Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до суду з позовом до Лабушненської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~\~своїх вимог позивач вказує що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 2,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області. Позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, однак оформити її не може, оскільки державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області 26.06.2019 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку через відсутність кадастрового номера в державному акті на право власності на земельну ділянку, бланк якого передбачає його наявність. В зв`язку з викладеним позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала померлій [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі. Представник Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 04.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,09 га, кадастровий номер 5122583400:01:001:0489, розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області. Відповідно до заповіту, посвідченого 05.10.2012 року секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстрованого в Спадковому реєстрі за №24, [PERSON] заповіла належну їй відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №856030 від 15.12.2005 року, земельну ділянку розміром 2,09 га [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого 27.05.2015 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в Спадковому реєстрі за №1330, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України). Частинами 2 та 3 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] склала два заповіти, одним з яких належну їй земельну ділянку заповіла позивачу [PERSON] , а іншим, який було посвідчено пізніше все майно заповіла [PERSON] . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Позивач [PERSON] спадщину після [PERSON] прийняла, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 2,0861 га, що розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2019 року. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.\~ В позовній заяві [PERSON] , посилаючись на заповіт, посвідчений 05.10.2012 року секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстрований в Спадковому реєстрі за №24 та на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом право власності на належну [PERSON] земельну ділянку. Однак, виходячи із положень ст.1254 ЦК України, а також враховуючи, що 27.05.2015 року [PERSON] було складено новий заповіт на все майно на [PERSON] , то позивач [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом. Із матеріалів справи, зокрема із копії спадкової справи №283/2016, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено, що спадкоємець за останнім заповітом [PERSON] спадщину не прийняв та надав до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області засвідчену консульським агентом Генерального консульства України в Дюссельдорфі від 26.09.2018 року, зареєстровану в реєстрі за №570/650-18 заву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що подана [PERSON] заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] не має юридичної сили, оскільки [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом, а сама заява подана після закінчення передбаченого законодавством строку. В той же час, в судовому засіданні встановлено, шо [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області 16.04.1958 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Нововоронежською селищною радою Каширського району Воронезької області 29.10.1982 року. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК України). Враховуючи положення ст.ст. 1223, 1261 ЦК України, а також те, що спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її матері [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємцем першої черги також був чоловік померлої (батько позивача) [PERSON] , який відповідно до ч.3 ст1268 ЦК України також спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч.1 ст1278 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.1225 ЦК України\~визначено, що\~спадкування права на земельну\~ділянку переходить до спадкоємців на загальних\~підставах, із\~збереженням\~її\~цільового\~призначення. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину належної [PERSON] земельної ділянки, розташованої на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на решту земельної ділянки слід зазначити наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, крім позивача [PERSON] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був [PERSON] , який прийняв спадщину та мав право на Ѕ частину спадкового майна. Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 23.03.2017 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Тобто, внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали йому, зокрема і право на прийняту ним спадщину після смерті дружини [PERSON] . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.1, 5 ст.81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Згідно з\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, за вимогами ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~2, ст.\~10, ч. 1,\~2,\~5\~ст.\~263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що нею прийнята спадщина після смерті батька [PERSON] , а отже позов в частині визнання права власності за нею на Ѕ частину земельної ділянки задоволенню не підлягає. В той же час, суд роз`яснює, що позивач [PERSON] не позбавлена можливості повторно звернутись до суду, визначивши предмет позову, який дасть можливість успадкувати зазначене нею майно.

Outcome: partial