Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якого просить: 1) заборонити [PERSON] спілкування та побачення з [PERSON] та [PERSON] в будь-якій формі; 2) заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 3) заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до центру дитячого дозвілля «Іграніум», де навчається дитина [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 4) заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до Харківської гімназії № 12, в якій розташовано танцювальний гурток «Промінь», де займається дитина [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] 5) заборонити [PERSON] вести листування, телефонні перемови з [PERSON] та [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує на те, що мешкала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. У шлюбі, [INFO] народилась донька: [PERSON] . Сім`я мешкала разом з 19 липня 2014 року по 8 листопада 2018 року, і весь цей час [PERSON] застосовував до неї насилля, спричиняв тілесні ушкодження. Після припинення спільного проживання він продовжує переслідування її та дитини, спричиняє тілесні ушкодження. Вона неодноразово зверталась до поліції із заявами про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень стосовно неї. Заявник в судовому засіданні наполягала на видачі обмежувального припису та додатково пояснила, що між нею і заінтересованою особою було досягнуто усної домовленості щодо його участі у вихованні дитині, згідно якої він щотижня у вихідні дні забирав доньку до себе. Проте її не влаштовує, що він проводить час з [PERSON] , не інформуючи її про місце свого знаходження. З жовтня 2019 року вона заборонила [PERSON] спілкуватись з дочкою. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні категорично не погодився з доводами заявника і пояснив, що між ним і дружиною тривалий час існують неприязні стосунки. Проте він любить свою дочку, яка є його єдиною і пізньою дитиною. Більше року вони з дружиною проживають окремо. За усною домовленістю з дружиною він приблизно раз у два тижні на вихідні забирав доньку, з якою проводив час, водив її до парку відпочинку, спортивної секції та інше. Він не повернув дитину тільки один раз, коли з`ясувалося, що заявник не приділяла часу гігієні дочки, внаслідок чого сталося запалення, тому він після консультації у лікарів, забезпечував потрібне лікування. Яких-небуть дій: фізичного чи психологічного насилля, переслідування, щодо дружини або дочки він не вчиняв, тому законні підстави для видачі обмежувального припису відсутні. Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу та їхніх представників, дослідивши матеріали заяви та надані учасниками докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 19 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Як зазначено заявником, вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його фактичне місце проживання не відоме. [PERSON] і [PERSON] проживають окремо один від одного більше року - з 09 листопада 2018 року. В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Як вбачається з її тексту, причинами розірвання шлюбу позивач визначила: різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння і довіри. Між подружжям склалися неприязні відносини, в тому числі непорозуміння з приводу участі батька у вихованні своєї доньки. Доказуючи наявність домашнього насилля з боку [PERSON] і його переслідування родини, заявник посилається на: - витяги з ЕРДР по кримінальним провадженням № 12019220060000632 від 11.03.2019 та № 12019220280001508 від 03.11.2019; - копію свого лікарняного за період з 22.10.2019 по 12.11.2019; - консультативний висновок лікаря-спеціаліста від 22.10.2019 №10/18581; - консультативний висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 23.10.2019 №1488-2019; - довідкою з дитячого закладу від 21.10.2019; - відповіддю КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 20.11.2019; - особисту заяву до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області від 26.11.2019; - психологічний висновок від 10.12.2019; - витяг з переписки у вайбері, та інше. Відповідно до п.3, п. 6, п. 7, п. 8 ч.1 ст. 1 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінюючи письмові докази, долучені заявником, в якості підтвердження звернення до працівників поліції з приводу застосування до неї зі сторони [PERSON] психологічного та фізичного насильства, а також кримінальних правопорушень, суд вважає, що самі по собі звернення з відповідними заявами не можуть підтвердити факт застосування такого насильства. Як зазначено самим заявником, кримінальне провадження № 12019220060000632 від 11.03.2019 вже закрито, підозра [PERSON] в ньому не оголошувалась. Не оголошена підозра [PERSON] і у кримінальному провадженні № 12019220280001508 від 03.11.2019. З витягу вбачається, що [INFO] у місті Дергачі невстановлена особа спричинила заявнику тілесні ушкодження. Таким чином, відсутні підстави для висновку про наявність фактів спричинення заінтересованою особою тілесних ушкоджень заявнику. Щодо її твердження про протиправні дії заінтересованої особи з розбещення дитини, з приводу чого нею подана відповідна заява від 26.11.2019, то суд критично ставиться до нього. Суду не надано доказів притягнення заінтересованої особи до кримінальної відповідальності з цього приводу чи наявності самого кримінального провадження. В той же час, суду надані докази на підтвердження факту наявності у дитини захворювання, що потребувало для свого лікування певних процедур, які [PERSON] , як батько, виконував під час перебування доньки у нього. Таким чином, до заяви про видачу обмежувального припису не додано доказів, які б підтверджували факт того, що [PERSON] , притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вказані правопорушення, з доданням відповідного рішення (постанови, вироку) суду, тобто відсутні докази вчинення фізичного насилля в сім`ї. Також суд критично ставиться до психологічного висновку від 10.12.2019, складеного ФОП [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, до цього висновку не надано доказів наявності у зазначеної особи відповідної освіти і права на проведення такого дослідження. Крім того, заінтересованою особою надано докази участі у вихованні дитини, придбанні необхідних для її життя предметів, в тому числі одягу, спільного відвідування місць розваг і відпочинку, лікарів. Виходячи з викладеного, суд ставить під сумнів висновок психолога в частині негативного сприйняття дитиною свого батька. Що стосується інформації, зафіксованої у витягах з переписки між заявником і заінтересованою особою у вайбері, то вона жодним чином не свідчить про наявність переслідування з боку останнього, а підтверджує факт неприязних відносин між ними. З аналізу наданих фрагментів переписки можна зробити висновок, що її ініціатором виступала саме заявник. Інших доказів наявності фактів переслідування з боку заінтересованої особи заявником суду не надано. В той же час, за твердженням заявника і наявними доказами, тілесні ушкодження заявник, яка є мешканкою м. Харкова, отримала [INFO] у місті Дергачі, що в свою чергу спростовує її позицію про наявність переслідування. Заявник просить про заборону заінтересованій особі наближатися до Харківської гімназії № 12, в якій розташовано танцювальний гурток «Промінь», де займається дитина, проте доказів навчання доньки у зазначеному закладі до заяви не надано. На розсуд суду, факт наявності заборгованості по сплаті аліментів не може свідчити про застосування фізичного чи психологічного домашнього насилля. Слід відзначити, що двома переказами в грудні 2019 року [PERSON] значно скоротив наявну заборгованість по аліментам. Статтею 16 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 3506 ЦПК\~України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Частиною 2 статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Частиною 3 статті 26\~цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів вчинення [PERSON] щодо [PERSON] домашнього насильства, а отже і не доведено, що [PERSON] є кривдником своєї дружини. Також, заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно [PERSON] обмежувального припису. При цьому суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства і та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками статті 1732 КУпАП, чи кримінальної відповідальності, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed