Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Зазначала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , вона є його спадкоємицею. Під час оформлення спадщини нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки на квартиру накладено арешт. Посилаючись на зазначені обставини, просила зняти арешт, накладений відповідно до постанови державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 18.12.2002 на квартиру [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позов підтримує у повному обсязі. Представник Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про лату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд увалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 22). [PERSON] є його спадкоємицею. Відповідно до постанови заступника завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Ястремської Ж. від 19.06.20 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з арештом всього майна спадкодавця - [PERSON] (а.с. 17). Зі змісту зазначеної постанови вбачається те, що арешт було накладено на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Подільському районі м. Києва від 18.12.2002. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, а відповідачем у вказаному спорі має бути боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як установлено судом власниками спірного нерухомого майна були: померлий [PERSON] і [PERSON] (а.с. 18). Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, позивач не є власником спірного нерухомого майна, частка у якому на праві власності належало померлому [PERSON] , до того ж, Подільський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не є належним відповідачем у справі, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed