Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ фірма «Хмельницькбуд» про встановлення нікчемності з моменту укладення пункту три угоди від 07 жовтня 2013 року про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. На обгрунтування своїх вимог вона зазначила, що З0 березня 2010 року між ПАТ фірма «Хмельницькбуд» та нею був укладений договір №7/1-28 дольової участі в будівництві. За умовами договору ПАТ фірма «Хмельницькбуд» зобов'язалась збудувати автопаркінг на 30 місць постійного зберігання автомобілів по [ADDRESS] до кінця жовтня 2010 року, прийняти його в експлуатацію та передати їй бокс [NUMBER] загальною площею 20,44 кв. м вартістю 108635,00грн., розташований по [ADDRESS], а вона зобов'язалась перерахувати перший внесок в сумі 30635,00 грн та оплачувати чергові платежі згідно календарного графіка. Вона внесла на рахунок ПАТ фірма «Хмельницькбуд кошти в сумі 88635,00 грн. станом на 01.11.2010 року. ПАТ фірма «Хмельницькбуд» не виконала взяті на себе зобов'язання та не побудував автопаркінг на 30 місць постійного зберігання автомобілів по [ADDRESS] змінивши без узгодження із [PERSON] проектно-кошторисну документацію, а збудувала та закінчила будівництво одноповерхових гаражів на 22 автомобілі у м. Хмельницькому, [ADDRESS] у 2013 році, які були здані в експлуатацію 1.07.2013 року та в яких був відсутній бокс [NUMBER]. Через чотири місяці після прийняття в експлуатацію індивідуальних одноповерхових гаражів по [ADDRESS] - 07 жовтня 2013 року між ПАТ фірма «Хмельницькбуд» та [PERSON] було укладено угоду про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1 від 30.03.2010 року. За умовами пункту 1 угоди від 07 жовтня 2013 року сторони домовились розірвати з 07 жовтня 2013 року договір дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. Пунктом 2 угоди передбачено, що замовник повертає в строк до 30 листопада 2013 року інвестору внесену ним суму інвестицій на будівництво гаража в сумі 88635,00 грн. Пунктом три угоди від 07 жовтня 2013 року про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року передбачалось, що після виконання замовником п.2 даної угоди, зобов'язання замовника вважаються виконаними, і сторони не будуть мати претензій одна до одної щодо порядку виконання умов договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. В вересні 2015 року вона звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ фірма «Хмельницькбуд» про визнання частково недійсною угоди . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до ПАТ фірма «Хмельницькбуд» про визнання частково недійсним угоди. Апеляційним судом Хмельницької області ухвалою від 12 січня 2016 року залишено без змін рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд зазначив - враховуючи відносини, які виникли між сторонами, п.З угоди від 07.10.2013 року, укладеної між ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» та позивачем є нікчемним та не впливає на відносини між сторонами щодо стягнення збитків за невиконання договору №7/1-28 дольової участі в будівництві. В подальшому вона зверталась до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ПАТ фірма «Хмельницькбуд» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами та стягнення пені, але суд не брав до уваги рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року, а знову відмовляв у задоволенні вимог [PERSON] щодо стягнення збитків посилаючись на положення пункту три угоди від 07 жовтня 2013 року про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року, яким передбачалось, що після виконання замовником п.2 даної угоди, зобов'язання замовника вважаються виконаними і сторони не будуть мати претензій одна до одної щодо порядку виконання умов договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. Підписуючи дану угоду в якій міститься пункт три вона вважала ,що не буде мати претензій щодо передачі їй боксу в автопаркінгу, який фактично не було побудовано та не відмовлялась від свого права на відшкодування збитків через невиконання договору. Статтею 627 ЦК України визначено ,що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, пункт три угоди від 07 жовтня 2013 року про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року є таким , що обмежує права споживача, а тому є підстави для встановлення його нікчемності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, крім того зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності, який встановлений у три роки. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 30 березня 2010 року між ПАТ фірма «Хмельницькбуд» та [PERSON] був укладений договір №7/1-28 дольової участі в будівництві. За умовами договору ПАТ фірма «Хмельницькбуд» зобов'язалась збудувати автопаркінг на З0 місць постійного зберігання автомобілів по [ADDRESS] до кінця жовтня 2010 року, прийняти його в експлуатацію та передати [PERSON] бокс [NUMBER] загальною площею 20,44 кв. м вартістю 108635,00грн., розташований по [ADDRESS], а позивачка зобов'язалась перерахувати перший внесок в сумі 30635,00 грн та оплачувати чергові платежі згідно календарного графіка. [PERSON] внесла на рахунок ПАТ фірма «Хмельницькбуд кошти в сумі 88635,00 грн. станом на 01.11.2010 року. 07 жовтня 2013 року між ПАТ фірма «Хмельницькбуд» та [PERSON] було укладено угоду про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1 від 30.03.2010 року. За умовами пункту 1 угоди від 07 жовтня 2013 року сторони домовились розірвати з 07 жовтня 2013 року договір дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. Пунктом 2 угоди передбачено ,що замовник повертає в строк до З0 листопада 2013 року інвестору внесену ним суму інвестицій на будівництво гаража в сумі 88635,00 грн. Пунктом три угоди від 07 жовтня 2013 року про розірвання договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року передбачалось, що після виконання замовником п.2 даної угоди, зобов'язання замовника вважаються виконаними і сторони не будуть мати претензій одна до одної щодо порядку виконання умов договору дольової участі в будівництві №7/1-28 від 30.03.2010 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ фірма «Хмельницькбуд» про визнання частково недійсною угоди відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року залишено без змін . Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.2 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» надається розмежування видів недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом ,але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах установлених законом. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно роз»яснень, що викладені п. 8 зазначеної вище постанови оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним на підставах, що передбачені законом. Таким чином, зі змісту статей 203-204 ЦК України випливає, що підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені виключно законами. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (ч.2 ст. 215 ЦК України). Частиною 1 ст. 27 ЦК України передбачено, що правочин, який обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На момент підписання угоди позивачка була дієздатною особою, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed