Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини із матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося у зв`язку із відсутністю порозуміння, розходженням поглядів на сімейні цінності та розподіл обов`язків щодо ведення спільного господарства. Дані сутички, в кінцевому результаті, призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. У шлюбі в сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . З 2019 року по теперішній час сторони спільно не проживають, жодних відносин не підтримують. Відповідач не вживає заходів щодо збереження сім`ї, налагодження відносин, не бере участі у ведення спільного побуту та не надає допомоги позивачці із матеріальним забезпеченням та духовним збагаченням спільної дитини. Після фактичного розірвання шлюбних відносин із відповідачем, спільна дитина перебуває на утриманні позивачки, яка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивачка ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Проживання спільної дитини сторін разом із позивачкою відповідає її інтересам, оскільки [PERSON] має можливість забезпечити належні умови проживання дочки [PERSON] та повною мірою займатися її вихованням. З огляду на зазначене, позивачка [PERSON] просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 04 вересня 2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві; визначити місце проживання [PERSON] із матір`ю - [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини із матір`ю, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року матеріали цивільної справи № 607/20847/20 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради для надання письмового висновку щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . У судовому засіданні, яке відбулося 26 серпня 2021 року судом протокольною ухвалою без видалення судді до нарадчої кімнати постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Нужда Ф. Т. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, в супровідному листі до висновку органу опіки та піклування просив суд про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами у справі. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, сторони 04 вересня 2013 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1514. [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 листопада 2014 року Довгенською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області України. Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2018 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що [PERSON] 19 жовтня 2018 року змінила прізвище на [PERSON] . Згідно акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) № 273 від 07 червня 2019 року [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживали без реєстрації за адресою [ADDRESS] . 30 червня 2019 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом № 12 Тернопільської міської ради Шумаді О. М. видано довідку № 60 про те, що [PERSON] дійсно відвідує вказаний заклад, середню групу, [PERSON] сплачує кошти за надання освітніх послуг її дитині. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2019 року у справі № 607/14893/19 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 86, виданої 17 листопада 2020 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом № 12 Тернопільської міської ради Тернопільської області, протягом перебування дитини [PERSON] в закладі з червня 2017 року по даний час її вихованням, життям займається її мама - [PERSON] [PERSON] відвідує усі заходи, що відбуваються в садку за участі її дитини, здійснює своєчасну оплату за харчування та надання освітніх послуг дитині. [PERSON] , батька дитини, в закладі жодного разу ніхто з працівників не зустрічав, життям і перебуванням своєї дитини в стінах садка він не цікавився. Із характеристики на дитину дошкільника [PERSON] вбачається, що [PERSON] є спокійною, ввічливою, врівноваженою дівчинкою. На заняттях завжди активна, любить математику, природу, музику, співи і танці. У спілкуванні з однолітками є дружньою, доброзичливою, товариською дитиною. Дівчинка із задоволенням відвідує дитячий садок, досить легко вступає в контакт з однолітками. Відвідує додаткові заняття з хореографії та англійської мови. Приводить і забирає дівчинку в заклад її мама - [PERSON] , яка й цікавиться її життям під час перебування в садку та здійснює своєчасну оплату за харчування дитини та надання освітніх послуг в закладі. Згідно довідки № АЛВ0000678, виданої 07 грудня 2020 року [PERSON] працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін» з 13 березня 2017 року, зараз працює на посаді завідувач аптеки. Дохід за період з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2020 року склад 52 365,82 грн. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1299, виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 3» 08 грудня 2020 року, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] 26 липня 2021 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Вказаним висновком рекомендовано визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відтак, шлюб між сторонами в даній справі підлягає розірванню. Щодо вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Проаналізувавши вказані вище норми закону та матеріали справи, взявши до уваги вік дитини сторін, яка не досягла 10 років, а також те, що малолітня [PERSON] з народження проживає з матір`ю, яка займається її вихованням, розвитком та матеріальним утриманням, як і те, що [PERSON] самоусунувся від виконання цих обов`язків самостійно, не надавши суду доказів про причини своєї поведінки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині шляхом визначення місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 1 816,00 грн.

Outcome: approved