Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дворічанської районної державної адміністрація Харківської області про виділення в натурі замельної частки (паю), третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09 жовтня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті вона прийняла спадщину на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Хвиля революції» Дворічанського району Харківської області розміром 7,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2017 року та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0213194. Отримавши у спадщину вищевказане право на земельну частку (пай), вона звернулася до Дворічанської районної державної адміністрації із заявою про виділення земельної частки (паю) у натурі, однак позивачу в цьому було відмовлено та повідомлено, що повноважень щодо надання земельних ділянок з державного резервного фонду районні державні адміністрації не мають та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність повноважень районних державних адміністрацій щодо виділення земельної частки (паю) в натурі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській областів судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на недотримання позивачем процедури, встановленої Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та зеперечення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай0 серії ХР №0213194, виданого Дворічанською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 18 грудня 1996 року №475, [PERSON] передано, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хвиля революції», розміром 7, 29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом №593 від 25 травня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцем права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) ХР №0213194, виданого на підставі рішення Дворічанської райдержадміністрації від 18 грудня 1996 року №475 на частку землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Хвиля революції» Дворічанського району Харківської області в розмірі 7, 29 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому [PERSON], який помер 09 жовтня 2016 року, є його донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-20/207 від 21 вересня 2016 року, на території Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області загальна площа земель запасу складає 513 га, рілля - 383 га, сінокіс 31 га, пасовища 99 га. Дані угіддя перебувають у власності держави та розпорядження ними здійснюються через спеціально створені відповідні повноважні державні органи. Згідно листа Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №01-44/1635 від 03 серпня 2017 року, позивачу було відмовлено в виділенні в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель сільськогосподарського призначення державного резервного фонду і рекомендовано звернутися до Головного управління держгеокадастру у Харківській області з цим питанням. Частиною другою\~статті 14 Конституції України\~визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Статтею 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~визначено, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельний пай засвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який видається сільською, селищною або міською радою. Згідно частини 1\~статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до пункту 17\~ Перехідних положень\~\~Земельного кодексу України,\~\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Слід відмітити, що згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, тобто відповідні районні державні адміністрації. Згідно пункту 7 частини першої\~статті 13 Закону України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації»,\~\~ до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених\~Конституцією\~\~і законами України, належить вирішення питань використання землі, і природних ресурсів, охорони довкілля. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Так,\~статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV\~\~передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Відповідно до п.3\~постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», у разі виявлення після розробки проекту землеустрою факту невключения одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація\~може прийняти\~рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору);\~надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). В абзаці 3 п. 24\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7\~зазначено, що при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно з ч. 1\~ст. 116 ЗК України,\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до пункту «б» частини 3\~ст. 116 ЗК України,\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств,установ та організацій. Частиною 11\~ст. 118 ЗК України\~передбачено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно з ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, то таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом, оскільки наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право позивача на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про права власності на землю.\~\~ Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач набув в порядку спадкування право на земельну ділянку (пай) розміром 7,29 умовних кадастрових гектарів, колишнього КСП «Хвиля революції», розташованої на території Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області; ураховуючи наявність земель запасу сільськогосподарського призначення, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо зобов?язання Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про виділення в натурі [PERSON], земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) площею 7,29 умовних кадастрових га із земель резервного фонду, що розташовані на території Кутьківської сільської ради Дворічанського району Харківської області. На підставі викладеного, ст. 14 Конституції України, ст.ст. 81, 116, 118 Земельного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved