Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 11 серпня 2010 року по 20 серпня 2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі. У них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує (а.с.17). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що остання скористалася своїми процесуальними правами. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив (а.с.20, 21-23). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 серпня 2010 року по 20 серпня 2015 року перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20.08.2015 року (а.с.4). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю [PERSON] в с. Петрівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, та знаходяться на її утриманні. (а.с. 3) Сторони припинили сімейні відносини. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач за повідомленням позивача є здоровою, працездатною особою, має постійний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги дитині та неможливості надання такої допомоги суду не надав. При цьому, судом враховано обовязок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved