Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом яким просить визнати недійсними фіктивні договори купівлі-продажу автомобілів Infiniti FX 35, 2004 року випуску, бежевого кольору, двигун VQ 35196279 B, кузов INBAS08W14X221563, державний номер [NUMBER]; Mersedes-Benz 814 D, двигун 36690510972635, шасі WDB 67401415489167, державний номерний знак [NUMBER]; Mersedes-Benz 814 D, двигун 36690510101671, шасі WDB 67401115533238, державний номерний знак [NUMBER]; Ford Tranzit Connekt, 2005 року випуску, білого кольору, двигун 5662311, шасі WFOUXXTTPU5G62311, державний номерний знак [NUMBER] від 05.10.2013 року, що здійснені між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що ці угоди були вчинені з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення на її користь з [PERSON] грошової суми, оскільки були здійснені в день зняття арешту автомобілів, при цьому угода купівлі-продажу здійснювалася лише на папері без фактичного передання спірних автомобілів. Вважає, що відчуження автомобілів за допомогою державного виконавця Коритник В.В. було є фіктивними, оскільки не спрямовані на реальне настання правових наслідків, зумовлених ними, та з метою приховування спірних автомобілів від арешту та за їх рахунок виконання рішення суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала на наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно продав зазначені автомобілі, та планував їх давно продати, але вони були в арешті, а коли зняли арешт, то одразу ж продав. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. В попередніх судових засіданнях пояснив, що дійсно придбав зазначені у позові автомобілі у [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що угоди придбання автомобілів та їх фактична передача були здійснені відповідно до діючого законодавства. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] автомобілі Infiniti FX 35, 2004 року випуску, бежевого кольору, двигун VQ 35196279 B, кузов INBAS08W14X221563, державний номер [NUMBER]; Mersedes-Benz 814 D, двигун 36690510972635, шасі WDB 67401415489167, державний номерний знак [NUMBER]; Mersedes-Benz 814 D, двигун 36690510101671, шасі WDB 67401115533238, державний номерний знак [NUMBER]; Ford Tranzit Connekt, 2005 року випуску, білого кольору, двигун 5662311, шасі WFOUXXTTPU5G62311, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджено довідками рахунками за № 587577, № 587578, № 587579 та № 587580 та відповідними заявами до ВРЕР № 6 щодо знаття з обліку для реалізації та реєстрації ТЗ придбаних в організації установи. Судом встановлено, що зазначені угоди були здійсненні після зняття арешту мана [PERSON] відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Болградського районного управління юстиції від 30.09.2013 року. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що являється дружиною відповідача [PERSON], але він з нею не радиться про свої робочі питання в тому числі і придбанні будь-яких речей чи автомобілів, крім цього їй також невідомо щодо наявності у чоловіка грошей на придбання автомобілів, оскільки він цими питаннями з нею не ділиться. Згідно вимогам ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши усі матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено вчинення правочинів між відповідачами щодо відчуження автомобілів фіктивно, а саме без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, оскільки судом встановлено, що фактично спірні автомобілі були передані новому власнику [PERSON], що підтверджено також фактом управління спірними автомобілями 10.01.2014 року та 17.01.2014 року, а саме протоколами про адміністративне правопорушення скоєнні на автомобілях Infiniti FX та Ford Tranzit. Посилання позивача на той факт, що угода була фіктивною без фактичної передачі автомобілів не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивачем також не доведено будь-яких доказів недійсності правочину, передбачених ст. 234 ЦУ України, а саме недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог зміст правочину, недостатності обсягу цивільної дієздатності і волевиявлення учасника правочину та спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин на які вона посилається і не надано належних доказів підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed