Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про зобовязання [PERSON] опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повернути їй, як опікуну, дитину [PERSON], [INFO]. У ході розгляду справи у звязку з поданням заяви з уточненими вимогами за клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року до участі у справі було залучено у якості співвідповідачів Службу у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та [PERSON] захисту дітей Наші діти (а.с. 223, 224, 240, т. 1). За заявленими позовними вимогами у останній редакції позивач просить поновити порушене її право на здійснення опіки над неповнолітньою [PERSON], [INFO]; відновити становище, що існувало до порушення такого права; повернути їй, як опікуну, дитину та зобовязати відповідачів у 15-ти денний термін забезпечити передачу і передати дівчинку їй на виховання за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [INFO] (а.с. 225-230, т. 1). Вимоги мотивує тим, що розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.02.2006 року № 166 «Про призначення опіки» її було призначено опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], у звязку з тим, що батьки дитини були позбавлені батьківських прав. Розпорядженням Дніпровської РДА у м. Києві № 486 від 12.11.2012 року було припинено опіку [PERSON] над малолітньою [PERSON] 31 січня 2013 року оперуповноваженим, спеціалістами районного центру служби у справах дітей та молоді органу опіки та піклування на виконання розпорядження № 486 від 12.11.2012 року про вилучення дитини здійснено вихід за адресою [ADDRESS] для перевірки отриманої інформації щодо знаходження там малолітньої [PERSON] і складено акт від 31.01.2013 року. Наказом № 2 від 31 січня 2013 року відповідно до клопотання Служби у справах дітей Дніпровської РДА № 41/306 від 31.01.2013 року на підставі акта про факт передачі дитини [PERSON] прийнято з 31 січня 2013 року до [PERSON] захисту дітей «Наші діти» та зараховано до сімейної групи № 2, де малолітня дитина перебуває до цього часу. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2013 року, яка залишена без змін судами вищих інстанцій, задоволено її позов до Дніпровської РДА про скасування розпорядження та скасовано розпорядження Дніпровської РДА у м. Києві № 486 від 12.11.2012 року «Про припинення опіки над малолітньою дитиною». Скасований акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Отже, на сьогоднішній день вона є законним опікуном неповнолітньої [PERSON], проте не може належним чином виконувати надані їй законом обовязки через те, що підопічна, починаючи з 31.01.2013 року перебуває у [PERSON] захисту дітей «Наші діти» та на численні її вимоги повернути дитину відповідачі не виживають жодних дій щодо відновлення її становища, яке існувало до його порушення, а також захисту прав самої підопічної, зокрема права проживання у сімї. Обставини того, що вона належним чином виконувала свої обовязки опікуна по відношенню до неповнолітньої [PERSON] Єлізавети та відсутність підстав для звільнення її від обовязків опікуна підтверджені рішеннями судів, незважаючи на які відповідачі не здійснюють повернення дитини в сімю опікуна. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позов зі зміненими вимогами та обставини викладені у заявах. Представник відповідачів [PERSON] опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, пояснив, попередньо позивач зверталася з такими ж вимогами до суду, при цьому в поверненні дитини [PERSON] було відмовлено та задоволення позову суперечитиме інтересам неповнолітньої [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] захисту дітей Наші діти [PERSON], яка також є третьою особою у справі, заперечувала проти задоволення позову. Допитана судом свідок з боку позивача [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що вона знає [PERSON] з 2011 року, працюючи соціальним працівником у соціальному територіальному центрі півтора роки обслуговувала позивача, як підопічну, відвідувала її 1-2 рази на тиждень. Позивач порядна людина, дуже добре відносилася до дитини Лізи, любила її, оберігала, доглядала, виховувала, забезпечувала всім необхідним, купувала на базарі лише свіжі домашні продукти з яких сама готувала їжу, дитина була охайною, розвинутою, займалася спортом, мала багато книжок, іграшок. Судом також була допитана малолітня [PERSON], [INFO], яка пояснила, що проживає у [PERSON] захисту дітей «Наші діти», має окрему кімнату, компютер, відвідує багато гуртків, навчається у 5 класі середньої школи № 81, у неї є багато друзів, позивача вона знає з дитинства, жити з позивачем вона не хоче. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, третю особу, свідка, малолітню дитину, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.02.2006 року № 166 [PERSON] було призначено опікуном малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 23, т.1). Згідно довідки по формі № 3, виданої ЖЕД № 404, позивач та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 12, т.1). Розпорядженням Дніпровської РДА у м. Києві від 12.11.2012 року № 486 було припинено опіку [PERSON] над малолітньою [PERSON] (а.с. 13, т. 1). Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.11.2012 року № 486 про припинення опіки було прийняте у звязку зі станом здоровя [PERSON], оскільки вона з 31.07.2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2. Як убачається із акту від 31.01.2013 року, малолітня [PERSON] була вилучена у звязку із зняттям прав опіки за станом здоровя опікуна, загроза життю та здоровя дитини на підставі розпорядження про вилучення дитини № 486 від 12.11.2012 року; дитина направлена до [PERSON] захисту дітей «Наші діти» (а.с. 20, 20 зв., т. 1). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2013 року позов [PERSON] до Дніпровської РДА у м. Києві про скасування розпорядження було задоволено та скасоване розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.11.2012 року № 486 «Про припинення опіки над малолітньою дитиною» (а.с. 6-7, т. 1). Судом встановлено, що з 31.01.2013 року малолітня [PERSON] знаходиться у [PERSON] захисту дітей «Наші діти» (а.с. 17, т.1). Позивач просить поновити порушене її право на здійснення опіки над неповнолітньою [PERSON], [INFO]; відновити становище, що існувало до порушення такого права; повернути їй, як опікуну, дитину та зобовязати відповідачів у 15-ти денний термін забезпечити передачу і передати дитину їй на виховання за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 249 Сімейного кодексу України, опікун, піклувальник має право вимагати повернення дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. За нормою ч. 2 ст. 67 Цивільного кодексу України також визначено, що опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. В судовому засіданні встановлено, що після влаштування [PERSON] до [PERSON] захисту дітей «Наші діти» розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.02.2013 року № 80 [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою [PERSON] (а.с. 15, 16, т. 1). Згідно положень ст. 251 Сімейного кодексу України, особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених\~Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 75 ЦК України, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. Отже, законодавчо визначений порядок звільнення опікуна від встановленої опіки, а саме на підставі рішення суду про припинення опіки. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З урахуванням вищевикладеного позов задоволенню не підлягає, оскільки дитина перебуває у законного опікуна [PERSON], яка призначена опікуном відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.02.2013 року № 80, яке на даний час не скасоване. Попередньо позивач зверталася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] захисту дітей Наші діти, [PERSON] про повернення дитини. Правова оцінка спірним правовідносинам вже була надана рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2013 року у вищевказаній справі за позовом [PERSON] про відібрання дитини, яким у задоволенні позову було відмовлено з наведених підстав (а.с. 72-73 зв., т. 1). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2013 року залишене без змін (а.с. 74-75 зв., т. 1). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи зазначене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed