Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON], який помер 14.06.2013 року, посилаючись на те, що вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки. За життя [PERSON] залишив заповіт на імя заявниці на все належне йому майно, але нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документів про фактичне спільне проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини немає. Встановлення факту спільного проживання однією сімєю із померлим, на час його смерті, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Вказуючи на те, що іншим шляхом встановити даний факт неможливо, заявник просить суд задовольнити його заяву. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] доводи заяви підтримали, аргументуючи їх обставинами, викладеними в заяві. Представником заінтересованої особи до суду була надана заява про розгляд справи у їх відсутності, заперечень проти позову вони не мають. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, враховуючи позицію представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст.\~89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 245498, виданого 17.06.2013 року виконавчим комітетом Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, 14.06.2013 року помер [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки вих. № 546 від 18.04.2018 року, виданою виконкомом Кізлівської сільської ради Чорнухинського району, вбачається, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована на день смерті [PERSON] за адресою: с. с.Ковалі вул.Замостянська,58 Чорнухинського району Полтавської області. [PERSON] є спадкоємцем по заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Кізлівської сільської ради Чорнухинського району. Інших спадкоємців немає ( а.с. 8). Свідки в судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] з 05.11.2009 року по день смерті останнього проживали разом однією сімєю за адресою: вул. Криничанська,39 в с.Ковалі Чорнухинського району Полтавської області. Крім того, зазначили, що [PERSON] здійснювала за [PERSON] догляд, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом. У суду немає підстав ставити під сумнів відомості, надані свідками, дані про заінтересованість його у вирішенні справи відсутні, його показання повністю відповідають зібраним по справі матеріалам. У відповідності до ч.1 ст.\~319\~ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення факту спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю не менше пяти років до дня його смерті, має для заявника юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме оформлення спадщини після померлого. [PERSON] залишив заповіт на все своє майно на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області 05.06.2009 року за № 52 (а.с.8). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного\~Суду України\~від 03\~червня 1999\~року №\~5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно ч.2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Для встановлення факту постійного проживання однією сім'єю потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому уст. 1 Закону України « Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Таким чином, з наявних та допустимих доказів по справі, судом встановлений той факт, що [PERSON] та [PERSON] у період з 05.11.2009 року і до дня смерті 14.06.2013 року проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права, обов'язки. З огляду на вказане вище, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, що передбачено ч.2 ст. 315 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved