Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка в період з 2003 року по 2011 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син, [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. 10.12.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON], змінила прізвище на [PERSON], і в даному шлюбі народила сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю і знаходяться на її утриманні та вихованні. Вказує, що відповідач в добровільному порядку сплачує 400 гривень на кожну дитину. На даний час прожитковий мінімум на дітей зростає, потреби для матеріального забезпечення дітей збільшуються, а кошти які добровільно надає відповідач являються дуже мізерними, так як відповідач крім сплати аліментів не надає ніякої допомоги і не турбується розвитком дітей та забезпеченням побутових умов, для належного виховання їх розвитку, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Вказує, що розмір заробітку відповідача стабільно високий, оскільки останній працює за кордоном та на її думку отримує близько 50 000 гривень щомісячно, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON], та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали обставини та вимоги позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимги визнає частково, зобовязується сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд, заслухавши доводи позивачки та її представника дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Так, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 грн, з 1 липня 1559 грн, з 1 грудня 1626 грн; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн; В судовому засіданні встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2011 року було розірвано шлюб між сторонами (а.с.9-10). В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). 10.12.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON], змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). На даний час діти проживають з відповідачкою [PERSON], та знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 02-47/61 від 26.02.2018 року виданою Малокопанським сільським головою (а.с.7). Твердження позивачки та її представника про те, що рівень заробітку відповідача складає близько 50 000 гривень, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі ґрунтуються на припущенні позивачки та не підтвердженні документальними доказами, а тому такі припущення не можуть бути прийняті до уваги судом. Також суд враховує, ту обставину, що обовязок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved