Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 01 травня 2003 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що є дочкою [PERSON] В 2002 році батько поїхав на пошуки роботи в Російську Федерацію, з березня 2003 року зв`язок із ним втрачено. Дружина померлого [PERSON] намагалась знайти чоловіка через його знайомих, котрі разом працювали на території РФ, проте усі намагання виявись безрезультатними. Крім того постановою слідчого СВ Підволочиського РВ УМВС від 01 квітня 2002 року [PERSON] , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції від 1960 року) оголошений в розшук. В ході досудового слідства встановити місцезнаходження останнього не представилось можливим, 12 листопада 2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Враховуючи те, що протягом 15 років місце перебування [PERSON] не відоме, в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено, визнання особи безвісно відсутньою необхідне заявнику для можливості призначення субсидії, а тому просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник, будучи повідомленою про дату і час розгляду справи, не з`явилася, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Підволочиської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , прізвище до одруження [PERSON] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26 травня 1984 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 146/14-21 від 17 січня 2019 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З довідки, виданої Підволочиською селищною радою 17 січня 2019 року № 127 убачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . В склад її сім`ї входять: батько - [PERSON] , 1958 р.н. Згідно актів обстеження житлового побутових умов по [ADDRESS] , від 01 жовтня 2015 року, 10 квітня 2017 року, 30 червня 2017 року, 01 травня 2018 року, 17 серпня 2018 року, 22 листопада 2018 року , [PERSON] , 1958 р.н., за зазначеною адресою не проживає з 2002 року. Згідно акту Скориківської сільської ради від 22 травня 2019 року № 364 [PERSON] , [INFO] , проживав в с. Скорики за адресою [ADDRESS] разом із своїми батьками [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Зі слів родичів та сусідів [PERSON] у 2001 році проїхав на заробітки у Росію і не повертався, не давав про себе знати батькам та родині до сьогоднішнього дня. У відповідності до відповіді на звернення Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 16 січня 2019 року № 252/112/01-2019 року Постановою слідчого СВ Підволочиського РВ УМВС в Тернопільській області від 10 квітня 2002 року (КС162427) [PERSON] , [INFO] , оголошений в розшук. 05 листопада 2012 року прокурором Підволочиського району скасовано постанову від 28 березня 2002 року про притягнення як обвинуваченого [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України та постанову від 10 квітня 2002 року про оголошення розшуку обвинуваченого [PERSON] В ході досудового слідства місце знаходження обвинуваченого [PERSON] з 2002 року встановити не представилось можливим. Слідчим СВ Підволочиського ВП 12 листопада 2002 року відповідно до ст.. 11-1 КПК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності) винесено постанову про закриття КС № 162427 стосовно [PERSON] за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України. Згідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації ГТУЮ у Тернопільській області № 17/02,1-05-17,1 від 06 лютого 2019 року в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер у 2012-2018 рр. не виявлено, перевірку проведено по первинних актових записах про смерть по Підволочиському району Тернопільської області з 2012-2018 рр. включно та по поновлених актових записах з 2012 року по теперішній час, а також за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актові записи по даному населеному пункту збереглися. Крім того, із показів свідка [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] є її рідним братом, який у 2002 році поїхав на заробітки в Російську Федерацію зі знайомими, з його слів на вирубку лісу. У 2003 році по телефону повідомив, що працює в Москві на вокзалі вантажником. З того часу більше не телефонував та не появлявся, до батьків, які померли у 2019 році, не приїжджав, фінансово не допомагав, на зв`язок не виходив. Контакт з ним втрачено. Згідно інформації, отриманої від знайомих, які працюють в РФ, дані в базі Російської Федерації по факту смерті [PERSON] станом на 2014 рік відсутні. Даний факт також стверджується письмовим поясненням свідка [PERSON] , яка ствердила, що [PERSON] проживав разом із своєю дочкою по [ADDRESS] , приблизно до 2003 року. Після того, як він поїхав на заробітки, більше ні вона, ні члени її сім`ї його не бачили. Жодних даних щодо іншої сім`ї [PERSON] , зміну постійного місця проживання чи про його смерть - у неї немає. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також судом встановлено, що заявниці необхідно визнання її батька безвісно відсутнім для призначення житлової субсидії. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем проживання у березні 2003 року - його слід визнати безвісно відсутнім з 01 травня 2003 року, з дати вказаної заявницею. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 01 травня 2003 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved