Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Приморський» та просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 20 466,81 грн. При цьому, [PERSON] мотивує позовну заяву тим, що вона наказом КП «Приморський» від 01 червня 2014 року № 100/1 була призначена на посаду інспектора з ТПВ, про що свідчить відповідній запис у її трудовій книжці. Згідно наказу КП «Приморський» від 30 жовтня 2015 року [PERSON] звільнено з посади інспектора з ТПВ на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, про що також свідчить відповідний запис у трудовій книжці. Однак, в день звільнення відповідач не виплатив у повному обсязі належну позивачеві заробітну плату, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 201,87 грн., яка не погашена на теперішній час. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2017 року у цивільній справі № 495/8103/16-ц позовні вимоги [PERSON] до КП «Приморський» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки розрахунку, задоволені частково та стягнуто з КП «Приморський» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 201 гривні 87 копійок, середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 8 231 гривні 88 копійок. 26 червня 2017 року постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Мунтян О.В. відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості по заробітній платі. Незважаючи на це, відповідач по теперішній час не погасив виниклу заборгованість із заробітної плати у розмірі 201,87 грн. У зв'язку з чим, позивач має право на компенсацію за час затримки розрахунку із заробітної плати, тобто виплати їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі та участі позивача, у разі неявки представника відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом № 100/1 від 01 червня 2014 року позивачка була призначена на посаду інспектора з ТПВ у КП «Приморський», про що свідчить відповідний запис у її трудовій книжці. Згідно наказу від 30 жовтня 2015 року позивачку було звільнено з посади за п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. На день звільнення відповідач не виплатив у повному обсязі належну позивачці заробітну плату, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 201,87 грн. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2017 року по справі № 495/8103/16-ц було частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з КП «Приморський» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 201,87 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 30.10.2015 року по 27 квітня 2016 року у розмірі 8231, 88 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 30.05.2017 року за вказаним рішенням судом був виданий виконавчий лист, на підставі якого 26.06.2017 року було відкрито виконавче провадження державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак, відповідач, в порушення вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП, по сьогоднішній день не погасив виниклу заборгованість із заробітної плати у розмірі 201,87 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 8 231,88 грн. 28 квітня 2017 року позивачка звернулась із листом до відповідача та Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як засновника відповідача, з проханням погасити виниклу заборгованість по заробітній платі, однак по теперішній час відповіді не отримала, розрахунок по заборгованості із заробітної плати із позивачем не проведений. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Стаття 117 КЗпП України: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу заробітна плата позивачки у вересні 2015 року складала 830 гривень 00 копійки, у жовтні 2015 року - 1 131 гривню 93 копійки. Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивачки, згідно абз.3 п.2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, складатиме 980 гривень 97 копійок. Розмір середньоденної заробітної плати становить 980,97 грн. Враховуючи наявність судового рішення про стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період з 30.10.2015 року по 27.04.2016 року, яке відповідачем не виконується, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення з відповідача середнього заробітку у період з 17.01.2017 року (день постановлення рішення про стягнення середнього заробітку) по 31.07.2017 року, розмір якого становить 5 885,88 гривень (132 робочих дня х 44,59). При цьому, суд звертає увагу позивачки на те, що судове рішення від 17.01.2017 року підлягає виконанню та суд не може вирішувати питання і розглядати вимоги які вже були предметом судового розгляду, зокрема період з дня звільнення по день постановлення рішення - 17.01.2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: partial