Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку на даний час матеріально сім'ю не утримує, хоча має таку можливість та відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дитини. До судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача починаючи з 13.10.2014 року аліменти в розмірі 400 грн. на утримання дитини та 300 грн. аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справу в її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справу в його відсутності та зазначив, що не має змоги сплачувати аліменти оскільки не працює, в задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що змінений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 01, шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 08.06.2014 року. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2014 року. Відповідно до довідки № 206 від 28.10.2014 року, виданої ПАТ Мукачівський завод «Точприлад», [PERSON] працює на ПАТ Мукачівський завод «Точприлад» та на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 07.10.2014 року по 09.08.2017 року. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved