Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким в уточнених позовних вимогах просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, м. Ялти, смт Гурзуф неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] у її супроводі у період з 01 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 25 жовтня 2003 року по 26 травня 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя [INFO] народилася донька - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати разом з нею. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, має іншу родину. [PERSON] вказала, що кожного року забезпечує відпочинок дитини у м. Ялта та зазвичай відповідач добровільно надавав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон. Проте на теперішній час, через небажання сплачувати належний розмір аліментів, [PERSON] відмовляє у наданні такого дозволу. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, яку призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши про обставини, викладені вище. При цьому позивач пояснила, що вона народилась та мешкала в Криму, на даний час там мешкають її батьки. Відповідач перешкоджає виїзду їхньої спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , до Автономної Республіки Крим у період з червня 2019 року по [INFO] , де мешкають бабуся та дідусь дівчинки. [PERSON] не бачиться та не спілкується з донькою, раніше відповідачем надавалися нотаріально посвідчені згоди на виїзд дитини за кордон, проте на теперішній час через виниклий спір між нею та відповідачем щодо її мешкання із дитиною в квартирі його батьків, з останнім склалися напружені стосунки. Позивач не заперечувала проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. Також зазначила, що у неї відпустка тільки з 20.06.2019 року, а з 1 вересня дитина йде до школи. В судове засідання [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. В судове засідання представник Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився. Матеріали справи містять заяву [PERSON] , що діяла на підставі довіреності, про розгляд справи за її відсутності, якою вона позов підтримала та просила задовольнити. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2017 року розірвано. Рішення набрало законної сили. [INFO] від подружнього життя народилася [PERSON] , батьками якої в Свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 08 червня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, записано сторін по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З наявних в матеріалах справи копій нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 17 грудня 2014 року та 14 червня 2016 року вбачається, що останнім надавалась згода на тимчасовий виїзд дитини - [PERSON] , [INFO] , за кордон до Криму та Російської Федерації у супроводі матері [PERSON] Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 червня 2018 року надавався дозвіл на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та за кордон - до Російської Федерації неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , без згоди та без супроводу батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] у період з 01 червня 2018 року по 31 вересня 2018 року. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, із змінами і доповненнями, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до підпункту 1 п. 4 вищевказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. За підпунктом 2 п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не надано згоди на виїзд дитини - [PERSON] за кордон, а саме: до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, м. Ялти, смт Гурзуф у супроводі матері, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, діючим законодавством не обмежено виїзд дитини за кордон, а лише визначено певний порядок такого виїзду за згодою батьків, у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - за рішенням суду. З огляду на наведене, приймаючи до уваги принцип захисту інтересів дитини, її права на формування світогляду, відпочинок, оздоровлення та духовний розвиток, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька у супроводі матері у період з 20 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року. В частині надання вищевказаного дозволу у період з 01 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року слід відмовити, оскільки в судовому засіданні позивач пояснила, що планує виїхати з дитиною за кордон у період відпустки, яка розпочнеться 20 червня 2019 року, та повернутися до початку навчального року, тобто 01 вересня 2019 року. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 2 від 07 лютого 2019 року, за подання до суду позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved