Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому, з усіма уточненнями просила суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що протягом останніх років самостійно займається вихованням своєї доньки: [PERSON], [INFO], фактично виконує обов'язки, як матері, так і батька. Відповідач по справі - [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини - [PERSON], не проявляє ніякої зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення з нього аліментів. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, через канцелярію суду останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним оголошенням в газеті «Новини Закарпаття» № 146-147 (4611-4612) від 24.12.2016 року, наявним в матеріалах справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 22.12.2006 року, виданого Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області судом встановлено, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] - розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний запис за № 135. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.03.2005 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 04. Батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем - [PERSON], що стверджується копією довідки Холмецької сільської ради № 385 від 06.07.2016 року. Позивач позитивно характеризується, як по місцю проживання так і по місцю роботи, згідно копій характеристики № 386 від 06.07.2016 року та 08.07.2016 року. Згідно копій довідки № 328 від 26.05.2016 року та характеристики із Ужгородської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 ім. В.С. Гренджі-Донського від 08.07.2016 року, дитина - [PERSON] навчається у 6-Б класі, батько дитини участі у вихованні не приймає. Також дитина навчається в СДЮШОР з гандболу «Карпати», що стверджується довідкою № 83 від 13.07.2016 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації від 04.08.2016 року № 682/03-38, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви\-ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі в утриманні дитини та її вихованні не бере, не цікавиться станом здоров'я, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально її не забезпечує. Таким чином, позов в даній частини підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII), у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Із позовної заяви та уточнень до неї випливає, що відповідач офіційно не працює, його дохід є нерегулярним, мінливим, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Виходячи із наведеного та враховуючи те, що батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, а також утриманню дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, не проявляє батьківської уваги та турботи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. (сімсот гривень) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду з 12 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 121, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved