Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений із [PERSON] 25 квітня 2015 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти, на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] аліменти на утримання доньки. Зазначає, що від шлюбу сторони доньку [PERSON], [INFO]. Приблизно наприкінці вересня 2017 року сімейні відносини стали погіршуватися, між сторонами часто виникали сварки та суперечки, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Фактично з січня-лютого 2018 року сторони спільне господарство не ведуть, фактично проживають у своїх батьків, дитина проживає з позивачем. За весь час сторони переконалися, що є різними людьми, збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач. Самостійно забезпечити доньку всім необхідним важко, а тому звернулася до суду з позовною заявою Позивач в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву в якій позов визнав і не заперечував проти задоволення, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 18. У шлюбі народилася донька, [PERSON], [INFO], батьками якої записані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яке видане 21 вересня 2015 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 9. На даний час сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя неможливим, примирення неможливо. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до п.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, якою передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та п. 3 ст. 181, ст. 191, 182 цього Кодексу, позивач, як дружина - мати, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його доходу, від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також і те, що позивач самостійно забезпечити належне виховання та утримання дитини не може і потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і пред'явлення позову до суду прийнято із усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано повністю, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, розмір аліментів не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а саме у розмірі 352,40 грн., іншу частину судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу залишити за позивачем. Крім того, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved