Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ «МОНЕ ДІМ ПАРКЕТУ» боргу в сумі 52 427,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 485 грн. Вимоги мотивує тим, що 09.11.2015 року між нею та ТОВ «Компанія «Царський Дуб», яке було перейменовану у ТОВ «МОНЕ ДІМ ПАРКЕТУ», було укладено договір № 362/15 купівлі-продажу матеріалів та виконання монтажних робіт. На виконання умов договору нею було здійснено авансовий платіж, однак з боку відповідача умови договору належним чином не виконано. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо належного виконання договору, однак такі вимоги залишаються невиконаними. 24 листопада 2015 року вона звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення грошових коштів, що були внесені як авансовий платіж у розмірі 52 427,75 грн., однак такі вимоги також з боку відповідача не виконано. 16 січня 2016 року вона повторно звернулася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, яка також залишилася без задоволення. Однак засновниками ТОВ «МОНЕ ДІМ ПАРКЕТУ» було надано боргові розписки, згідно яких [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися погасити заборгованість в сумі 52 427,75 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась, до суду подала заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 листопада 2015 року між позивачкою та ТОВ «Компанія «Царський дуб», код ЄДРПОУ 39193115, був укладений договір купівлі-продажу матеріалів та виконання монтажних робіт № 362/15, згідно умов якого останнє, як виконавець, зобов'язується поставити [PERSON], як замовнику, матеріали і виконати монтажні роботи на підлозі, вказані у додатку № 1 цього договору, що є його невід'ємною частиною, у термін до 60 календарних днів з моменту сплати замовником коштів у розмірі 91 767,75 грн. (надалі по тексту - договір, а.с. 4-7). Відповідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як убачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, на даний час за кодом ЄДРПОУ 39193115 значиться найменування юридичної особи ТОВ «МОНЕ ДІМ ПАРКЕТУ» (попередня назва, що був стороною укладеного з позивачкою договору - ТОВ «Компанія «Царський Дуб»), керівниками та засновниками товариства є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36-40). Про сплату позивачкою коштів відповідачу свідчать видана ТОВ «ЦАРСЬКИЙ ДУБ» квитанція до прибуткового касового ордеру № 362115 від 09.11.2015 року на суму 52 427 грн. 75 коп. (а.с. 8). Однак, у обумовлений договором строк відповідачем зобов'язання за укладеним договором виконано не було. Отже, ТОВ «МОНЕ ДІМ ПАРКЕТУ» порушені умови договору щодо його виконання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 24 листопада 2015 року та 16 січня 2016 року [PERSON] зверталася до відповідача із заявами про розірвання договору та повернення грошових коштів, однак вказані заяви залишилися без задоволення (а.с. 9, 20-22). [PERSON] надав позивачці розписку від 29.12.2015 року із зобов'язанням повернути кошти у розмірі 52 000 грн., які сплачені як передоплата за паркет, до 14.01.2016 року (а.с. 23). Також [PERSON] 21.01.2016 року розписку надав [PERSON] про зобов'язання повернути сплачені авансом кошти за матеріали за договором № 362/15 від 09.11.2015 року в сумі 52 427 грн. до 24.01.2016 року (а.с. 24). За нормою ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитись від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. З урахуванням викладеного позов про стягнення коштів у розмірі 52 427,75 грн. знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачем не виконані умови укладеного з позивачкою правочину, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Позивачка також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 485 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, вона весь час перебуває в постійному стресі, порушено режим сну, через що виникли проблеми зі станом здоров'я. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Між сторонами при укладенні угоди купівлі-продажу матеріалів та виконання монтажних робіт не укладався договір стосовно відшкодування моральної шкоди у разі невиконання умов договору. На cпірні правовідносини поширюється дія положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якими визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати, виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію (ст. 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»). У зв'язку з цим закон визначає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках коли така заподіяна небезпечною для жита та здоров'я людей продукцією. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи викладене позивачкою не доведено обставин заподіяння їй відповідачем моральної шкоди, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. від сплати якого позивачка звільнена, як інвалід 2 групи, відповідно положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial