Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Оноцької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Залишила заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] , 1983 р.н. До складу спадщини ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, він змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки адвокат Молнар Т.І. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача подано до суду письмову заяву, у якій просять розглянути справу без їх участі. Заявили про визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Третя особа належним чином, своєчасно повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] у с.Онок Виноградівського району померла [PERSON] , рідна мати позивачки, та бувша дружина [PERSON] , який помер [INFO] в с.Онок Виноградівського району. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все майно заповідала [PERSON] , [INFO] . заповіт посвідчено секретарем виконкому Оноцької сільської ради Виноградівського району, не змінено і не скасовано. Позивачка прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті заповідача, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини (а.с.17). Спадкоємці, що б могли мати право на обов`язкову частку, відсутні. Згідно довідки, виданої КП Виноградівським РБТІ від 21.12.2018 року №1113, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] завершено будівництвом, загальна корисна площа житлового будинку становить 51,5 кв.м., житлова в тому числі 40,00 кв.м. Правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Однак, згідно довідки Оноцької сільської ради від 17.08.2016 року №563 такий рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватний нотаріус Стойка С.М. листом-роз`ясненням від 13.11.2018 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved