Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона проживає в [INFO] в будинку який відносився до колгоспного типу двору головою якого був її чоловік [PERSON], членом двору була вона. 08.05.2015 року чоловік помер, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 389178 виданим Любельською сільською радою. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина за законом на житловий будинок в с. Любеля по вул.. Бутинця 13 Жовківського району та земельну частку (пай), яка належала померлому на підставі сертифікату серії ЛВ № 012276 виданим 20.03.1996 року Любельською сільською радою. Оскільки господарство відносилося до колгоспного типу двору вони з чоловіком мали право на майно двору в рівних частках. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до нотаріальної контори де відкрито спадкову справу № 383/2008 однак там відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і роз»яснено, що свідоцтво про право на спадщину не можуть видати, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про реєстрацію будинку, а для отримання свідоцтва необхідно подати документ що померлий був його власником та сертифікат зразка встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 12.10.1995 року. Про те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина померлого, стверджено свідоцтвом про шлюб. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак суду надіслано листи про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності їх представників на підставі поданих суду доказів. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши фактичні обставини справи за матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Так, з свідоцтва про смерть серії СГ № 389178 виданим Любельською сільською радою вбачається що [PERSON] помер 8.05.2015 року. З виписки із погосподарської книги Любельської сільської ради вбачається, що станом на 30.06.1990 року господарство в с. Любеля по вул. Бутинця 13 Жовківського району відносилося до колгоспного типу двору, головою якого був [PERSON], членом двору його дружина, позивачка по справі. З техпаспорта виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що в с. Любеля по вул. Бутинця знаходиться житловий будинок загальна площа якого становить 62.0 кв.м житлова 22.3 кв.м, допоміжна 39.7 кв. З сертифікату серії ЛВ № 012276 виданого 20.03.1996 року Любельською сільською радою вбачається, що [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 1.44 га. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України № 13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже позивачка з чоловіком мали рівне право на частку в майні двору, по 1/2 частині. Згідно пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином, право власності на будинок в с. Любеля по вул. Бутинця 13 було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі Любельської сільської ради. З витягу із спадкової справи вбачається, що позивачкою відкрито спадкову справу в Жовківській державній нотаріальній конторі № 383/2015, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок та сертифікату відповідного зразка, який встановлено Постановою Кабінету Міністрів України №801 від 12.10.1995 року. Відповідно до ст. 1261, 1268 ЦК України позивачка як дружина померлого є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджено свідоцтвом про шлюб, та є такою що прийняла спадщину, оскільки проживала з померлим на день смерті. Відповідно до вимог п. 1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено захист порушеного права шляхом подання позовної заяви про визнання права власності. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивачка володіє, розпоряджається майном, проживає в будинку, утримує такий, користується земельною ділянкою на якій розташовано будинок, зареєстрована в будинку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Таким чином суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved