРЛ на посаді заступника головного лікаря з охорони праці, та наказом від 18.04.2007 року за № 59 звільнена від займаної посади та переведена на посаду начальника відділу охорони праці, що підтверджено копією трудової книжки позивачки серії БТ-1№ 2758140. Наказом головного лікаря Болградської ЦРЛ № 44 від 20.02.2006 року «Про зміну найменувань посад заступників головного лікаря», була скорочена посада заступника головного лікаря з охорони праці. Зазначений наказ згодом був скасований самим головним лікарем, що в судовому засідання визнається сторонами на цей факт не оспорюється. Відповідно до наказу головного лікаря Болградської ЦРЛ № 44 від 06.02.2007 року «Про зміну найменувань посад заступників головного лікаря», була введена в штатний розпис Болградської ЦРЛ посада заступника головного лікаря по дитинству та допомогою пологів, та скорочена посада заступника головного лікаря з охорони праці та техніки безпеки, з утворенням в Болградській ЦРЛ службу з охорони праці. Згідно штатного розпису Болградської ЦРЛ станом на 01.02.2015 рік, адміністративний персонал складається з головного лікаря, заступника головного лікаря з медичної частини, заступника головного лікаря з технічних питань, головної медичної сестри, начальника штабу цивільної оборони, начальника відділу охорони праці. Як вбачається з розділу 8 статуту Болградської ЦРЛ, затвердженого рішенням Болградської районної ради від 20.12.2012 року за № 354-VІ, Болградська районна рада затверджує статут Установи, призначає її керівника, дає дозвіл на здійснення Установою господарської некомерційної діяльності, визначає види послуг, на надання яких поширюється зазначений дозвіл. Головний лікар Болградської ЦРЛ в свою чергу, за погодженням з Органом управління самостійно визначає структуру управління і встановлює штати Установи, призначає заступників головного лікаря, та розподіляє обовязки між ними, у межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників Установи. Судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталася до головного лікаря Болградської ЦРЛ, голови Болградської районної державної адміністрації та управляння охорони здоровя та медицини катастроф Одеської обласної державної адміністрації, з питанням про встановлення їй заробітної плати на рівні заробітної плати заступника головного лікаря з технічних питань, про що їй розяснювалося, згідно до статуту Болградської ЦРЛ, головний лікар самостійно призначає заступників головного лікаря та розподіляє між ними обовязки, та відповідно до п.2 Наказу МОЗ України «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя» № 33 від 23.02.2000 року, керівники закладів охорони здоровя мають право, у разі виробничої необхідності, змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені шатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Зміна посад працівників може здійснюватися лише в межах однієї категорії медичного фармацевтичного персоналу та господарсько-обслуговуюючого персоналу. Відповідно до п.1.24 статуту Болградської ЦРЛ, установа за погодженням з органом управління та уповноваженим органом власника встановлює чисельність працівників і затверджує штатний розпис. Тобто, надання керівнику структурного підрозділу Болградської ЦРЛ статусу заступника головного лікаря має відбуватися після здійснення змін до положення про відповідний структурний підрозділ, які відповідно до зазначених вище положень статуту мають були погоджені з органом управління установи, оскільки надання керівнику структурного підрозділу Болградської ЦРЛ статусу заступника головного лікаря за своєю суттю є змінами структури управління та штатів установи, зміна внутрішньої організації та сфери діяльності структурних підрозділів. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач в позові, а саме на порушення при переведенні її з посади заступника головного лікаря з охорони праці та відповідно зменшення розміру заробітної плати, із зобовязанням відповідача внесення зміни в штатний розпис Болградської ЦРЛ та переведення її на посаду заступника головного лікаря з охорони праці, із встановленням відповідного посадового окладу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні відповідними доказами, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed