Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, у якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Залізнодорожній, 57 в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області за набувальною давністю, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надала до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що в серпні 1988 року мати позивача [PERSON] придбала житловий будинок № 57, розташований по вул. Залізнодорожній в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області. Житловий будинок належав матері позивача на підставі угоди купівлі-продажу, яка не була посвідчена нотаріально, однак всі суттєві умови договору були повністю виконані сторонами. З серпня 1988 року позивач зі своєю матірю стали постійно проживати в придбаному житловому будинку № 57, розташованому по вул. Залізнодорожній в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області. 29 листопада 2002 року мати позивача [PERSON] померла. Оформити спадщину, яка відкрилася після смерті матері позивачу не представилося можливим, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку не було укладено в нотаріальному порядку. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок в приватну власність нікому не передавалася. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З 2002 року по даний час, позивач добросовісно та безперервно володіє даним житловим будинком. Всі витрати по утриманню будинку несе лише позивач. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що позивач на протязі більш ніж 25 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, утримує його за власні кошти, за весь час мешкання позивача в спірному будинку ніхто не предявляв до неї жодних претензій щодо неправомірності користування вказаним майном. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved