Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] року померла дружина її дядька [PERSON] - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № [ADDRESS]. [PERSON] ще за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу 30 серпня 2006 року, реєстровий № 2237, яким заповіла їй вказаний житловий будинок. Так, у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області [INFO] року (а. с. 6). Також встановлено, що згідно довідок Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON], яка померла [INFO] року, була головою дворогосподарства [ADDRESS], де на момент смерті останньої зареєстрованих осіб не було (а. с. 13, 48). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS], [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 30 серпня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2237 (а. с. 7). 21 листопада 2011 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 26/2011 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 32-44). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 24/02-14 від 03 жовтня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] відсутній (а. с. 24, 45). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї (а. с. 32-45), тому вважається такою, що її прийняла. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved