Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Хоч офіційно відповідач не працює, однак має періодичні заробітки у формі нерегулярного, періодичного доходу й відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача по 900 грн. аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також просила розглядати справу в її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження від 15.02.2005 року серії [NUMBER] та від 17 січня 2011 року серії [NUMBER]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Верхньовизницької сільської ради № 328 від 15.03.2016 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved