Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2016 року. Від шлюбу мають дочку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач жодної участі вихованні дочки та наданні матеріальної грошової допомоги на її утримання не приймає. Добровільно сплачувати аліменти не бажає, хоч є приватним підприємцем. Отримуваний дохід відповідач приховує. Зазначає, що вона працює медсестрою дитячого відділення Тячівської ЦРЛ та отримує заробіток у розмірі 5000 гривень. Дитина відвідує дитячий садок, витрати та ціни на проживання, одяг та її утримання зростають, і вона не взмозі сама утримувати її, оскільки зароблених коштів не вистачає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що в них з відповідачем існувала домовленість про добровільну сплату аліментів, однак він припинив сплачувати аліменти. Вже півроку разом не живуть і з цього часу дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні та забезпеченні. Відповідач працює офіційно та при цьому має на утриманні непрацездатну матір, догляд за якою фактично веде його рідна сестра. Окрім цього на даний час відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. Вважає, оскільки на дітей від попереднього шлюбу він сплачував аліменти в розмірі 3000 грн., врахувуючи наявність у нього постійного місця роботи вважає, що присудження стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 гривень не буде для нього вкрай непосильною сумою. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 15.09.2021 року подав до суду заяву, якою просить провести розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги визнає частково та згоден сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. на місяць. Зазначає, що має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ групи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2016 року, який було зареєстровано виконкомом Тересв`янської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №25 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини: [PERSON] , [INFO] , її батьком значиться відповідач, а мати позивач (а. с. 6). В підтвердження належності позивачу права вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, до позовної заяви додано акт обстеження матеріально - побутових умов від 28.07.2021 року та довідки про склад сім`ї від 28.07.2021 року (а.с. 3-5). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітньою дочкою. Належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дитини зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки, яка проживає з позивачкою. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, до процесуальних прав відповідача належить право визнання ним позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує щодо присудження до стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі по 1500 гривень щомісячно, тим самим фактично визнаючи позов в цій частині та заперечуючи щодо повного задоволення цього позову та стягнення з нього алліментів у розмірі 3000 гривень. В поданій заяві просить врахувати наявність на його утриманні матері - інваліда ІІ групи та на підтвердження цих обставин надав договір про надання соціальних послуг укладеним між ним та Територіальним центром соціального обслуговування Тересв`янської селищної ради, який набрав чинності 15.09.2021 р. З вказаного договору, вбачається, що відповідач зобов`язаний як утримувач соціальних послуг сплачувати територіальному центру, що надає такі послуги, кошти в сумі 8500 гривень відповідно до Рішення виконавчого комітету Тересв`янської селищної ради від 26.03.2021 р №60. Обставин, щодо утримання ним матері, яка є інвалідом, позивач в судовому засіданні не заперечила. Згідно довідки про доходи відповідача вбачається, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем та має щомісячний дохід близько 6100 гривень щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з малолітньою дитиною, яку утримує самостійно та розмір отримуваного нею доходу, який з її слів становить близько 5000 грвиень щомісячно, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, відомості про його місце роботи та його працездатний вік, перебування на утриманні матері - інваліда ІІ групи та неповнолітньої дитини про факт утримання яких не заперечує позивач, а також часткове визнання позовних вимог та наявінсть у позивача постійного місця роботи та стабільного заробітку, відтак і можливість утримувати спільну з позивачкою дитину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки, щомісячно, аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2021 року і до її повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитині мінімальним та найнеобхіднішим. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908.00 гривень судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial