Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, проявляє фізичне насилля над дитиною, тому вона вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав щодо сина та стягнення з відповідачки аліменти. [PERSON] є двоюрідним братом позивачки, з 17.11.2020 року та по даний час проживає в її сім`ї. Позивач та її мама самостійно займаються вихованням та розвитком [PERSON] , забезпечують всім необхідним. Ухвалою від 11.01.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Радомишльського районного суду від 15.03.2021 року підготовче провадження закрито та прзначено розгляд по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач до суду не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена у встановлений законом спосіб. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] . є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що відомості про батька дитини записані в свідоцтві про народження зі слів матері, що підтверджується копією актового запису про народження №2 наданого на запит суду органом державної реєстрації цивільного стану. Органом опіки та піклування Радомишльської міської ради надано висновок від 12.03.2021 № 01-18/523 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Згідно з характеристикою № 369 від 23.11.2020 року виданою Кочерівською сільською радою [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] . [PERSON] проживає в [ADDRESS] , зареєстрована в [ADDRESS] . В даній квартирі разом зі своєю сім`єю проживає її рідна сестра - [PERSON] . [PERSON] не одружена, має сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] схильна до бродяжництва, часто змінює місце проживання, не приділяє належної уваги вихованню сина, систематично залишає його одного, в нетверезому стані у спілкуванні із своїм сином використовує ненормативну лексику, проявляє фізичне насильство над дитиною. В зв`язку з частими змінами місця проживання її син [PERSON] не відвідував дитячий садок, а також мати вчасно не направила його до школи. Під час перебування [PERSON] в с.Став-Слобода в основному дитиною опікувалася її старша сестра - [PERSON] та її рідна племінниця - [PERSON] . Відомості про працевлаштування [PERSON] в сільській раді відсутні. Згідно з характеристикою на учня 2-го класу Кочерівської ЗОШ, [PERSON] , [INFO] , дитина навчається не в повну міру своїх можливостей. Потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання. Мотивація до навчання відсутня, повільно запам`ятовує учбовий матеріал. Мати не цікавиться навчанням сина, не піклується про дитину, не відвідує батьківських зборів. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 23.11.2020 року за № 370, виданий виконкомом Кочерівської сільради Радомишльського району Житомирської області за місцем її проживання не створені усі належні умови проживання та виховання для її сина. Згідно з наказом № 35 Служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області від 03.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] було постановлено на облік як дитину, яка залишилася без піклування батьків. Відповідно до наказу № 95 від 17.11.2020 року [PERSON] , було вирішено передати на тимчасове влаштування у сім`ю [PERSON] , факт передання дитини засвідчений в Акті від 19.11.2020 року. З постанови про закриття кримінального провадження від 29.06.2019 року вбачається, що [PERSON] вчиняла злочинні дії. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, проживає окремо від дитини, веде аморальний спосіб життя, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення її батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших заходів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, є всі підстави стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , щомісячно у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь позивача, сплачений ним при пред`явлені позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved