Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає здійснити поділ квартири [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Також прохає вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що з 24.09.2004 вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, під час якого, 16.12.2011 сторонами було придбано квартиру за адресою [ADDRESS] . Квартра була оформлена на відповідача. На даний час сімейні стосунки між сторонами припинені, в провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на вимоги статей 60, 70 СК України прохає позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2021 провадження у справі було відкрито з призначенням справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач звернулася до суду з заявою в якій позовні вимоги підтримала та прохала розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій позов [PERSON] визнав та прохав розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулася на адресу суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника ПАТ АБ «Укргазбанк». Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що сторони з 24.09.2004 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за № 292 ( а.с. 7). Під час перебування в шлюбі\~, а саме 16.12.2011 10.09.2001 \~сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі\~продажу був нотаріально\~посвідчений та укладений на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.9). Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] , була придбана за час шлюбу подружжям, відтак належать сторонам на праві спільної сумісної власності, які відповідно мають рівні частки у цьому майні. Відтак, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири та за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.142 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved