Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого повідомила, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує свій обов'язок щодо утримання дружини, з якою проживає дитина, хоча має можливість надавати кошти на таке утримання, адже є працездатною особою, має неофіційний дохід. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивачка та відповідач у судове засідання не з'явилися. Позивачка у судове засідання не з'явилася, протее подала на адресу суду заяву, у якій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, позовну заяву з додатками отримав завчасно, протее відзиву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 84 СК України. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Дитині не виповнилось трьох років. Відповідач ухиляється від утримання дружини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча може надавати матеріальну допомогу, адже є працездатним, має неофіційний дохід. Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що [PERSON] має право на стягнення аліментів з [PERSON] на її ж утримання, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Із матеріалів цієї справи видно, що такі витрати підтверджено актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 23/10-2 від 23.10.2018 року, а також квитанцією до прибуткового касового ордеру № 26/10-1-18 від 26.10.2018року, і становлять 500грн. 00коп. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, згідно з ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704, 80грн. судового збору та 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 10-13, 81, 133, 137, 141, 258, 263-265, 267, 274-279, 430 ЦПК України,

Outcome: approved