Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі усної домовленості між нею та відповідачем, вона протягом серпня-грудня 2018 року надала у борг останній 50000 грн. та 700 доларів США, термін повернення було оговорено-травень 2019 року. Вона, відповідно до домовленості віддала оговорену суму коштів, проте, відповідач в травні 2019 року бог не повернула. За заявою позивача було порушено кримінальну справу, під час допиту в органах поліції відповідач погодилася з тим, що дійсно отримала кошти, проте повернути їх у неї не має можливості. На час звернення до суду сума боргу, з урахуванням 3% річних становить 70451,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання призначене на 17 березня 2020 року позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява в якій вона просила суд про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово, зокрема й через оголошення, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. В період з серпня 2018 року по грудень 2018 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000 грн. та 700 доларів США, дана обставина підтверджується письмовими показами [PERSON] , яка біла допитана як свідок під час досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] . Як пояснила відповідач під час допиту, кошти вона отримала в повному розмірі та зобов`язалася повернути в травні 2019 року. Отже, факт отримання коштів було доведено під час розгляду справи у суді. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). Отже, позивач має право на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання від простроченої суми та боргу з урахуванням індексу інфляції. Розрахунок 3 % річних проводиться за наступною формулою: розмір боргу множиться на кількість днів прострочення грошового зобов`язання, множиться на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365 (днів у році). За період із 01 травня 2019 року (перший день порушення строку повернення позики) по 13 грудня 2019 року (день звернення до суду), 3% річних має обчислюватись із суми боргу в розмірі 68633,51 грн. (тобто 50000грн. + 18633,51 грн. (700 доларів США за ставкою НБУ станом на 01.05.2019 року =700x26.6193 грн.) і становить 68633,51 х 226 х 3 :100: 365 = 1274,89 гривень. Борг з урахуванням індексу інфляції становить 69176,74 грн. Всього станом на 13 грудня 2019 року відповідач повинна сплатити 70451,74 грн. У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved