Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не проживає у квартирі з 1994 року, а з червня 2011 року перестав брати участь в оплаті житлово-комунальних послуг. Зазначила, що розмір частки [PERSON] від загальної суми сплачених позивачем витрат за житлово-комунальні послуги за період з червня 2011р. по травень 2015р. складає 1/2, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 11057,92 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 28.06.1975р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 15 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 24), який є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК та витягом з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 29, 30). Згідно з ордером від 01.06.1982р., виданому [PERSON], він, [PERSON] та [PERSON] мають право на заняття квартири [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до довідки ЖБК «Верстат-10» №12 від 24.06.2015р. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та сплачує за житлово-комунальні послуги. Балансова вартість квартири в сумі 10734,2 крб. сплачено повністю (а.с. 25). Згідно з довідкою форми №3, виданою ЖБК «Верстат-10» №27 від 24.06.2015р. у вказаній вище квартирі з 1982р. зареєстровані [PERSON], [PERSON],[PERSON] (а.с. 26). Відповідно до заяви [PERSON], яка була подана до Подільського РУГУ МВС України у м. Києві, він проживає з цивільною дружиною у Придністров'ї (а.с. 32). З рахунків на сплату за житлово-комунальні послуги з червня 2011р. по травень 2015р. вбачається, що їх сплачувала [PERSON] на загальну суму 22115,83 грн.(а.с. 36-54). Відповідно до актів ЖБК «Верстат-10» від 18.05.2015р., 24.07.2015р., 16.08.2015р. [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою не проживає (а.с. 78, 79, 80). Судом достовірно встановлено, що сторони у фактичних шлюбних відносинах не перебувають, а дана сім'я з 2009 року носить формальний характер, що підтверджується допитаними у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також у постанові слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що [PERSON] проживає на території Придністров'я зі своєю співмешканкою [PERSON] Додому не повертається через складні сімейні обставини з дружиною [PERSON] (а.с. 31). Причиною спору на думку позивача стало не виконання відповідачем в добровільному порядку свого обов'язку з оплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом УРСР. Відповідно до п.п. «а» п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Судом встановлено, що внесений пай позивачем та відповідачем в ЖБК був здійснений у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а тому квартира [ADDRESS], є спільним майном. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 61 ЦПК України факт несплати [PERSON] грошових коштів за житлово-комунальні послуги з 2011 року доказуванню не підлягає, оскільки визнаний представником відповідача у судовому засіданні. Згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 11057,92 грн. є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1, 2). На підставі викладеного, ст.ст. 360, 526, 614, 544 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР та

Outcome: approved