Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні позивачкою права користування майном шляхом виселення відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем 1/2 частини вищевказаної квартири на підставі заповіта [PERSON], померлої [INFO], але відповідач без будь-яких правових підстав вселився в квартиру та не впускає позивачку, чим перешкоджає їй у користуванні майном. У зв'язку з неправомірними діями відповідача та незаконним проживанням, позивачка зверталась до правоохоронних органів. Оскільки на неодноразові звернення до [PERSON] про звільнення житлового приміщення відповідач відмовляється це зробити в добровільному порядку, тому позивачка була вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач повідомлявся про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не з'явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 19 квітня 2012 р. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.05.2012 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції Н підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 вересня 2014 року, яке набрало чинності 16 вересня 2014 р., позивачка є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з нормами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як визначено ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до висновку дільничного інспектора Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за заявою [PERSON], в ході відробітку матеріалу, при неодноразовому відвідуванні квартири [ADDRESS] двері квартири ніхто не відчиняв. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. За положеннями ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку, що всупереч вказаним вимогам Цивільного кодексу України, перешкоджання відповідачем в проживанні позивачці в квартирі є порушенням її права власності в користуванні майном, тому вимоги [PERSON] є законними та підлягають задоволенню. Отже, необхідно усунути перешкоди позивачці в користуванні майном шляхом виселення відповідача з квартири [ADDRESS]. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved