Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] у період з 2001 року по день його смерті [INFO] , визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , усунення [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , посилаючись на те, що з 10 лютого 1981 року по 24 вересня 2014 року проживала із [PERSON] однією сім`єю у кв. [ADDRESS] . Під час спільного проживання були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але шлюб не реєстрували. Попередньо перебували у шлюбі з 25 липня 1984 року по 1999 рік, коли через непорозуміння розлучилися, але продовжували проживати в одній квартирі. Через декілька років знову почали проживати однією сім`єю, так як інших коханих людей не зустріли, знайшли між собою порозуміння, мали взаємні права та обов`язки один до одного, вели спільний побут, але вирішили шлюб не реєструвати. З 2003 року [PERSON] почав хворіти, у зв`язку з чим потребував постійної допомоги. У 2005 році до них переїхав проживати його син [PERSON] , який до цього проживав із своєю дружиною, який зловживав спиртними напоями, жодної допомоги батькові не надавав. 24 вересня 2014 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, тому вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу. Також зазначила, що син [PERSON] - [PERSON] ухилявся від допомоги батькові, який через похилий вік та стан здоров`я без у безпорадному стані. З цих підстав звернулася до суду з позовом. Ухвалою судді Шевської О.І. від 19 червня 2015 року відкрито провадження по справі. [PERSON] звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, які пред`явила до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третіми особами визначила приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. та приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., прохала встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , у період з 2001 року по день його смерті [INFO] ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] ; визнати за нею право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги, змінивши черговість отримання права на спадкування; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.06.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. на ім`я [PERSON] , в реєстрі за № 941, а саме на 29/100 частин квартири номер [ADDRESS] ; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.06.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. на ім`я [PERSON] , в реєстрі за № 940, а саме на 29/100 частин квартири номер [ADDRESS] . В обгрунтування збільшених позовних вимог вказала, що [PERSON] у 2003 році тяжко захворів, вона здійснювала за ним догляд, фактично він був у безпорадному стані. У 2014 році він захворів хворобами нижніх кінцівок, у зв`язку з чим лікувався у 2 міській клінічній лікарні. Після виписки з лікарні, він майже перестав рухатися, перебував вдома у ліжку та отримував допомогу лише від неї, так як його син зловживав спиртними напоями. Вважає, що має також право на спадкування майна після смерті [PERSON] разом із онуками [PERSON] , які успадкували частку свого батька [PERSON] після смерті останнього (том 1 а.с.92-93). Ухвалою суду від 03 листопада 2015 року заяву про зміну позовних вимог прийнято до розгляду, позовні вимоги в частині усунення [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] - залишено без розгляду (том 1 а.с.96). Від представника відповідачів [PERSON] подано заперечення на позов, в яких зазначено, що у липні 2003 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , яка не була приватизована, але в якій вона була прописана та проживала після розірвання шлюбу із [PERSON] . Рішенням суду було визначено порядок користування квартирою та відкрито окремі особові рахунки. Таким чином, спільне проживання [PERSON] та [PERSON] було обумовлено рішенням суду, що носить зобов`язальний характер. Спільного побуту останні також не вели, так як мали окремі особові рахунки, право власності на квартиру було зареєстровано за кожним з ним окремо. За комунальні послуги вони сплачували окремо, а в квитанціях не зазначено, що кошти вносилися саме [PERSON] . У них також були окремі холодильники, які знаходилися в різних кімнатах, вони мали окремий посуд, дві сушарки для посуду. Довідка про перебування [PERSON] у лікарні не свідчить про те, що допомогу йому надавала лише [PERSON] , а від сина [PERSON] та онуків він її не отримував. Відповідач [PERSON] часто відвідували діда, не менше ніж два-три рази на тиждень, так як у цьому ж будинку проживає мати його дружини [PERSON] , цікавився його здоров`ям, приносив їжу. Не зважаючи на, що [PERSON] у 2003 році потрапив до лікарні через інфаркт, це не завадило [PERSON] звернутися до суду з позовом, що могло викликати емоційні хвилювання та спровокувати повторний інфаркт, що свідчить про неправдивість її слів про піклування за [PERSON] Оформленням всіх документів після смерті [PERSON] займався його син [PERSON] та онуки, також вони займалися його похованням. Прохав у задоволенні позову відмовити (том 1 а.с.185-193). Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року провадження по справі зупинено до вступу у справі правонаступників після смерті позивача [PERSON] 04 жовтня 2017 року провадження по справі відновлено, у зв`язку із прийняттям спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] . Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року до участі у справі залучено правонаступника позивача [PERSON] (том 2 а.с.36). Від представника відповідачів [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, який містить доводи, аналогічні викладеним у запереченнях на позов (том 2 а.с.122-126). Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 року справу передано до провадження судді Бугрію В.М. (том 2 а.с.166). Ухвалою від 23 листопада 2018 року справу прийнято до провадження у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року розпочато процедуру врегулювання спору за участю судді, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 14 березня 2019 року припинено врегулювання спору за участю судді, поновлено провадження, справу передано для автоматизованого розподілу визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 року справу передано до провадження судді Савченко Л.І. Ухвалою суду від 18.03.2019 року справу прийнято до провадження. 04 червня 2019 року закрито підготовче засідання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.15 том 3). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (том 2 а.с.213, 227, 238), про причини неявки суд не повідомила,. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позвоних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1984 року по 01 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом РАГС Октябрського РУЮ м.Полтави від 08 червня 2001 року (а.с.201 том 1). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати у квартирі [ADDRESS] , наймачем якої був [PERSON] . У липні 2003 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну договору найму жилого приміщення. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 серпня 2004 року виділено у користування [PERSON] кімнату площею12,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та зобов`язано ГЖЕД № 2 укласти з нею окремий договір на вказане житло, відкривши особовий рахунок. Встановлено порядок користування кімнатою площею 18,1 кв.м. за [PERSON] та [PERSON] і зобов`язано ГЖЕД № 4 укласти з [PERSON] окремий договір найму на зазначене жиле приміщення. Кухню, комірчину, коридор, ванну, вбиральню залишено у загальному користуванні (том 1 а.с.244-245). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2004 року вказане рішення змінено в частині залишення в загальному користуванні комірчини пл.1,2 кв.м., виключено комірчину площею 1,2 кв.м. з числа приміщень залишених у загальному користуванні сторін і виділено її в користування [PERSON] (том 1 а.с.196-197). Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 119 від 12.04.2005 року було розділено особові рахунки на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] та на [PERSON] (а.с.213 том 1). 07 листопада 2016 року УЖКГ видано свідоцтво про право власності на житло на [PERSON] та [PERSON] на право приватної спільної часткової власності, по 29/100 частки за кожним, на квартиру [ADDRESS] (а.с.142 том 2 ). [INFO] [PERSON] помер, що слідує із довідки про причину смерті № 199 від 24 вересня 2014 року (том 1 а.с.214). Після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу № 56912170 від 17 грудня 2014 року (том 1 а.с.8). [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» ПМР від 05.11.2014 року (а.с.9 том 1). Серед спадкоємців першої черги за законом був син [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Вказані обставини визнані сторонами, а тому не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] та [PERSON] успадкували по 29/ 100 частин квартири [ADDRESS] , про що їм видані свідоцтва про право на спадщину, після смерті батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував 29/100 частки квартири після смерті свого батька [PERSON] (том 2 а.с.127-129). [INFO] померла [PERSON] , що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 січня 2017 року (том 2 а.с.7), після її смерті свідоцтво про право на спадщину на законом видано [PERSON] , що слідує із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49218843 від 25.09.2017 (а.с.13 том 2). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що слідує зі змісту ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд вважає, що позивач не довела, що [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, з матеріалів справи вбачається, що за позовом [PERSON] був визначений порядок користування квартирою [ADDRESS] , укладено окремі договори найму та розділено особові рахунки. Позивач не надала суду доказів, що [PERSON] та [PERSON] оплачували квартплату та за комунальні послуги спільно, із квитанцій наданих відповідачами слідує, що [PERSON] платив за свою частину квартири окремо (а.с. 205-212 том 1). Про відсутність спільного побуту свідчить і той факт, що [PERSON] та [PERSON] жили у різних кімнатах, спільного бюджету не мали, харчувалися окремо, мали різні холодильники. Вказані факти підтвердили у судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] показала, що разом із Жуковими були сусідами, знає обох більше 30 років. Спочатку вони жили в шлюбі, потім розлучилися. Жили в різних кімнатах, мали два рахунки, за квартиру платили обоє. Холодильників було двоє, один у маленькій кімнаті, інший на кухні. Коли [PERSON] хворів, то вона допомагала [PERSON] його купати, запрошували його до столу, пригощали їжею. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] знає давно, жили з ними в одному будинку через під`їзд. Чула від покійної [PERSON] , що вони разом не живуть. Бачила як [PERSON] ходив сам за молоком, говорив, що зварив борщу, вона по своєму жила. А коли [PERSON] дізналася, що онук [PERSON] женився на її дочці, то перестала з нею ділитися. Одного разу заносила [PERSON] продукти, стояла на порозі та бачила, як [PERSON] виглядає з кімнати, двері відчиняв [PERSON] . Зробила висновок, що у [PERSON] окрема кімната. Також пам`ятає, як [PERSON] розказував під під`їздом, як варить їсти сам. Коли [PERSON] був лежачий, за ним доглядав син. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що працював лікарем у 2 міській клінічній лікарні, коли взимку 2014 року до них поступив [PERSON] Він лікувався у них мінімум 2 тижні, за цей час його відвідували онуки, невістка та бачив один раз сина. Інших осіб, які б цікавилися його здоров`ям він не бачив. Свідок [PERSON] зазначила, що була подругою [PERSON] .. Знає, що відносини із [PERSON] у них були натянуті. Коли він хворів, вона за ним доглядала, кормила, купала, скуплялася, бо він не ходив. Коли вона приходила в гості, то звали [PERSON] на кухню поїсти. Знає, що жили як чоловік і жінка. Разом з тим, зазначила, що у [PERSON] був свій холодильник, бувало, що він їв окремо, а [PERSON] варила їсти із свого холодильника. За комунальній послуги платили окремо, гаманці мали різні. Таким чином, покази свідка [PERSON] є суперечливими, а тому судом оцінюються критично. Аналізуючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] , судом не встановлено доказів спільного проживання [PERSON] однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Факт догляду [PERSON] за [PERSON] у 2014 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, однак не спростовує їх окремого проживання як чоловіка та дружини протягом п`яти років до часу смерті [PERSON] . Судом також спростовуються доводи позивача, що за [PERSON] , коли його виписали з лікарні, доглядала лише [PERSON] , довідка про стан здоров`я [PERSON] з 2-і міської клінічної лікарні, як і покази свідків [PERSON] та [PERSON] цього не підтвердили. Також встановлено, що похованням [PERSON] займався його сина [PERSON] , що підтверджується відповідними квитанціями та довідкою КП «Спецкомбінат похоронно -ритуального обслуговування» (а.с.1 а.с.215-217). В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на викладене, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що між [PERSON] та [PERSON] протягом не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини існували взаємні обов`язки, що вони мали спільний побут, спільний бюджет, що проживали разом як сім`я. За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи, що [PERSON] не визнана судом такою, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, позовні вимоги про визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання за нею права на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги за законом, визнання частково недійсним та скасування свідоцтв про право на спадщину виданих на ім`я [PERSON] та [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed