Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшли дві земельні ділянки, одна з яких належала тітці, а інша її померлому сину [PERSON] , і яка була успадкована [PERSON] .. Вона являється спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення частки після [PERSON] , яка померла [INFO] і була рідною сестрою [PERSON] .. Коли вона звернулася до нотаріуса, останній повідомим, що нею пропущений визначений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини. Вважала, що цей строк пропущений з поважних причин, оскільки не знала про наявність у спадкодавця земельних ділянок, а дізналася про це лише в травні 2019 року. Вважала зазначену причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважною та просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій. Крім того, просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , які були рідними сестрами, однак відомості про їх народження не збереглися. Окрім того вказала, що в державному акті на право приватної власності на землю серії СМ №001166 допущена помилка в написанні імені спадкодавця, записано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », у зв`язку з чим просила встановити факт належності спадкодавцю вказаного правовстановлюючого документу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Доповнила, що про смерть [PERSON] їй було відомо ще в 2006 році, але не подавала заяви до нотаріуса, оскільки була юридично необізнана з приводу механізму прийняття спадщини, крім того не знала про наявні у спадкодавця земельні ділянки. Представник відповідача Буринської міської ради про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, [INFO] , в с. Дмитрівка Буринського району Сумської області, помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.38). \~ \~ \~ \~Спадщину, що відкрилася у зв`язку з цим, прийняла його мати [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем і не заявила про відмову від спадщини протягом строку, встановленого законом, що підтверджується довідкою Суховерхівського старостинського округу Буринської міської ради №167 (а.с.11). \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла в с. Дмитрівка Буринського району Сумської області, не оформивши юридично свої спадкові права на спадщину свого сина [PERSON] (.а.с.33). \~ \~ \~ \~Після смерті останньої відкрилася спадщина, до якої ввійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право власності на земельну ділянку площею 3,190 га відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №001166, виданого 29.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №505 (а.с.8). \~ \~ \~ \~Також, до спадкової маси ввійшла земельна ділянка площею 3,254 га, яка була успадкована після померлого [PERSON] , право власності на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії СМ №001076, виданим 29.03.2002 року Суховерхівською сільською радою. (а.с.9). \~ \~ \~ \~Довідкою Суховерхівського старостинського округу Буринської міської ради №166 підтверджено, що [PERSON] на час своєї смерті проживала одна, разом із нею ніхто зареєстрований не був (а.с.10). \~ \~ \~ \~Позивачка вказує, що остання є її рідною тіткою і ці обставини були доведені в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та мати позивачки [PERSON] були рідними сестрами, тобто [PERSON] доводиться [PERSON] рідною тіткою. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу підтверджено, що дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] », яке відповідає дошлюбному прізвищу [PERSON] , що також вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу (а.с.20,35). \~ \~ \~ \~З повідомлень державного архіву Сумської області вбачається, що відомості про народження [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.14,15). Однак у суду немає жодних сумнівів, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, у зв`язку з чим позивачка доводиться [PERSON] рідною племінницею. Також, суд вважає доведеним і той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії СМ №001166, виданий 29.03.2002 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Дмитрівка Буринського району Сумської області (а.с.8). Як вбачається з листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 25.06.2019 року, направленого на звернення позивачки, виправити допущену помилку у вказаному правовстановлюючому документі, окрім як встановлення в судовому порядку відповідного факту заявником, вони не спроможні (а.с.16). При цьому, суд прийшов до висновку, що наведені розбіжності в написанні імені спадкодавця в Державному акті на право\~приватної власності\~на землю\~серії СМ\~№001166\~та в\~актовому записі\~про смерть\~спадкодавця, виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні власного імені останньої. За таких обставин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову в цій частині. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що позивачка має право успадкувати за правом представлення ту частку спадщини, яка належала її матері [PERSON] , якби остання була живою на час відкриття спадщини. Тобто, [PERSON] входить до кола спадкоємців другої черги за законом, що узгоджується з положеннями ст.1262, ст.1266 ч.3 ЦК України. \~ \~ \~ \~Між тим, судом встановлено, що остання із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори у визначений законом строк не зверталася. При цьому позивачка стверджує, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про наявність у спадковій масі земельних ділянок і була юридично необізнаною з процедурою прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Однак, на думку суду такі доводи не ґрунтуються на належних і допустимих доказах. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. При цьому ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка не навела суду жодних переконливих доводів щодо поважності не подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і не надала суду доказів на підтвердження цих обставин. При цьому, беззаперечно встановлено, що вона знала про відкриття спадщини. Даючи оцінку доводам останньої щодо незнання про наявність земельних ділянок та її юридичну необізнаність порядку прийняття спадщини, суд, враховуючи значний термін після відкриття спадщини, вважає, що самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку. Крім того, законодавством України не передбачено право прийняття спадкоємцем за законом лише частини спадщини, яка йому необхідна чи подобається. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд прийшов до висновку, що наведені позивачкою причини не подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у передбачений законом строк не можна вважати поважними, у зв`язку з чим в задоволенні позовної заяви в цій частині необхідно відмовити.

Outcome: partial