Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідач у липні 2019 року залишив сім`ю та проживає окремо. Вона ж, із дітьми, повернулася жити до своїх батьків. Із цього часу відповідач дітей не утримує та заявляє, що діти не його. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи, був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про виклик у судове засідання. Про причину своєї неявки, суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження, батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . За довідкою ВК Стеблівської селищної ради Крсунь - Шевченківського району Черкаської області № 84 від 20.02.2020, неповнолітні діти проживають спільно з матір`ю - позивачем у справі [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У разі, коли такої згоди не досягнуто, кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду, в розмірі, визначеному ст. 182 СК України та відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 статті 183 СК України визначено розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а саме: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог і приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають спільно з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, відповідач [PERSON] спільно з дітьми не проживає, у судове засідання не з`явився та не подав своїх заперечень щодо предмета спору, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При вирішенні питання про судові витрати суд враховує наступне. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судових витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір розмір якого, на час подачі позовної заяви, становив 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved