Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про захист права власності, про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, яке є сумісною власністю подружжя вона отримала право власності на 1/2 частину спірного майна, яке розташоване за адресою: кв. № 56 в буд. № 21 по площі Жовтнева, міста Купянська, Харківської області. На момент звернення до суду позивач виявила, що зазначена вище квартира арештована та на неї накладена заборона відчуження. [PERSON] зверталася до начальника відділу Державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Куп'янську з вимогою про скасування заборони відчуження, але у них відомостей щодо накладення арешту немає, тому скасувати заборону відчуження неможливо без рішення суду. На підставі викладеного заявник була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою для захисту своїх прав на нерухомість. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду лист з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що при вирішенні спору повністю покладається на розсуд суду. Крім того, відповідач надав до суду клопотання в якому зазначив, що на виконанні у відділі ДВС не перебувають виконавчі провадження у яких би виступали боржниками власники спірного нерухомого майна розташованого за адресою: кв. № 56 в буд. № 21 по площі Жовтнева, міста Купянська, Харківської області. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що він не заперечує з приводу задоволення позовних вимог. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Спірна квартира №56 в будинку №21 по площі Жовтнева, міста Купянська, Харківської області перебуває у власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру та рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року (а.с. 7). У витязі з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що на квартиру №56 в будинку №21 по площі Жовтневій, міста Купянська, Харківської області накладено арешт, який було зареєстровано під №3442533 від 11 липня 2006 року Купянською Державною нотаріальною конторою, перенос заборони №141-1 від 17 квітня 1998 року (а.с. 6). Відповідно до клопотання начальника міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Куп'янську головного територіального управління юстиції у Харківській області, відкритих виконавчих проваджень де боржником були [PERSON] або [PERSON] не перебувало та станом на 04 вересня 2017 року не перебуває (а.с. 20). Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦПК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою\~статті 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вище вказану квартиру було набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до\~ст. 92 Конституції України\~визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ч.ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Таким чином, з огляду на наведені доводи, враховуючи, що арешт був накладений у 1998 році, а [PERSON] та [PERSON] стали власниками даної квартири у 2000 році, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача підлягає відновленню.

Outcome: approved