Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. На даний час подружніх відносин не підтримують, сім`я існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. Крім того, просила змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що з вересня 2020 року з позивачкою разом не проживають. Просив в позові відмовити, оскільки розірвання шлюбу позбавить його можливості вільно спілкуватися з дитиною. Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 07.06.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію позивачки щодо припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. При цьому суд враховує, що відповідачем не зазначено обґрунтованих підстав для збереження шлюбу. Посилання [PERSON] на необхідність побачення з дитиною як підставу для збереження шлюбу суд не може визнати підставними, оскільки розірвання шлюбу не позбавляє можливості відповідача спілкуватися з донькою. Щодо позовних вимог про зміну позивачці прізвища суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що позивачка доказів в підтвердження порушення її права на зміну прізвища не подала, суд дійшов висновку про відмову в позові в цій частині. При цьому суд враховує, що в силу вимог ст.ст. 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Крім того,

Outcome: partial