Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 16 липня 2016 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 62. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставами для розірвання шлюбу з відповідачем є те, що вони перестали розуміти один одного, постійно виникають непорозуміння. Чоловік постійно влаштовує сварки. Суперечки виникають все частіше з ревнощів без причини, при цьому він обзиває її нецензурними словами, принижує, що також впливає на її спокій та їхньої дочки. Фактично сім`я розпалась, так як в них немає спільних інтересів та почуттів один до одного, лише одна зневага чоловіка. В підготовче засідання позивач [PERSON] не прибула, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не прибув, надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Однак, заперечує стосовно зазначених в позовній заяві обставин «розпаду сім`ї», як таких, що не відповідають дійсності та не доведені будь-яким належним та допустимим доказом. Вважає, що розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі. Просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя та в найкоротший можливий строк ухвалити рішення по справі. Крім того, просить повернути [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований 16 липня 2016 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача відсутнє порозуміння у подружньому житті. Посилання позивача на те, що чоловік постійно влаштовує сварки, суперечки виникають все частіше з ревнощів без причини, при цьому він обзиває її нецензурними словами, принижує, що також впливає на її спокій та їхньої дочки, лише одна зневага чоловіка до неї, суд вважає необґрунтованими, оскільки, вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги наполягання позивача на розірванні шлюбу та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне шлюб на підставі ст.112 СК України розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 0.0.2032153696.1 від 26.02.2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку щодо повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved