Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 21 березня 1997 року між [PERSON] та нею, був укладений договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Житловий будинок зареєстрований 21.03.1997 року в Первомайському МБТІ на праві особистої власності за нею та записаний в реєстрову книгу № 1 за № 93. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами розташований на присадибній земельній ділянці та земельній ділянці для ведення особистого підсобного господарства загальним розміром 0,38 га по [ADDRESS] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER]. Вказана земельна ділянка, зареєстрована ще за попереднім власником будинку за громадянином [PERSON], який вже помер. На час укладення договору дарування це було можливо без переоформлення права власності на земельну ділянку. Спадкоємці [PERSON] відсутні, [PERSON] також померла, тож оформити земельну ділянку нотаріально вона не може. Вона є власником житлового будинку [ADDRESS], використовую вищевказану земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, однак не може розпорядитися будинком, оскільки, не має права власності на земельну ділянку, на якій він розташований. За таких обставин просить визнати за нею право власності на зазначену вище земельну ділянку у зв'язку з переходом права власності на будинок. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Довгопристанської сільської ради в судове засідання не з'явиввя, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно Договору дарування від 21 березня 1997 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Право власності позивача на житловий будинок підтверджується Технічним паспортом, інвентарний №90, реєстраційним написом МБТІ про реєстрацію права власності. Як вбачається із копії Запису Акта про смерть № 11 від 24.05.1996 року [PERSON] помер [INFO] року копії Актового запису про смерть №10 від 18.11.2014 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], виданого Довгопристанською сількою радою Первомайського району Миколаївської області на ім'я [PERSON] вбачається, що йому передано у власність присадибну земельну ділянку № 1, та земельну ділянку №2 для ведення особистого підсобного господарства загальною площею площею 0,38 га, яка розташова в с. Довга Пристань Первомайського р-ну Миколаївської області. Згідно довідки Управління Держгеокадастру у Первомайському районі №31-14.05-0.4-4071/0/25-16 від 02.12.2016 року [PERSON] є власником земельних ділянок в межах с. Довга Пристань загальної площею 0,38 га, з яких: 0,25 га - присадибна земельна діляна, а 0,13 га - для веденя особистого підсобного господарства. Таким чином встановлено, що [PERSON] - колишньому власнику будинку, присадибна земельна ділянка належала на праві власності, однак до теперішнього власника житлового будинкку - позивача по справі, право власності на відповідну земельну ділянку, на якій розташовано будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час належить [PERSON] За визначенням, що міститься у ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Згідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Тож згідно підстав, зазначених у позові судом може бути визнано право власності на присадибну земельну ділянку, яка розташована під будинком, однак такі правові підстави не розповсюждуються на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за нею право власності на присадибну земельну ділянку №1 загальною площею 0,25 га, розташовану в [ADDRESS].

Outcome: partial