Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики від 10.06.2020 року 4800,72 доларів США та 2399,73 євро, що складаються із суми позики - 3800 доларів США та 1900 Євро, відсоткової винагороди - 456 доларів США та 228 євро, пені - 485,07 доларів США та 242,53 євро, 3% річних - 59,65 доларів США та 29,20 євро, що підтверджується договором та розпискою про отримання позики від 10.06.2020 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 червня 2020 року відповідач отримав від неї в борг 3800 доларів США та 1900 євро. Зазначені кошти відповідач повинен бути повернути не пізніше 15.10.2020 року, при цьому відповідач зобов`язався сплатити позивачу відсоткову винагороду в розмірі 36 % річних - 3% за кожен місяць, при цьому виплату відсоткової винагороди [PERSON] зобов`язався здійснювати щомісяця у рівних сумах згідно графіку, передбаченого Договором позики, а саме по 114 доларів США та 57 Євро у проміжки часу з 10.07.2020 року по 15.07.2020 року; з 10.08.2020 року по 15.08.2020 року; з 10.08.2020 року по 15.09.2020 року; з 10.10.2020 року по 15.10.2020 року. Остаточний розрахунок щодо повернення повної суми позики повинен був здійснити не пізніше 15 жовтня 2020 року. [PERSON] грошові кошти не повернув і взяті на себе зобов`язання не виконав, а тому боргує їй суму неповернутої позики, відсоткову винагороду за 4 місяці у розмірі 456 доларів США та 228 Євро, пеню, нараховану згідно п. 2Г договору у розмірі 485,07 доларів США та 242,53 Євро, 3 % річних у розмірі 59,65 доларів США та 29,20 Євро. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 10.06.2020 року отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3800 доларів США та 1900 Євро, строк повернення позики - не пізніше 15.10.2020 року. Також [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] відсоткову винагороду в розмірі 36 % річних - 3% за кожен місяць, при цьому виплату відсоткової винагороди [PERSON] зобов`язався здійснювати щомісяця у рівних сумах згідно графіку, передбаченого Договором позики, а саме по 114 доларів США та 57 Євро у проміжки часу з 10.07.2020 року по 15.07.2020 року; з 10.08.2020 року по 15.08.2020 року; з 10.08.2020 року по 15.09.2020 року; з 10.10.2020 року по 15.10.2020 року. Вказане підтверджується оригіналом договору позики від 10.06.2020 року та оригіналом розписки про отримання позики від 10.06.2020 року (а.с.30-32). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо вимоги позивача про стягнення суми боргу в іноземній валюті, суд зазначає наступне . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц зробила правовий висновок щодо стягнення заборгованості за договором позики у іноземній валюті, відповідно до якого частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Враховуючи невиконання умов договору позики від 10.06.2020 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 3800 доларів США та 1900 євро, відсоткової винагороди в розмірі 456 доларів США та 228 Євро. Також відповідно до вимог п. 2 Г Договору позики у разі затримки Позичальником виплати щомісячної відсоткової винагороди за користування позикою відповідно до графіку, вказаного в п. 2Б Договору позики більш ніж на 1 календарний день нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми затримки за кожен день затримки. Оскільки відповідач не сплатив жодного платежу щомісячної відсоткової винагороди за користування позикою, затримка платежів на день звернення до суду 01 квітня 2021 року склала 851 день, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 485,07 доларів США (0,57 доларів пеня за один день Х851 день) та 242,53 Євро (0,285 євро пеня за один день Х 851). Крім того, відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання, згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі №6-369цс15) Також за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 10.06.2020 року за період з 16 жовтня 2020 року по 01 квітня 2021 року з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми позики в розмірі 58,41 доларів США та 29,20 євро. Враховуючи наведене, а саме суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2118,70 гривень.

Outcome: approved