Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що вона працювала в Товаристві з травня по грудень 2019 року на посаді завантажувача-вивантажувача випалювальних печей. 13 грудня 2019 року звільнена з роботи за згодою сторін. Проте при звільнені їй не виплачена заробітна плата в сумі 3113 грн. Директор Товариства відмовляється виплатити заборгованість, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслася на обставини викладені в позові. Відповідач згідно поданого відзиву вважає вимоги безпідставними, оскільки [PERSON] при звільнені виплачені всі належні суми, що підтверджується довідкою про доходи за відомостю розподілу витрат з ПАТ Приватбанк. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно ст.ст.115, 116 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що 13 травня 2019 року між Товариством в особі директора Шиліги Т.С. та [PERSON] укладено трудовий договір №14. Згідно трудового договору [PERSON] прийнята на посаду завантажувача-вивантажувача випалювальних печей. 13 грудня 2019 року трудовий договір припинено на підставі заяви позивачки. Як видно з документів поданих відповідачем, зокрема відомостей розподілу витрат з ПАТ Приват банк [PERSON] за час дії трудового договору заробітна плата виплачувалась регулярно, двічі на місяць по 1679 грн., яка перераховувалась на банківський картковий рахунок. При звільнені, в грудні 2019 року, [PERSON] виплачено 3097,15 грн. заробітної плати (аванс) та невикористані відпускні. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст.\~76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачкою не представлено належних доказів на підтвердження позовних вимог у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed