Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення, охорони здоровя та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про стягнення належних сум заробітної плати. Свої вимоги мотивує тим, що на початку листопада 2015 року їй стало відомо, що у грудні 2013 року працівникам УПтаСЗН, яке зараз є УСЗНОЗП, було здійснено перерахунок та донарахування сум індексації заробітної плати за період з липня 2012 року. 13 листопада 2015 року вона письмово звернулась до начальника УПтаСЗН Южноукраїнської міської ради з проханням надати перерахунок індексації заробітної плати та компенсації за несвоєчасно виплачену суму індексації, як такій що перебувала у трудових відносинах з управлінням до 31 жовтня 2012 року. 27 листопада 2015 року УПтаСЗН Южноукраїнської міської ради надало формальну відповідь про те, що розрахунок було здійснено вірно. За її скаргою від 27.01.2016 року, Управління Держпраці у Миколаївській області надав відповідь від 30.06.2016 року, де зазначено, що при здійсненні в грудні 2013 року перерахунку індексації на заробітну плату працівникам УПтаСЗН Южноукраїнської міської ради, їй не донараховано індексацію заробітної плати за жовтень 2012 року в сумі близько 20 грн. та при звільненні 30.10.2012 року їй була нарахована компенсація за 5 днів невикористаної щорічної відпустки, де розрахунок середньої заробітної плати для нарахування компенсації за дані дні невикористаної щорічної відпустки здійснено з порушенням п.3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 року №100, так як при обчисленні не враховано індексацію заробітної плати за жовтень 2012 року. Враховуючи факт невірного розрахунку компенсації за дні невикористаної відпустки при звільненні в порушення вимог ст. 116 КЗпП України кінцевого розрахунку з нею не проведено. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що при звільненні з [PERSON] був проведений остаточний розрахунок та кошти зараховані на банківський рахунок. Вважає, що управління виконало свої зобовязання у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2012 року по 31.10.2012 року [PERSON] працювала в Управлінні праці та Соціального захисту населення на посаді головного держсоцінспектора та за вищезазначений період загальна сума її доходу склала 30\~693.79 грн. (а.с. 11). 19 вересня 2016 року відповідач надав до суду письмові заперечення з приводу заявленого позову, в яких зазначає, що [PERSON] була звільнена з займаної посади 31.10.2012 року за розпорядженням міського голови від 30.10.2012 року. УПтаСЗН провело виплату заробітної плати та розрахункових позивачу та 31.10.2012 року кошти були зараховані на її банківський рахунок. Крім того вказується, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений Постановою КМ України від 17.07.2003 року, не передбачає нарахування сум індексації звільненим працівникам (а.с. 24-25). За правилами Стаття 116 КзпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до ч.5 ст. 95 КзпП України і ст. 33 Закону України Про оплаті праці заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Індексація заробітної плати працівників регулюється Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 , з урахуванням внесених до них змін. Згідно статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до ст. 6 цього Закону держава гарантує підвищення грошових доходів населення у зв'язку із зростанням цін. Відповідно до листа Мінпраці від 30.10.2003 року № 024-130 індексація заробітної плати працівника, який звільняється, провадиться на загальних підставах. Згідно з п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі несвоєчасної виплати сум індексації проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. Тобто сума відпускних має бути перерахована з урахуванням сум індексації. При звільненні працівника, який не відпрацював повний робочий місяць, індексації підлягає частина грошового доходу в межах прожиткового мінімуму за фактично відпрацьований час. Оскільки індексації прирівнюється до заробітної плати то і компенсуватися вона повинна так само, як і заробітна плата. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст. 233 Кодексу Законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону України Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Між тим суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, про те, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення затвердженим Постановою КМ України від 17.07.2003 року, не передбачено нарахування сум індексації звільненим працівникам, оскільки виходячи з наведених норм закону, індексація має нараховуватись і виплачуватись одночасно з нарахуванням і виплатою заробітної плати за місяць, в якому здійснюється індексація. Відповідно, розрахунок та виплата всіх сум [PERSON], при звільненні, за вимогами ст. 116 КЗпП України, повинні були проводитись у день звільнення. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо здійснення кінцевого перерахунку недонарахованої суми індексації заробітної плати з липня 2012 року по жовтень 2012 року (включно) та перерахунку компенсації за 5 днів невикористаної відпустки при звільненні та стягнення недонарахованої суми індексації заробітної плати з липня 2012 року по жовтень 2012 року (включно), перерахунок компенсації за 5 днів невикористаної відпустки при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, підлягають задоволенню.

Outcome: approved