Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько та чоловік [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з дворогосподарства [ADDRESS] . Так, разом із спадкодавцем на момент його смерті постійно проживала дружина останнього та вона, відтак як спадкоємці першої черги успадкували по 1/2 спадкового майна кожна. Однак, [INFO] її мама [PERSON] також померла. Оскільки вона фактом спільного проживання із спадкодавцями одноосібно прийняла спадщину, нотаріусом в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на будинок, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом за [PERSON] та на іншу 1/2 частину вказаного будинку - у порядку спадкування за [PERSON] . У підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, питання розподілу понесених нею судових витрат не вирішувати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 01 грудня 2004 року (а. с. 6-8, 10, 21). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON] , який помер [INFO] , був головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] (а. с. 16, 18, 19). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 59900851 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 59900839 (заповіти/спадкові договори) від 25 березня 2020 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 619/07-02 від 24 березня 2020 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня; заповіт ним не складався (а. с. 33-35, 38). Оскільки [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 19, 34, 38), тому вони прийняли таку по 1/2 частині кожна. Однак, [INFO] мама позивача [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 листопада 2005 року (а. с. 7, 8, 9). Згідно довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 179 від 26 лютого 2020 року [PERSON] на момент смерті була зареєстрована у домогосподарстві [ADDRESS] , разом з нею постійно проживала її донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 22). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №59900876 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та №59900884 (заповіти/спадкові договори) від 25 березня 2020 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 619/07-02 від 24 березня 2020 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася; заповіт нею не складався (а. с. 36-37, 38). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину за мамою у виді належної останній 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] одноосібно, так як постійно проживала із нею на час відкриття спадщини, від прийняття такої не відмовилася, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом за батьком [PERSON] та іншу 1/2 частину вказаного спадкового майна - за мамою [PERSON] . Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 4/01-16 від 03 лютого 2020 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 15). Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 198245885 від 30 січня 2020 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо житлового будинку [ADDRESS] відсутні (а. с. 20). З довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № К-55/02-10 від 30 січня 2020 року вбачається, що на вказане домогосподарство у архіві БТІ інвентарна справа відсутня (а. с. 17). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що у [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0632620103 від 26 лютого 2020 року позивачем [PERSON] сплачено 1 275,59 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі наведеного та

Outcome: approved