Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 9 000 грн., посилаючись на те, що 13 травня 2014 року відповідач взяв у неї в борг гроші в сумі 9 000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 15 серпня 2014 року, але зобов'язання не виконав, борг не повернув. Просить суд стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 9 000 грн., та судові витрати в сумі 243,60 грн. Позивачка [PERSON] в судому засіданні підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та доповнила їх тим, що уклала із відповідачем договір позики та передала йому гроші в сумі 9 000 грн., які він зобов'язався повернути до 15 серпня 2014 року. Факт передачі грошей відповідач підтвердив розпискою. Також, в розписці відповідач вказав дату повернення грошей. Свої зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, борг не повернув. Просила суд стягнути з відповідача борг по договору позики в сумі 9 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки, суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений двічі під розписку рекомендованим листом. За згодою позивачки суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] видав позивачці [PERSON] боргову розписку про те, що він взяв у неї в борг гроші в сумі 9 000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 15 серпня 2014 року (а.с.7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання грошей відповідачем від позивачки в сумі 9 000 грн. та те, що відповідач зобов'язався повернути їх в строк до 15 серпня 2014 року, але зобов'язання не виконав, борг не повернув, що є підставою для його стягнення в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved