Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та на своє утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 2014 року вона взяла шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і з кінця березня 2015 року разом не проживають. Дитина залишилася проживати з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і вона знаходиться на її утриманні, тому просить суд стягнути аліменти на утримання дитини з відповідача в розмірі 1/4 частини від його доходу. Крім того, вона зайнята доглядом за дитиною до трьох років, тому просить стягнути з [PERSON] аліменти і на її утримання, оскільки відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, так як є працездатною особою, має постійне місце роботи, постійний дохід, інших стягнень по виконавчих документах не має. Просить стягнути аліменти на її утримання також в розмірі 1/4 частини від його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи в його відсутність. У своїх запереченнях, поданих через канцелярію суду, зазначає, що позовні вимоги, заявлені позивачкою, визнає частково, не заперечує на стягненні аліментів з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі, якому просить позивачка. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення трьох років дитиною, то заперечує, посилаючись на те, що він хоч і працює, але його розмір заробітної плати є невеликим. Працює він в м.Києві, де винаймає квартиру, за яку сплачує орендну плату, і після сплати аліментів на утримання дитини та сплати коштів за оренду житла він буде позбавлений засобів до існування. В той же час, дружина з серпня 2015 року буде проходити інтернатуру за направленням в Борзнянській ЦРЛ Чернігівської області як лікар - інтерн неонатолог, де буде отримувати заробітну плату. Тому, просить суд у задоволенні позовних вимог позивачці про стягнення аліментів на її утримання відмовити. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2014 року взяли шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №35. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвами про одруження та про народження. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Борзнянської міської ради Чернігівської області, [PERSON] разом з донькою проживає без реєстрації за адресою вул.Х.Алчевської,3 м.Борзна. Зазначене не оспорюється жодною із сторін. Як вбачається з довідки управління соціального захисту населення Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області №708 [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні в розмірі 860 грн.. А відповідно до довідки, виданої ТОВ «МЖК «Оболонь-комфорт» №8 від 17 липня 2015 року, [PERSON] працює в товаристві на посаді начальника виробничо-експлуатаційного відділу та його посадовий оклад складає 3300 грн.. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, дочки чи сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 Сімейного Кодексу України). Оскільки відповідач не надає постійно матеріальної допомоги на утримання дитини і вона фактично знаходиться на утриманні позивачки, то суд знаходить позов останньої про стягнення аліментів такими, що підлягає задоволенню. Щодо розміру аліментів, то як встановлено в судовому засіданні відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, дохід, інших дітей не має, тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від доходу останнього, що не заперечується і самим відповідачем. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитини, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оцінюючи зібрані по справі докази щодо можливості відповідачем надання матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, то суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивачка є дружиною відповідача. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Їх дитина: донька [PERSON], [INFO], не досягла трьох років і проживає з матірю. Відповідач працює, його розмір заробітної плати складає 3300 грн. щомісячно. Тому, виходячи з розміру заробітної плати [PERSON], наявності на утриманні малолітньої дитини, яку він зобовязаний утримувати, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, але в меншому розмірі, ніж просить позивачка. При цьому суд критично відноситься до доказів відповідача про те, що він сплачує 1500 грн. за оренду житла в м.Києві, оскільки дана обставина не підтверджена жодними доказами. Щодо договору оренди, який наданий відповідачем, відповідно до якого він сплачує орендну плату, то як вбачається з даного договору він укладений не з ним, а з [PERSON]. Відповідно до даного договору в орендованій квартирі може з орендарем проживати лише [PERSON], проживання відповідача договором оренди не передбачено. Також, даний договір в порушення вимог ст.158 ЖК України не зареєстрований у виконавчому комітеті. Також, суд не може взяти до уваги доводи відповідача, що позивачка буде в майбутньому працювати лікарем-інтерном і отримувати за це заробітну плату, оскільки дана обставина може настати в майбутньому. На підставі викладеного та

Outcome: partial