Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на її земельній ділянці по вул. Князя Володимира, 10, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, знаходиться водогін, який збудований в 1947 року для парників, які потім були перенесені в інше місце, а труби залишилися під землею. Указані земельні ділянки потім були виділені під будівництво у 60-70 роках ХХ століття, де водогін до цього часу використовується для забезпечення населення технічною водою. Частина водогону незаконно знаходиться під її домоволодінням, оскільки труби зношені, гарантійний термін експлуатації давно минув, їх 7 разів проривало, просить суд зобовязати сільську раду демонтувати частину водогону, яка розміщена під її домоволодінням, як таку, що діє без технічної документації у незаконний спосіб, щоб запобігти виникненню аварії, яка несе реальну загрозу знищення її майна та зобовязати сільську раду виплатити грошову компенсацію за незаконне, самовільне користування її земельною ділянкою про експлуатації водогону за період від 2009 року до часу відключення водогону в сумі 39178 грн. і за понесені матеріальні і моральні збитки в сумі 5000 грн. 15 березня 2017 року позивачка подала до суду заяву про уточнення п. 2 позовних вимог та просить демонтувати дану частину водогону як таку, що діє без технічної документації в незаконний спосіб та встановити заглушку на узбіччі дороги згідно вимог ДБН-92 та стягнути з сільської ради зазначену у позові компенсацію. У судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та пояснили, що на приватизованій позивачем земельній ділянці проходить водогін балансоутримувачем якого є сільська рада, на момент виділення землі їй було відомо, що на вказаній земельній ділянці знаходиться водогін (трубам було по 20 років), у звязку з цим позивачка просила відступити від місця проведення труб, однак отримала відмову, так як при відступі, з ряду виділу землі буде виключено будинок. Кілька сусідів під час будівництва самовільно відключились від води, поставивши на труби «заглушки». У 2011 році КП «Агроекологія» запропонувала здати лічильники на повірку та виявили, що вони ржаві. Позивачка знала, що на земельній ділянці знаходиться водогін, однак до приватизації поривів не було. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що технічної документації на водогін у Червонослобідської сільської ради не має, чи можна встановити «заглушку» технічно не відомо. Встановивши заглушку, будуть порушені права інших мешканців, які користуються водою, оскільки таким чином їм перекриється доступ до води. У Червонослобідської сільської ради є договір з КП «Агроекологія», відповідно до якого вказане комунальне підприємство повинно обслуговувати водогін, усувати пориви. Водогін проходить через земельні ділянки, позивачка знала про це та самостійно вирішила на свій розсуд побудувати будинок. Просить суд відмовити у задоволені позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві власності належить домоволодіння та земельна ділянка площею 0,0736 га, по вул. Князя Володимира (Піонерська), 10, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 19 жовтня 2009 року. Вказана земельна ділянка була забудована згідно плану забудови земельної ділянки від 30 вересня 1983 року. Як вбачається з довідки Червонослобідської сільської ради Черкаського району, Черкаської області № 1298/02-09 від 22 серпня 2016 року водогін який проходить по вул. Пушкіна та вул. Князя Володимира, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області збудований у межах 50-60 років минулого століття, однак його аварійність ні ким не підтверджена. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який проживає по сусідству з позивачкою пояснив, що у 1960 році його батьки отримали земельну ділянку, для будівництва домогосподарства. З 1947 року поруч з їхньою земельною ділянкою були парники, полив яких відбувався з вежі завдяки вітродвигуну. У 1965 році коли вежа стала несправною і вітродвигун перестав подавати воду для поливу парників, їх прибрали. Потім там був збудований водогін, технічної документації на якого не було. У 2008 році у його дворі стався порив, у звязку з чим він звертався у КП «Агроекологію» та до сільської ради з заявою по демонтування водопроводу, однак ніяких дій вчинено не було. Водогін працює до цього часу, йому відомо, що порив водогону відбувся і у 1975 році. Як вбачається з вищевикладеного, дійсно на території с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області знаходиться водогін збудований ще у 1947 році, однак технічної документації на нього не існує. Під час забудови позивачкою відведеної їй у власність земельної ділянки, їй було відомо про наявність указаного водогону та зведено будівництво на власний розсуд. Також, згідно відповіді відповідача на звернення позивачки від 17 серпня 2016 року вбачається, що 20 жителів вул. Пушкіна та вул. Князя Володимира, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, заперечують проти відключення водогону, який проходить по вказаних вулицях. Тому, відключення водогону порушить права інших осіб, які користуються ним. Крім того, у позивачки не було у дворі поривів водогону, тому це є лише припущенням з її боку. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Згідно ст. 402 ЦК України збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Оскільки між позивачкою та відповідачем земельний сервітут, шляхом укладення договору-оренди земельної ділянки чи судовим рішенням під використання водогону укладено не було, тому зобовязання у відповідача щодо відшкодування збитків позивачці не виникають. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed