Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

\~ [PERSON], звернулася до суду з позовом про \~ визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, \~мотивуючи тим, що 10.11.2014 року між нею та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно п. 1 договору [PERSON] придбала у власність надвірні споруди разом із земельною ділянкою площею 0,31 га за адресою: вул. Надбужна, 16 село Нова Миколаївка, Немирівського району Вінницької області. Земельна ділянка з надвірними спорудами належить продавцю на підставі спадкування за законом від своєї матері [PERSON], яка померла 23 грудня 1989 року. Відповідач вважається таким, що прийняв спадщину, адже постійно проживав разом із матірю вступив в управління та володіння майном та не заявив про відмову. Зі слів відповідача у нього був брат [PERSON], який 04.10.1987 року вибув на постійне місце проживання до Росії, де і помер. Вище вказане підтверджується записами в по господарській книзі № 4 за 1986-1990 роки. Продаж вчинено за 10\~000 (десять тисяч) гривень, які позивач передав відповідачу до підписання цього договору. Згідно п. 9 договору з моменту підписання передавального акту покупець набуває право власності на земельну ділянку. Зазначені дії як з сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. У відповідності до п. 2 Договору [PERSON] зобовязався, в строк до 20.02.2015 року укласти договір купівлі-продажу у нотаріальній формі, у Немирівській державній нотаріальній конторі. 25 березня 2015 року [PERSON] особисто [PERSON] під розписку була вручена претензія укласти договір купівлі-продажу у нотаріальній формі. 28 квітня 2015 року на адресу позивача надійшла відповідь на претензію від 22 квітня 2015 року в якій відповідач своє зобовязання за попереднім договором купівлі-продажу визнає, однак ухиляється від оформлення в нотаріальній конторі. У відповідності зі ст.ст. 321,328,392 ЦК України, право власності є нерушимим, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Враховуючи, що сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, що відповідач взяв на себе зобовязання підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак дотепер вказаних дій не вчинив, ухиляється від виконання договору. Позивач вважає доведеним той факт, що він не може захистити свої права у позасудовому порядку. Згідно ст. 655 ЦК України договором купівлі-продажу є договір, за яким одна сторона (продавець) передає другій стороні (покупцю) майно у власність, а покупець приймає майно і сплачує за нього визначену грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна (жилого будинку) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 209, ч.2 ст.215, ст.. 657,220 ЦК України для договору купівлі продажу нерухомого майна закон встановлює обовязкову нотаріальну форму його посвідчення; у разі недодержання вимоги закону про нотаріальну форму правочину такий правочин є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Разом з тим, ст. 218, 220 ЦК України встановлено, що суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.1 ст. 338 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. В звязку з цим позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. В \~ судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], \~в \~\~судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, \~позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд \~приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачем, а також підтверджується \~копією \~\~паспорта [PERSON], копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.11.2014 року, копією претензії від 25 березня 2015 року, копією відповіді на претензію від 22 квітня 2015 року, копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією по господарської книги номер 4 за 1986-1990 роки, копією довідки № 255 від 22.09.2015 року, виданої Воробіївською сільською радою. На підставі викладеного

Outcome: approved