Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2012 року, що підлягають стягненню з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], з 1/4 частки до 1/3 частки від доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття. Також просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з травня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, [INFO] народився син - [PERSON]. Проте, сімейне життя не склалося та 01 вересня 2009 шлюб з [PERSON] розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 квітня 2012 року і до досягнення повноліття. Через збільшення потреб дитини щодо освіти та розвитку особистих здібностей вважала можливим збільшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів. [PERSON] також зазначила, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем останній двічі відвідував сина, прибуваючи виключно на судові засідання з приводу розірвання шлюбу та стягнення аліментів. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина, що підтверджується відповідними доказами. Відповідачем добровільно складено заяву про зміну прізвища дитини у відділі РАЦС м. Євпаторія та видано нотаріально посвідчену заяву-згоду на усиновлення сина її чоловіком - [PERSON]. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження, справупризначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 12 червня 2018 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що з 2006 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від подружнього життя з яким [INFO] народився син [PERSON]. Мешкали разом сім'єю в Криму. Проте, через погрози з боку відповідача, сімейне життя з останнім не склалося та вона разом з дитиною повернулася проживати до м. Харкова. 01 вересня 2009 року шлюб з [PERSON] розірвано. Востаннє відповідач бачив сина в 2009 році, тобто протягом десяти років він з дитиною не спілкується, аліменти на її утримання не сплачує. Також [PERSON] вказала, що дитині змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки син не знає відповідача як батька, а вважає своїм батьком її чоловіка - [PERSON], який опікується дитиною, виховує та утримує її. Позивач не заперечувала проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. В судове засідання [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської Ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Директором Департаменту Малько О.П. через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, якою під час ухвалення рішення просив врахувати інтереси малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON], батьками якого в Свідоцтві про народження Серії [NUMBER], повторно виданому 04 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 квітня 2012 року і до досягнення повноліття. 19 травня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 176 (Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 19 травня 2012 року). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 01 червня 2016 року № 352 визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач участі у розвитку та вихованні сина - [PERSON] не приймає, станом здоров'я дитини не цікавиться, що підтверджується відповідною довідкою Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка № 15». З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про систематичне, протягом тривалого часу невиконання відповідачем батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 СК України, по відношенню до свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача в утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. За положеннями ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав висновок № 644 від 08 жовтня 2018 року, яким, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Іваненко Н.М., останнім надано згоду на усиновлення сина - [PERSON], [INFO], громадянином України [PERSON], 1981 року народження. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина - [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам малолітнього. Щодо позовної вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], суд зазначає наступне. Статтею 192 СК України закріплено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження поліпшення матеріального стану [PERSON] або погіршення її матеріального стану, у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів слід відмовити як такого, що не ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.1109145852.1 від 15 серпня 2018 року, за подання до суду позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial