Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передала у власність відповідача грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти у строк, передбачений договором. На підтвердження укладення вищевказаного договору та його умов, відповідач та позивач уклали письмовий договір позики про одержання відповідачем грошових коштів в розмірі 1500 доларів США, а також встановили кінцевий термін їх повернення до 01.07.2014 року. Відповідач прийнятих по договору зобов'язань не виконав, у строк до 01.04.2014 р. обумовлений договором позивачеві суму позики не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду у відповідача виникла заборгованість, розмір якої складає 1500,00 доларів США. В зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання за договором позики, позивач також просить суд стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми 1500 доларів США, що еквівалентно 39 494,85 грн., за період з 01.07.2014 року по 15.09.2016 року, 3 % річних становить 2 620,58 грн. Договором позики від 29.05.2014 року передбачено, що у разі неповернення позики до 01.07.2014 року нараховується пеня у розмірі 0,2% від суми позики за кожен день прострочення, що за період з 01.07.2014 року по 15.09.2016 року становить 63 823,67 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 105 939,10 грн., яка складається з: 39 494,85 грн. - сума неповернутого основного боргу; 2 620,58 грн. - три проценти річних від простроченої суми; 63 823,67 грн. - пеня за несвоєчасне повернення позики та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неприбуття не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів, наявних у справі достатньо для розгляду її по суті. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у розмірі 1500,00 доларів США, згідно з яким позивач передав відповідачу 1500,00 доларів США. Строк повернення грошей у договорі визначено 01.07.2014 р. Проте, суму боргу у визначений договором позики строк відповідач не повернув. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу 1500,00 доларів США. Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань та передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», судам роз'яснено, що «у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення». Згідно офіційного курсу долара за даними НБУ на 05.12.2016 року складає: 2589,87 грн. за 100 доларів США. Із застосуванням курсу валюти на час ухвалення судового рішення, але в межах заявлених позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України, тому сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача необхідно зменшити з 39 494,85 грн. на 38 848,05 грн. Враховуючи той факт, що позичальник своєчасно не здійснив повернення грошових коштів, то з урахуванням ч.2 ст. 533 ЦК України розмір грошових коштів, що підлягають стягненню розраховуються станом на 05.12.2016 року за курсом НБУ (2589,87 грн. до 100 доларів США) та становить 38 848,05 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з договором позики від 29.05.2014 р., у випадку неповернення суми позики до 01.07.2014 р. нараховується пеня в розмірі 0,2 % від суми позики за кожен день прострочення. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню за період з 01.07.2014 року по 15.09.2016 року, яка нарахована позивачем у розмірі 63 823,67 грн. Згідно з п. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотні значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. В зв'язку з тим, що сума пені, нарахована позивачем перевищує суму боргу, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача суму пені в межах основної заборгованості - 38 848, 05 грн. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, виходячи із доведеності факту отримання [PERSON] суми коштів у борг від [PERSON], а також із того, що сума боргу не була повернута позичальником, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у частині стягнення 3% річних в сумі 2 620,58 грн. на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики від 29.05.2014 року в загальному розмірі 80 316, 68 грн., яка складається з: 38 848, 05 грн. - сума неповернутого основного боргу; 2 620, 58 грн. - три відсотка річних від простроченої суми; 38 848,05 грн. - пеня за несвоєчасне повернення позики. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, при подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1009, 40 грн. Оскільки позов задоволено частково, тому суд вважає необхідним також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог в сумі 803 грн. 17 коп. (80 316,68 грн. (задоволена частина позовних вимог) х 1009, 40 грн. сплачена позивачем сума судового збору) : 100939,10 грн. (заявлена позивачем сума позовних вимог)).

Outcome: partial