Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1171, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. від 16.07.2019 щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 21336,36 грн. Стягнути на її користь з АТ «Банк Форвард» стягнені грошові кошти у сумі 4220,00 грн. за вище зазначеним виконавчим написом та сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.07.2019 виконавчим написом приватного нотаріуса Кондратюк В.С. із неї було звернено стягнення заборгованості за кредитним договором № 200090600 від 21.11.2017 у загальній сумі 21336,36 грн., укладеного між нею та ПАТ «Банк Форвард» на користь його правонаступника АТ «Банк Форвард». 21.10.2019 після її заяви, надісланої 30.09.2019, [PERSON] отримала від приватного виконавця примірник постанови про відкриття виконавчого провадження №5983400 від 19.08.2019 та копію вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Про існування вказаного виконавчого провадження вона дізналася у вересні 2019 року у банківській установі, коли не змогла отримати зарплатні кошти через накладення приватним виконавцем арешту на її банківський рахунок. Крім того, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.08.2019 та дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.11.2019 та 24.12.2020, відповідно до яких, постановлено здійснювати відрахування із її заробітної плати по місцю роботи у ТОВ «Алітоні», у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу на користь відповідача із зазначенням відповідних банківських реквізитів, а також постановлено здійснити відрахування 2000 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Також, від відповідача на її адресу надійшов лист від 02.10.2019, яким [PERSON] повідомлено про відкриття виконавчого провадження за ініціативи стягувача та про обов`язок погасити борг у сумі 20486,36 грн. на відповідні банківські реквізити. На виконання вищевказаних постанов виконавця про стягнення на доходи, нею було виплачено на користь відповідача 4220,00 грн. [PERSON] вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог АТ «Банк Форвард» до неї, а також враховуючи, що виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально та не забезпечений іпотекою, і те, що нотаріусом невірно застосовано норми матеріального права при винесенні виконавчого напису, а отже зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням закону і підлягає визнання таким, що не підлягає виконанню, а відкриття виконавчого провадження №59834000 від 19.08.2019 є безпідставним, у зв`язку з чим позивачка і змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача на розгляд справи не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Проте, 29.10.2021 на адресу суду надіслав заяву (пояснення), в якій просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на умови Заяви (оферти) [PERSON] №200090600 від 20.11.2017, Умови надання та обслуговування кредитів, розрахунок заборгованості, а також зазначив, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону, оскільки банк надав йому всі необхідні документи, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відсутні. Треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилися також, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з копії виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. від 16.07.2019, що зареєстрований в реєстрі за №1171, з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 200090600 від 21.11.2017, укладеного між нею та ПАТ «БАНК ФОРВАРД» на користь його правонаступника АТ «БАНК ФОРВАРД», стягнуто заборгованість за період з 18.02.2018 по 22.05.2018, яка складається з суми заборгованості за кредитом 20486,36 грн., в тому числі заборгованості за сумою кредиту 18407,25 грн; заборгованості за процентами та комісією 1469,71 грн; плата за пропуск мінімальних илатежів та комісіями 609,40 грн; плати за вчинення виконавчого напису у сумі 850,00 грн., а всього 21336,36 грн., а з урахуванням основної винагороди виконавця, що становить - 2133,63 грн (а.с.13, 16-17). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження №5983400 від 19.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №1171 від 16.07.2019 (а.п.14). Крім того, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.08.2019 та дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.11.2019 та 24.12.2020, відповідно до яких, постановлено здійснювати відрахування із заробітної плати [PERSON] по місцю її роботи у ТОВ «Алітоні» у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу на користь відповідача із зазначенням відповідних банківських реквізитів, а також постановлено здійснити відрахування 2000 грн. витрат на проведення виконавчих дій, в зв`язку з чим, загальна сума становить 25470,00 грн (а.с.18-23). Також, від АТ «БАНК ФОРВАРД» на адресу [PERSON] надійшов лист вих.№ 14/1-08-3061 від 02.10.2019, яким її повідомлено про відкриття виконавчого провадження за ініціативи стягувача та про обов`язок погасити борг у сумі 20486,36 грн. на відповідні банківські реквізити (а.с.28). Відповідно до довідки від 29.01.2021 вбачається, що [PERSON] з 13.02.2018 працює на ТОВ «Алітоні» швачкою швейного цеху (а.с.29). На виконання вищевказаних постанов виконавця про стягнення заборгованості [PERSON] було виплачено на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» - 4220,00 грн (2800,00 грн. від 07.12.2020 квитанція № 0.0.1932613975.2; 620,00 грн. від 05.02.2021, квитанція № 2103662734 та 800,00 грн. від 22.03.2021, квитанція № 0.0.2062799418.1 (а.с.30). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаною статтею визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог цієї статті Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином на разі вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження 14-84цс19. За таких\~обставин,\~оцінюючи у\~сукупності досліджені\~в судовому\~засіданні докази,\~суд не\~вбачає зматеріалів\~справи,\~що при\~вчиненні виконавчого\~напису №117116.07.2019 нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, чи здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Банк Форвард», право вимоги від якого перейшло до ПАТ «Банк Форвард», який зазначений у виконавчому написі є безспірним, тому це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Що стосується вимоги [PERSON] щодо повернення на її користь від ПАТ «Банк Форвард» стягнені грошові кошти у сумі 4220,00 грн. за виконавчим написом нотаріуса №1171 суд приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином Враховуючи вищевикладене, те що сплачені відповідно до наданих квитанцій [PERSON] кошти в розмірі 4220,00 грн сплачені нею в добровільному порядку на користь АТ «Банк Форвард», як погашення заборгованості за договором 200090600 (що вбачається з призначення платежу зазначеного в квитанціях), а не стягнуті з її заробітньої плати по місцю роботи відповідно до постанов приватного виконавця, на що позивачкою не надано жодного підтверджуючого документу про відрахування з заробітної плати, тому суд приходить до висновку про відмову взадоволенні позову в цій частині, так як така вимога є безпідставною. На підставі ст.141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, то і судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А оскільки, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який є мінімальним розміром при подачі позову до суду, тому такий підлягає стягненню з відповідача в повному розмірі, тобто 908,00 грн

Outcome: partial