Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача понесені збитки в сумі 7408,92 грн. Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2014 року інспектором ВДАІ м. Чернігова , [PERSON] розглянуті матеріали по факту ДТП , яка мала місце 18.05.2014 року в [ADDRESS] та зареєстровано в ЄО № 17170, ЄО № 17276 від 18.06.2014 року. Проведеною перевіркою встановлено , що в ніч з 22 на 23 травня 2014 року сталася ДТП внаслідок чого торгівельному приміщенню [ADDRESS] м. Чернігові нанесена матеріальна шкода, дану пригоду скоїв автомобіль Фольксваген, д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка після скоєння ДТП втекла з місця пригоди. На підставі отриманих документів , представником позивача до Менського районного суду Чернігівської області подано позов до особи , відомості про яку надані працівниками ДАІ, як особу , що скоїла ДТП. Рішенням Менського районного суду від 27.11.2014 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої під час ДТП відмовлено з тих підстав, що відповідачка не вчиняла ДТП і не зобов'язана відшкодовувати заподіяні збитки Внаслідок протиправних дій [PERSON] , який будучи посадовою особою сфальсифікував матеріали перевірки , позивачу заподіяні збитки, а саме: витрати понесені на залучення адвоката, сплату судового збору, кошти , які позивачка повинна сплатити [PERSON] згідно рішенням суду за понесені нею витрати на правову допомогу, загальна сума збитків складає - 7408,92 грн. В судове засідання позивач не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові та наявні докази . Додатково пояснив , що сума збитків 7408,92 грн. складається із витрат на правову допомогу , а саме за рішенням Менського районного суду -2500,00 грн, за участь представника [PERSON] в першій ,апеляційній та касаційній інстанції - 2600,00 грн., витрати по сплаті судового збору за звернення до судів всіх інстанцій та витрати по сплаті експертизи - 1300,00 грн. Не заперечив що [PERSON] пропонував 3000,00 тис гривень , але експертиза нарахувала 28000,00 грн. [PERSON] пропонував кошти , бо він сидів тоді у машині , а керувала жінка- [PERSON]. Власником транспортного засобу є [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив , що після ДТП до нього звернувся колега, [PERSON] сказав, що знає хто керував транспортним засобом. Потім звернувся [PERSON] та повідомив, що автомобілем керувала його знайома і віддав паспорт на ім'я. [PERSON] , повідомивши що у неї проблеми із здоров'ям. Він склав на неї протокол , дав [PERSON] щоб він відніс до неї підписати. Даний протокол він віддав у Менський районний суд. За свої дії він уже поніс покарання, його засудили. Громадянин [PERSON] та [PERSON] живуть в одному домі. Зі слів [PERSON] він відшкодовував [PERSON] кошти. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача , дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 28 вересня 2014 року Менським районним судом Чернігівської області розглянуто адміністративну справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень , передбачених ст. ст. 122-4 , 124 КУпАП і провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, що підтверджується відомостями зазначеними в рішенні Менського районного суду Чернігівської області від 27.11.2014 року . Згідно вищезазначеного рішення суду , в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою , морального відшкодування - відмовлено. Стягнуто з позивача [PERSON]А на користь [PERSON] судові витрати по справі за надання правової допомоги в розмірі 2500 ,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року касаційну скаргу [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] задоволено частково, ухвалу апеляційного суду в частині залишення без змін рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року про стягнення судових витрат за надання правової допомоги скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Менського районного суду від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду від 12 лютого 2015 року залишено без змін. Згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 05.12.2016 року рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.11.2014 року - залишено без змін. Згідно вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.07.2015 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 3 та 4 цієї статті передбачено , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. . Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 79 ЦК України ( в редакції від 11.03.2017 року ), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Аналогічну норму містить стаття 133 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України ( в редакції від 11.03.2017 року) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини 1 , пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України , особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Згідно ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні представником позивача суду не надано доказів , на підтвердження вини [PERSON] у понесенні позивачкою збитків у результаті порушення її цивільного права, позивачка вчиняла процесуальні дії на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням нею процесуальних дій, тому суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed