Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, вказавши, що вона з 1999 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.09.2014 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем в Ізраїлі, [ADDRESS], та повністю знаходяться на її утриманні, що підтверджується додатком до посвідчення особи та закордонним паспортом позивача, а також рішенням суду по сімейним справам м. Рішон ле Ціон у державі Ізраїль від 12.12.2012 року № 28890-10-10. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, він приватний підприємець, на утриманні інших осіб не має, його мати проживає окремо. Він здоровий, працює та має змогу виконувати свій батьківський обовязок та утримувати дітей. Крім того, 05.04.2014 року позивач вже зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.2014 року позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісяця на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Але це рішення суду було скасоване рішенням апеляційного суду від 17.11.2015 року, так як не було доведено той факт, що діти проживають та знаходяться на утриманні матері і позов нібито подала не вона сама. Позивач вважає, що просто відповідач уникав сплати аліментів та уникав відповідальності за дітей, та їх життя, та існування, так як не хотів сплачувати аліменти. Тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту першого звернення, а саме з 05.05.2014 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свій позов та обставини, вкладені в ньому, додавши, що позовну заяву, яка подавалась 05.05.2014 року дійсно підписувала не вона, а її представник. Дану позовну заяву підписала особисто вона та направила поштою з держави Ізраїль. Зараз вона та її сини мешкають в Ізраїлі, сини перебувають на її повному забезпеченні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що на даний час відповідач не працює та вже не є ФОП. Стосовно стягнення аліментів за минулий час не визнав повністю, так як позивач не надала належних доказів. Також не доведено, що діти живуть з позивачем, рішення, надане позивачем про те, що опіка над дітьми передається матері винесене декілька років тому і не відомо чи на даний час воно дійсне. Вислухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судомвстановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року (а.с. 13 копія свідоцтва про одруження). Шлюб розірвано в 2014 році (а.с. 14-15 - рішення про розірвання шлюбу від 09.09.2014 року). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 11, 12 свідоцтва про народження). Діти проживають з позивачем в Ізраїлі, [ADDRESS], та повністю знаходяться на її утриманні, що підтверджується додатком до посвідчення особи та закордонним паспортом позивача, а також рішенням суду по сімейним справам м. Рішон ле Ціон у державі Ізраїль від 12.12.2012 року № 28890-10-10 (а.с. 19-20, 5-6, 7-8 рішення суду, паспорт, довідка). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.2014 року позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей було задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з дати подання позову - 05.05.2014 року. Але це рішення суду було скасоване рішенням апеляційного суду від 17.11.2015 року, так як не було доведено той факт, що діти проживають та знаходяться на утриманні матері та не доведено, що на момент подання позову до суду позивач перебувала в Україні, або уповноважувала будь- кого на подання позовної заяви від свого імені (а.с. 21, 22-23 рішення, від 30.05.2014 року та рішення апеляційного суду від 17.11.2015 року). Тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту першого звернення, а саме з 05.05.2014 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частиною першою ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того у судовому засіданні було встановлено, що позов від 05.05.2014 року підписувала не вона, а її представник без належного доручення, також рішення по справі було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року, однією з підстав для скасування рішення було - не доведення, що на момент подання позову до суду позивач перебувала в Україні, або уповноважувала будь- кого на подання позовної заяви від свого імені , тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 25 серпня 2016 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial