Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона зареєструвала\~шлюб 18 листопада 1995 року у виконавчому комітеті Вонігівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей в них немає. Відповідач відмовився від розірвання шлюбу у відділі ДРАЦСу за спільною заявою. Майновий спір відсутній. Причиною розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем стали ті обставини, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Втратили почуття любові та поваги один до одного. Не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Кожен влаштував своє особисте життя. Даний шлюб носить формальний характер. Примирення з відповідачем неможливе. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надіславши заяву про\~розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі зібраних доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 1995 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (після реєстрації шлюбу прізвище\~[PERSON]) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Вонігівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 13, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 103936, виданим повторно 19 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області (а.с.4). Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24, ст.\~25 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу\~згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі\~ст. 105 СК України\~шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 704.8 грв.

Outcome: approved