Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 946109,82 гривень. Позивачка посилається на те, що 22 грудня 2011 року позивачка уклала договір позики з відповідачем, [PERSON], згідно якого позичила йому 20000 доларів США, зі строком повернення за вимогою позивачки. 18 квітня 2014 року [PERSON] уклала договір позики з відповідачем згідно якого позичила йому 40000 доларів США, зі строком повернення за вимогою позикодавця. Укладення договорів позики підтверджується розписками. Весною 2014 року позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, однак до теперішнього часу відповідач кошти не повернув, тому вона була змушена звернутися до суду. Згодом позивачка збільшила розмір позовних вимог до 1 562 993,58 гривень, посилаючись на зміну офіційного курсу національної валюти гривні до долару США. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2011 року позивачка уклала договір позики з відповідачем, [PERSON], згідно якого позичила йому 20000 доларів США, зі строком повернення за вимогою позивачки. 18 квітня 2014 року [PERSON] уклала договір позики з відповідачем згідно якого позичила йому 40000 доларів США, зі строком повернення за вимогою позикодавця. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач передав позичальнику обумовлену суму грошей, а позичальник їх отримав, про що були складені відповідні розписки. (а.с.3, 6) Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В розписках строк повернення боргу визначений за вимогою позивачки. З метою урегулювання спору відповідачу було направлено вимогу виконання зобов'язання за договором позики. Станом на 19.12.2014 року сума позики у розмірі 60000 доларів США не повернута, що за курсом НБУ є еквівалентом 946109,82 гривень. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню,

Outcome: approved