Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 02.06.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Оноівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №33. Від даного шлюбу у них народились двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружнє життя у них не склалось, через відсутність сімейних стосунків, вони втратили один до одного почуття поваги, довіри, взаємопорозуміння та любові, фактично шлюб існує тільки формально. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 02.06.2007 року між нею та [PERSON] розірвати, малолітніх дітей залишити проживати разом з нею. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] від 02.06.2007 року про шлюб, 02.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано в Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №33. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] , виявився невдалим, шлюбних відносин подружжя фактично не підтримує, оскільки вони втратили один до одного почуття любові, поваги та довіри. Спільне життя з [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Що стосується вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, то суд вважає, що малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . Спорів щодо поділу спільного майна, сторонами не заявлялося. У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved