Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, представником позивача [PERSON] подано зміни до позову, у якому просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька позивача [PERSON], а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина нажитловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належного до суспільного групи - колгоспний двір, у якому зареєстрований відповідач [PERSON], проте, у зв'язку з тим, що з 1988 року до 1992 року не брав участі у веденні спільного господарства вказаного двору (проживав у Кіровоградській області), то вважається таким, що втратив право на частку у ньому. Вказану спадщину прийняла позивач, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню. Просить визнати за [PERSON] право власності на вказане вище спадкове майно. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 05.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 19.06.2018 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.09.2018 року поновлено строк для подачі змін до позовної заяви та задоволено клопотання про виклик свідка у судове засідання. Позивач [PERSON], представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явилися, у позові представник позивача просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позов підтримав повністю. Відповідач Яргорівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнали повністю, з обставинами, викладеними у позові погодилися. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї відсутності суд не повідомив. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судове засідання не з'явилася, згідно письмового пояснення, наданого представником [PERSON], [PERSON] з обставинами, викладеними у позові погодилася, проти задоволення позову не заперечує, представник просить розглянути справу без його участі та участі [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.1966 року батьками позивача [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 13.04.2018 року, позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому 08.05.1988 року шлюбі з [PERSON], який розірвано 06.09.1996 року, актовий запис №30. Відповідно до рішення Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області сьомої сесії двадцять другого скликання № б/н від 20.08.1997 року [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га, для ведення підсобного господарства - 0,60 га. Як вбачається зі змісту довідки №525, виданої 24.10.2017 року виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №298 від 28.08.2017 року, за адресою: [ADDRESS] розміщено: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» з прибудовою - «А1», підвалом «пд» загальною площею 115,9 кв.м, житловою - 69,3 кв.м, літня кухня «Б», сарай «В», комора «Г» з підвалом «пд», сарай «Д», огорожа №1, ворота №2. На даний житловий будинок 28.08.2017 року комунальне підприємство «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Згідно даних погосподарської книги за 1983 - 1994 роки, спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - колгоспний двір, у якому проживали: [PERSON] - голова, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка, що також підтверджується довідкою №449, виданою 30.08.2017 року виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] втратив право на частку колгоспного двору, оскільки більше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, що підтвердила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка суду по справі пояснила, що відповідач [PERSON] приходився їй зятем, який після одруження з дочкою [PERSON] з 1988 року переїхав проживати у м.Кривий Ріг і з тих пір не повертався, участі у веденні спільного господарства не приймав. У силу ст.ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно письмових заяв [PERSON], [PERSON] посвідчених 04.09.2017 року секретарем виконавчого комітету Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованих в реєстрі за №32, №31, заяви [PERSON] від 12.11.2018 року, поданої представником [PERSON], останні відмовились від свого права на частку колгоспного двору. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №05. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори у Тернопільській області №292/01-16 від 11.05.2018 року, згідно даних спадкового реєстру нотаріальною конторою заведено спадкову справу №313 за 2013 рік після смерті [INFO] року [PERSON] Заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] 04.11.2014 року за реєстром №1399; 1400 та 11.07.2016 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтва про права на спадщину за законом на земельні ділянки (копія спадкової справи додана до матеріалів справи). У силу ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON], [PERSON], спадкоємці за законом першої черги, згідно заяв від 22.10.2013 року, 28.10.2013 року, посвідчених секретарем виконавчого виконкому Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованих в реєстрі за №43, №45, відмовились від належної їм частки спадкового майна після смерті [PERSON] Про відмову від будь-якого майна, що залишилось після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] подано заяву [PERSON], посвідчену 10.10.2017 року віце-консулом Генерального консульства України в Неаполі, зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що йому відомо про заявлені вимоги [PERSON], щодо яких останній не заперечує. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №452, виданою 30.08.2017 року виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. У зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (лист Монастириської державної нотаріальної контори у Тернопільській області №227/01-16 від 13.04.2018 року). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання про підставність позову, позивач є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]

Outcome: approved