Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного Акціонерного Товариства Страхова Компанія «Український страховий стандарт», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, пені за несвоєчасну виплату такого відшкодування, трьох відсотків річних та інфляційних збитків, а також завданої моральної шкоди, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 50 812,91 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 5 143 грн. 84 коп., втрати від інфляції у розмірі 1 595 грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 434 грн. 33 коп., витрати понесені на лікування у розмірі 768 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., та стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду завдану ДТП у розмірі 42 881,70 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. та судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 15.10.2019 року позивачем подано заяву про залишення позовних вимог до відповідача - 2 - [PERSON] без розгляду. 25.10.2019 року представником відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - адвокатом - Андрієнко Ю.А. до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме в частині 43 608,13 грн. матеріальної шкоди, 768,00 грн. витрат на лікування та 38,40 грн. моральної шкоди, а в решті позовних вимог просить відмовити. Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначає те, що страховик визнає суму страхового відшкодування, як різницю між виплаченою частиною страхового відшкодування та Звітом ТОВ «БРІТІШ АВТО КЛАБ АСІСТАНС» № 33097 від 09.11.2018 року, і така сума згідно наведеного розрахунку становить 43 608,13грн. Також, страховик визнає суму понесених витрат на лікування, які підтверджені товарним чеком № 116 від 26.10.2019 року. Із заявленою сумою моральної шкоди завданої потерпілому у розмірі 3000 грн. не погоджується, та вважає що розмір страхового відшкодування щодо завданої моральної шкоди повинен бути обчислений у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що у даному випадку становить 38,40грн. (768,00*5%=38,40грн.). Вважає, що решта суми моральної шкоди, завданої потерпілому, має бути покладена на винуватця ДТП як безпосереднього її завдавача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 31.10.2019 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачем на підставі ст. 49 ЦПК України подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» збільшений розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 10 017 грн. 62 коп. та 3% річних у розмірі 868 грн. 68 коп. 06.11.2019 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачем подано заяву про уточнення та зменшення розміру позовних вимог, у якій просить зменшити розмір моральної шкоди в залежності від документально підтверджених понесених нею витрат на лікування та стягнути із Відповідача - 1 суму моральної шкоди в розмірі 38,40 грн. 06.12.2019 року представником позивача - адвокатом Цуняком С.В. подано клопотання про визнання доказів недопустимими, у якому просить письмовий доказ - Звіт №33097 від 09.11.2018 року долучений у копіях на 26 аркушах до Відзиву Відповідача-1 - визнати недопустимим та виключити з числа доказів, а справу розглядати на підставі інших доказів. Представник позивача - адвокат Цуняк С.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, 14.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить їх задоволити з підстав наведених у позові та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши думку представника позивача - адвоката Цуняка С.В., дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2018 року о 12 год. 10 хв. на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп, 179 км +200 м, водій [PERSON] при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю Lexus, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 25 жовтня 2018 року представником страховика було проведено огляд пошкоджень автомобіля Lexus, д.н.з. [NUMBER] , за результатами якого складено Акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість). Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року по справі про адміністративне правопорушення № 292/1184/18 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в прибуток держави. Постанова суду набрала законної сили 27.11.2018 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина водія [PERSON] у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] забезпеченого автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. [NUMBER] була застрахована у Відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на підставі Поліса №АМ/3076985. Згідно Розпорядження № 3470 від 29.12.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 145/28275 від 27 січня 2016 року, ліміт відповідальності страховика на момент настання ДТП за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становив 100 000 грн., а розмір франшизи - 1 000 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.з. [NUMBER] , що на момент ДТП 25 жовтня 2018 року перебував у користуванні позивача на підставі нотаріально посвідченого Договору - Довіреності від 08.04.2017 року. Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Положення щодо захисту права власності поширюється на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій договором, і така особа вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Зазначене викладено у правовому висновку Постанови Верховного Суду по справі №344/10730/15-ц від 14 лютого 2018 року, який враховуються судом до даних спірних правовідносин, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно наведеного, позивач є законним володільцем транспортного засобу та належним цивільним позивачем. На виконання вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було повідомлено страховика про настання страхового випадку та подано заяву про виплату страхового відшкодування від 06.01.2019 року. Відповідач - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» визнав вказаний випадок страховим, визначив розмір збитків в розмірі 31 791,39 грн. та виплатив позивачу згідно Платіжного доручення № 792 від 21.01.2019 року страхове відшкодування у зазначеному розмірі. При цьому судом встановлено, що страховик письмове повідомлення заявнику не направляв, оцінку у присутності заявника не проводив, суму відшкодування не узгоджував. Представником Відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в якості доказу розрахунку розміру завданих позивачеві збитків, калькуляції витрат на ремонт, висновку про ринкову вартість та величину зносу до відзиву було долучено Звіт № 33097 від 09.11.2018 року суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «БРІТІШ АВТО КЛАБ АСІСТАНС», наявний у матеріалах справи. Суд розглядаючи клопотання представника позивача - адвоката Цуняка С.В. про визнання доказу недопустимим, дослідив вказаний доказ та встановив, що Звіт №33097 від 09.11.2018 року виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БРІТІШ АВТО КЛАБ АСІСТАНС», однак в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, та не скріплений підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, має наслідком недопустимість вказаного доказу. Відповідно, суд на місці ухвалив - клопотання представника позивача про визнання доказу недопустимим задовільнити, долучений до Відзиву Звіт №33097 від 09.11.2018 року визнати недопустимим доказом, та продовжити розгляд справи на підставі інших наявних в матеріалах доказів. Згідно долучених до позову документів позивач здійснила відновлювальний ремонт автомобіля Lexus, д.н.з. [NUMBER] . Фактична вартість відновлювальних робіт із запчастинами (реальні збитки понесені позивачем) склала 126 486,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 198 від 02 січня 2019 року, актом виконаних робіт № 197 від 02 січня 2019 року, а також квитанціями про оплату № 197 та № 198 від 02.01.2019 року. Позивач стверджує, що страхова компанія неналежно оцінила завдані йому пошкодженням його автомобіля реальні збитки, а саме сплатила їх в заниженому розмірі. Предметом спору по даній справі, є стягнення різниці між оціненим розміром матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні та сумою виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля значно перевищила розмір виплаченого страхового відшкодування, позивач був змушений замовити оцінку збитку у незалежного експерта. Відповідно до висновку експерта № 498Е про оцінку автомобіля Lexus CT 200H, д.н.з. [NUMBER] від 04.07.2019 року, проведений аварійним комісаром, експертом Поляковим В.О. , який проведено на замовлення позивача, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Lexus CT 200H, д.н.з. [NUMBER] складає (з ПДВ): 145 787,78 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Lexus CT 200H, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає (з ПДВ): 82 604,30 грн. Вказана сума не перевищує суму реальних збитків понесених позивачкою та знаходиться в межах встановленого договором страхування ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що дана обставина не заперечується учасниками, що страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 31 791,39 грн. Суд оцінивши письмові докази на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди прийшов до висновку, що страховик не вірно оцінив завдані збитки та не в повному обсязі виплатив страхове відшкодування, оскільки проведена ним страхова виплата, не може покрити заподіяну шкоду, що підтверджується Експертизою № 498Е від 04.07.2019 року. Відповідач на противагу своїх тверджень, належних та допустимих доказів іншого висновку вартості завданої шкоди не надав. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Внаслідок ДТП позивач зазнав збитків, які виразились в пошкодженні автомобіля який був на належній правовій підставі у користуванні останнього, отже позивач є належним володільцем пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків належно підтверджено вище переліченими доказами, в тому числі підтверджено висновком експерта, що у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, є належним та допустимим доказом по справі. В силу ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст. 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу, котрим заподіяно шкоду, застрахована у співвідповідача, правомірними є вимоги позивача про покладення на співвідповідача оплати в межах ліміту відповідальності завданих відповідачем внаслідок ДТП реальних збитків. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395; далі - Методика). Методика застосовується, в тому числі, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, і для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (п. 1.4 Методики). Згідно з п.п. 8.1, 8.3 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ (величина втрати товарної вартості). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення різниці між оціненим розміром матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (82 604, 30 грн.) та виплаченою сумою страхового відшкодування (31 791,39 грн.) в розмірі 50 812,91 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, Позивачем в результаті ДТП було отримано тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин грудної клітки, у зв`язку з чим згідно товарного чеку № 116 від 26.10.2018 року понесено витрати на лікування у розмірі 768,00 грн., а тому зазначена сума підлягає до відшкодування страховиком - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що останнім не заперечується та визнається. Тому суд вважає, що позовна вимога підлягає до задоволення, а саме слід стягнути з відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] документально підтверджені витрати на лікування в розмірі 768,00 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Згідно матеріалів справи, позивач поніс витрати на лікування в розмірі 768,00 грн. Отже, розмір моральної шкоди становитиме п`ять відсотків від витрат понесених на лікування, що становить 38,40 грн. (768,00 грн. * 5%). Заявлений позивачем розмір моральної шкоди відповідає закону, визнається Відповідачем - 1, у суду немає сумнівів щодо достовірності обставин або добровільності їх визнання, а тому вказана вимога підлягає до задоволення. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Страхове відшкодування в розмірі 31 791,39 грн. позивачу було виплачено 21 січня 2019 року, що не заперечується сторонами. Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи, що пеня, інфляційні втрати та 3 % річних є наслідком невиконання грошового зобов`язання з вини страховика, то вказані суми підлягають до стягнення із ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Визначаючи розмір пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд погоджується з розрахунком наведеним позивачем. Оскільки такий розрахунок проведений відповідно до вимог чинного законодавства, арифметично правильний, відповідачем-1 не заперечується, то вказаний розрахунок приймається судом. Згідно наведеного розрахунку з Відповідача - 1 підлягає стягненню пеня у розмірі 10 017,62 грн. за період з 06.04.2019 року по 30.10.2019 року, 3% річних за період з 06.04.2019 року по 30.10.2019 року в розмірі 868 грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 595 грн. 50 коп. за період з 06.04.2019 року по 19.07.2019 року. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оцінюючи аргументи, викладені сторонами по справі в судовому засіданні та у заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 року, Серія A, N 303-A, параграф 29). Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру до задоволених вимог. Інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем заявлено витрати на правову допомогу та витрати за підготовку експертного висновку. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги до страховика на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 689 грн. 40 коп.? Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно наданої квитанції № ПН1500 від 03.07.2019 року позивачем за проведення експертизи автомобіля було сплачено 1 584 грн. 16 коп. Викладене свідчить про те, що документально підтверджені витрати на проведення експертизи є обґрунтованими та доведеними, а тому дані судові витрати слід стягнути з Відповідача -1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд приймає до уваги поданий представником позивача оригінал Договору про надання правничої допомоги у формі представництва № 080 від 29.03.2019 року, копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, оригінал Квитанції № 0.0.1540861026.1 від 02.12.2019 року про оплату послуг адвоката у розмірі 10 000грн., Звіт про виконання Договору від 29.01.2020 року, а також враховує складність справи; обсяг підготовлених адвокатом документів, витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт та наданих послуг, та вважає, що пред`явлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, та відповідає принципу співмірності. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також, суд враховує висновки Верховного Суду з цього приводу, з яких слідує, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони. (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18). З таким клопотанням ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до суду не зверталось, отже у суду відсутні підстави для зменшення розміру понесених стороною витрат. Оскільки позивачем надано належні докази щодо обсягу наданих послуг адвоката і виконаних ним робіт та їх вартості, пред`явлена до стягнення сума не виходить за граничні рамки, встановлені ст. 137 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку про стягнення з Відповідача - 1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved