Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, в якому просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з нею. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у грудні 2010 року вона припинила з відповідачем спільне проживання, а 28 липня 2011 року шлюб було розірвано згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області. [PERSON] після припинення шлюбних стосунків забрав сина до себе проти її волі і проживав з ним без реєстрації у своїх батьків в [ADDRESS] та не давав їй можливості вільно з ним зустрічатись, спілкуватись та приймати участь у його вихованні. На даний час з 03.04.2012 року син зареєстрований разом з нею [ADDRESS]. 20.11.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач чинив їй перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], а так як вона була вагітною другою дитиною та це приносило шкоду її майбутній дитині, впродовж року вона менше спілкувалась з сином. Не бажаючи віддавати їй сина, [PERSON] звернувся у комісію з питань захисту прав дитини, щодо визначення місця проживання сина біля нього, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася по вині позивачки, після розлучення син [PERSON] проживає з ним, відвідує Родниківську загальноосвітню школу, вона більше року не виявляла ніякої турботи та не цікавиться життям сина. Відповідно до висновку Органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації № 9-05-2013 від 29.08.2013 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] у сім'ї матері - [PERSON], беручи до уваги проголошений у Декларації прав дитини принцип про те, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] Під час розгляду даного питання органом опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації було досліджено умови проживання обох сімей та встановлені належні житлово-побутові умови для навчання та проживання дитини в обох батьків. Її чоловік - [PERSON], від якого вона має сина [PERSON], [INFO] і з яким зареєструвала шлюб 20 листопада 2012 року, не заперечує щодо проживання сина дружини [PERSON] разом з ними і ставитиметься до нього, як до власної дитини. Виключних обставин, які б давали право залишити сина проживати з батьком, не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити та пояснила, що у грудні 2010 року вона припинила з відповідачем спільне проживання, а 28 липня 2011 року шлюб було розірвано згідно рішення Уманського міськрайонного суду, під час розгляду справи про розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не вирішувалося і вона відповідних доказів не подавала. [PERSON] після припинення шлюбних стосунків забрав сина до себе проти її волі та по теперішній час проживає з ним без реєстрації у своїх батьків в [ADDRESS] та не дає їй можливості вільно з ним зустрічатись, спілкуватись та приймати участь у його вихованні. На даний час вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та народила сина [PERSON], [INFO]. Чоловік [PERSON] не заперечує щодо проживання дитини, ставиться до нього, як до власного сина. Син [PERSON] зареєстрований разом з нею [ADDRESS]. Згідно рішення суду вона сплачувала аліменти в розмірі 350 гривень та піклувалася про сина: купувала одяг, іграшки, в 2011 році купила комп'ютер. Син в школі навчається не дуже добре, тому вона вважає, що може більше допомогти йому в навчанні. Відповідач увесь час чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином та не бажаючи віддавати їй сина звернувся у комісію з питань захисту прав дитини, щодо визначення місця проживання сина біля нього, але відповідно до висновку Органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] саме з нею. З 2010 року вона постійно спілкувалася та займалася вихованням та навчанням сина, як могла. В даний час відповідач, батько дитини, не може належним чином займатися вихованням та навчанням сина [PERSON], так як він отримав травму хребта, в зв'язку з чим в даний час отримав І групу інвалідності і рухається за допомогою візка, а дід з бабою, в яких проживає син [PERSON] не можуть надати належне виховання та навчання сина. Також, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити та пояснив, що син позивачки проживав з нею по 2010 рік. На даний час відповідач після отриманої травми став інвалідом І групи і тому не може виховувати та навчати сина. Посилання відповідача та його представника, що справу провадженням необхідно закрити, так як рішенням Уманського міськрайонного суду від 28 липня 2011 року між сторонами шлюб розірвано, а у визначені місця проживання дитини [PERSON], [INFO] відмовлено, не відповідають нормам ЦПК України, так як під час розгляду справи про розірвання шлюбу фактично судом не розглядалося питання щодо визначення місця проживання дитини, сторонами не були наведені відповідні підстави та не надані докази і відповідно суд не міг безпідставно вирішити даний спір, що зазначено в п.2 ч.1 ст205 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON], про визначення місця проживання малолітньої дитини, їхнього сина [PERSON], [INFO] - разом з позивачкою, так як дитина хоче проживати з ним та пояснив, що він працював в «Уманьавтодорі» близько 1 року до отримання травми. Йому було дано І групу інвалідності після травми опорно-рухового апарата, але в даний час І група знята. Крім того, він є інвалідом ІІІ групи з дитинства в зв'язку з чим отримує пенсію. Він має змогу більше уваги приділяти сину і займатися з ним навчанням та вихованням. Гроші позивачка на утримання сина надавала коли вони проживали разом, а після розлучення припинила надавати кошти на утримання сина. Він у власності житла не має, зареєстрований по [ADDRESS], на даний час проживає зі своїми батьками в [ADDRESS], де його батько виділив своєму онуку окремих дві кімнати в будинку. Позивачка останнім часом аліменти не сплачує в зв'язку з чим виникла заборгованість із сплати аліментів. Він не заперечує щодо спілкування, виховання та навчання сина матір'ю і не чинить їй перешкоди в цьому. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснив, що позов не вмотивований, дитина увесь час після розлучення проживала з батьком і не хоче проживати з матір'ю. Просив виключити з матеріалів справи довідку про склад сім'ї виданою Гродзівською сільською радою Уманського району Черкаської області від 24.10.2013 року в якій вказано, що станом на 01.10.2013 року [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], мотивуючи це тим, що відповідно до довідки № 1142 від 04.12.2013 року виданою виконкомом Родниківської сільської ради [PERSON] разом зі своїм батьком [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS]. Дитина проживає в двоповерховому будинку діда та баби, в якому має дві кімнати, а у позивачки в користуванні будинок баби чоловіка з однієї кімнати. [PERSON] ходить в Родниківську ЗОШ, виявляє бажання проживати разом з батьком, відповідач не перешкоджає в спілкуванні та вихованні сина з позивачкою, тому дитина повинна проживати з батьком. Представник органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації - Камінська О.П., в судовому засіданні, проти задоволення даної позовної заяви не заперечувала, просили її задоволити та пояснила, що до них звернулися батьки [PERSON], батька неповнолітнього [PERSON], щодо визначення місця проживання малолітнього біля нього. В даних матеріалах, які до них надійшли, [PERSON] посилається на те, що їх сім'я розпалася з вини [PERSON] Після розлучення син залишився проживати з ним, відвідує Родниківську загальноосвітню школу, завжди підготовлений до уроків, спокійний. По місцю проживання [PERSON] характеризується позитивно. Мати [PERSON] більше року не цікавиться життям сина, не виявляє турботи про нього. [PERSON] надала пояснення, що [PERSON]. чинить їй перешкоди в спілкуванні з малолітнім сином, а так як вона була вагітною та це могло принести шкоду майбутній дитині вона змушена була упродовж року менше спілкуватись з сином, як того хотіла, але це не є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком. За результатами обстеження матеріально-побутових умов проживання у помешканні обох батьків створені умови для навчання, виховання та розвитку дитини. Було встановлено, що мати дуже любить сина та прагне щоб він проживав у її родині. Її чоловік, [PERSON] не заперечує щодо проживання [PERSON] разом з ними та буде ставитися до нього як до власної дитини. При бесіді з малолітнім [PERSON] встановлено, що малолітній прихильний до кожного з батьків, але виявив бажання проживати у родині батька. Беручи до уваги те, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю - [PERSON], так як це відповідатиме інтересам дитини. В судовому засіданні свідки: батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] заперечували щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснили, що [PERSON] є їх рідним внуком та проживає з ними з 2004 року. У 1 клас в школу [PERSON] ходив в м. Умані, а після розлучення батьків переведений в Родниківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів в яку вони водять дитину по черзі. В своєму будинку вони виділили дві кімнати в будинку внуку, а уроками внук займається з бабусею, позивачка не має належних матеріально-побутових умов для проживання, навчання та виховання сина, тому вважають, що [PERSON] необхідно залишити проживати з батьком. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом [PERSON] Від народження його племінник [PERSON] проживає разом з ними у будинку його батьків. До [PERSON] відноситься нормально та не заперечує, щоб він і надалі проживав з ними, йому надані всі необхідні умови для проживання та навчання. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що знають сім'ю [PERSON] та пояснили, що його син [PERSON] з народження проживає в [ADDRESS]. Після розлучення батьків син залишився проживати в сім'ї батька [PERSON], його матір [PERSON] вони не бачили. Стосунки в сім'ї [PERSON] хороші, дідусь з бабусею піклуються про внука та водять його в школу. До матері [PERSON] їздити не хоче так як казав, що хоче жити з батьком та бабусею і дідусем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації, свідків, суд вважає, що позов обгрунтований, підтверджений доказами, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини, що між сторонами виник спір, щодо визначення місця проживання їх спільної дитини - сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживали однією сім'єю до грудня 2010 року, 28 липня 2011 року розірвали шлюб, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу від 28 липня 2011 року. Малолітня дитина - [PERSON], після фактичного припинення шлюбних стосунків та на даний час проживає в сім'ї батька, з дідом - [PERSON], бабою - [PERSON] та дядьком - [PERSON], що підтверджується довідкою Родниківської сільської ради Уманського району від 4 грудня 2013 року № 1142, тобто з грудня 2010 року, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами сторін, а не з 2004 року, як зазначено в довідці, в будинковолодінні по [ADDRESS], яке належить [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї № 91 від 3 грудня 2013 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], з сином [PERSON], станом на 1 грудня 2012 року. [PERSON] навчався в 2011-2012 роках в Уманській міській гімназії, а з 1 вересня 2012 року навчається в Родниківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Уманської районної ради Черкаської області. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2012 року з позивачки стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку Уманського РВ ДВС позивачка має заборгованість із сплати аліментів в сумі 3952 гривні 40 копійок, з урахуванням того факту, що боржниця з 20 квітня 2012 року перебувала на обліку по вагітності, 14 листопада 2012 року народила сина [PERSON] та на даний час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] 20 листопада 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу № 599 від 20.11.2012 року проведеного відділом ДРАЦС по м. Умані. 14 листопада 2012 року позивачка народила сина - [PERSON] та проживає в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою Гродзівською сільською радою № 469 від 24 жовтня 2013 року. Позивачка проживає та зареєстрована по [ADDRESS] в двохкімнатному будинку, тому має право на користування даним будинком, в якому створені всі належні умови для проживання, виховання та навчання малолітнього сина [PERSON], вона та її чоловік характеризуються позитивно, [PERSON] не заперечує щодо проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю. Суд не бере до уваги відомості про склад сім'ї [PERSON], зазначені в довідці Гродзівської сільської ради № 469 від 24 жовтня 2013 року та відомості, що син [PERSON] з 2004 року проживає по [ADDRESS], зазначені в довідці Родниківської сільської ради Уманського району № 1142 від 4 грудня 2013 року, оскільки зазначені відомості суперечать встановленим обставинам в справі та іншим письмовими доказам. Також, суд враховує, що місце проживання і реєстрації малолітньої дитини є місце проживання та реєстрації її батьків, тому підстав для прийняття судом окремої ухвали, в порядку ст.211 ЦПК України, суд не вбачає. Клопотання заявлене відповідачем про закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що питання про визначення місця проживання дитини розглядалося судом та вирішене під час розгляду справи про розірвання шлюбу рішенням суду від 28 липня 2011 року, суд вважає безпідставним, оскільки у відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд ухвалою закриває провадження у справі у випадку коли набрало законної сили рішення суду ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-1057-2011 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлено, що позовні вимоги про визначенням місця проживання дитини предметом розгляду не були, докази з даного приводу і норми права не досліджувалися, не надавалася їх правова оцінка, також, в даний час спір розглядається з інших підстав, за наявності висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] Уманської районної державної адміністрації, доказів щодо матеріально-побутових умов проживання батьків, належності їм житлових приміщень чи права на користування в них, характеристик та умови проживання, навчання і виховання малолітнього сина [PERSON], тому спір повинен бути розглянутий по суті з наданням належної правової оцінки правовідносинам. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років за згодою батьків та самої дитини. Після досягнення дитиною 14 років місце її проживання визначається нею самою. Статтею 161 СК України, встановлено, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди, щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується в судовому порядку. Сторони в судовому засіданні щодо визначення місця проживання дитини до згоди не дійшли. Суд вважає, що посилання позивача на кращі матеріально-побутові умови життя в сім'ї діда та баби в їх будинку в [ADDRESS], не можуть бути самостійною підставою для визначення місця проживання дитини з ним, оскільки суд виходить з того принципу, що дитина повинна проживати з одним із батьків. Беручи до уваги Декларацію прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у відповідності до якої у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Питання щодо визначення місця проживання дитини: малолітнього [PERSON], ретельно розглянуто комісією з питань захисту прав дитини та надано висновок. Згідно висновку органу опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації № 9-05-2013 від 29 серпня 2013 року, після проведення обстеження умов проживання обох сімей, як батька дитини, так і матері та проведеної співбесіди начальником служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації Камінською О.П. з малолітнім [PERSON], з якої встановлено, що малолітній [PERSON] прихильний до кожного з батьків, про те, виявив бажання проживати в родині батька, мотивуючи це тим, що має дружні стосунки з дядьком, бабусею і дідусем та має більше вільного часу. Оскільки за місцем проживання обох батьків для дитини створені належні умови для виховання, навчання, проживання, вони виявляють до дитини належну турботу, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] В судових засіданнях відповідач [PERSON] за показами його самого та учасників процесу отримав травму хребта, в зв'язку з чим отримує пенсію інваліда І групи, в судові засідання приходив на ходунках, тому під час судового засідання, судом було витребувано у відповідача посвідчення інваліда І групи. На вимогу суду відповідач надав посвідчення інваліда з дитинства по зору ІІІ групи та довідку видану Управлінням Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі № 2412 від 13.12.2013 року - [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в м. Умані та Уманському районі та отримує соціальну пенсію інваліда І групи. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, оскільки у обох батьків створені належні умови для проживання, навчання та розвитку малолітнього [PERSON], [INFO], беручи до уваги проголошений у Декларації прав дитини принцип про те, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, суд не вбачає виключних обставин для того, щоб розлучити матір з дитиною, мати прагне щоб син проживав у її родині, враховуючи висновок органу опіки і піклування, згідно якого визначено місце проживання дитини з матір'ю, те, що батько [PERSON] є інвалідом І групи та сам не в змозі піклуватись про сина без сторонньої допомоги, а баба і дід не мають права на визначення місця проживання дитини з ними, оскільки дитина повинна проживати з батьками, тому позов підлягає задоволенню, а визначення місця проживання дитини з матір'ю відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року,

Outcome: approved