Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між [PERSON], зареєстрований 26 лютого 2005 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №323. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище «Трач». Обґрунтовує свої вимоги тим, що сімейне життя впродовж останніх років поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. Втрачено почуття любові. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка разом з позивачем проживають окремо від відповідача. Спільне господарство не ведеться, спроби примирення виявилися неуспішними. Збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначає, що майнових спорів немає. В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, між тим подала клопотання про здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, спору про місце проживання дитини немає, термін для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, разом з тим подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позов визнає, спору про місце проживання дитини немає, строк для примирення просить не надавати. За таких обставин суд вважає, що слід проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 26 лютого 2005 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено актовий запис №323. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №2595200 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-СГ №022871 (а.с. 11). Як вбачається з наявних матеріалів позивач не підтримує з відповідачем подружні відносини, проживає окремо, спільного господарства не веде, отож перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна та про місце проживання дітей немає. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з врахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З наведених міркувань та

Outcome: approved