Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 23 липня 2000 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, який відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року у зазначеному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 27 червня 1992 року, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення вимог [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками виконкому Софіївської сільської ради № 19 та № 20 від 15 лютого 2017 року (а.с. 9; 10). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 27 червня 1992 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1303/01-17 від 20 березня 2017 року (а.с. 53) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконкому Софіївської сільської ради № 15 від 7 лютого 2017 року (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 23 липня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). З копії спадкової справи № 19/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 57-90) вбачається, що спадщину після її смерті прийняла [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, яка 12 квітня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Спадкоємці [PERSON] за заповітом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк спадщину не прийняли, подали нотаріусу заяви про те, що не будуть звертатися до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, який належав [PERSON], в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 427/02-31 від 10 листопада 2016 року (а.с. 18). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 18 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 15-17). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved