Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Рожнівської сільської ради ОТГ про визнання права власності на нежитлове приміщення, що розташоване в с. Рожнів, вул. Шевченка, № 2 о Косівського району, Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявася, та подав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги мотивував тим, що до першого кварталу 2000 року він був діючим членом спілки селян «Прикарпаття», яка розташована на адміністративній території с. Рожнів, Косівського району. В подальшому він був змушений залишити колектив спілки селян. 11.07.2000 року відбулись загальні збори уповноважених членів спілки селян «Прикарпаття», на якому розглянуто питання про його вихід з цієї спілки. Також на даних зборах було прийняте рішення по його заяві про виділення позивачу у власність майнового паю. 11 липня 2000 року відповідно до накладної № 1566 ним було здійснено оплату грошових коштів на рахунок спілки селян «Прикарпаття» дійсної на той час вартості нежитлового приміщення (стайні) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2,о Косівського району, Івано- Франківської області в сумі 14977.00 грн. Також 11 липня 2000 року відповідно до протоколу зборів уповноважених членів спілки селян «Прикарпаття» № 1 від 11 липня 2000 року позивачу, як колишньому члену спілки селян, йому було видано майновий сертифікат на майновий пай вартістю 14977.00 грн., (вартість нежитлового приміщення (стайні) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2,о Косівського району, Івано-Франківської області). 11 липня 2000 року відповідно до акту №200 прийомки- передачі майнових паїв членів спілки селян «Прикарпаття» в спільну часткову власність мною було прийнято від спілки селян «Прикарпаття» в рахунок паю нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о Косівського району, Івано-Франківської області. 30 березня 2001 року відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого на загальних зборах співвласників колективного сільськогосподарського підприємства «Прикарпаття», позивачу видано свідоцтво про право власності на майновий пай серії ІВ- УПІ№000531 у вигляді майнового сертифікату. Відповідно до майнового сертифікату йому передано у володіння один обєкт нерухомості спілки селян «Прикарпаття», а саме нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о Косівського району, Івано-Франківської області. Отримавши майновий сертифікат на нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о , Косівського району, Івано-Франківської області він в подальшому будь-яких дій із зазначеним майном не вчиняв, так як по сімейним обставинам змушений був на довгі роки поїхати за межі України. Таким чином, отримавши майновий сертифікат на нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о, Косівського району, Івано-Франківської області, позивач не встиг вчасно здійснити державну реєстрацію свого права власності на зазначений обєкт з наведених вище підстав. На даний час, повернувшись до України, він вирішив завершити свої господарські справи і стикнулася з тим фактом, що не може належним чином зареєструвати право власноті на свій майновий пай нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о, Косівського району, Івано-Франківської області, оскільки, свідоцтво про право власності на майновий пай серії ІВ-УІІІ№000531 у вигляді майнового сертифікату на обєкт нерухомості спілки селян «Прикарпаття», а саме, нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о, Косівського району, Івано-Франківської області безповоротно втрачено. Він вважає, що набув право власності на нежитлове приміщення (стайню) в с. Рожнів, вул. Шевченка, №2 о, Косівського району, Івано- Франківської області на законних підставах, внаслідок отримання майнового сертифікату після виходу із членів спілки селян «Прикарпаття». Тому просить позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова Рожнівської сільської ради ОТГ [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечив щодо задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити із наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] до 11.07.2000 року був членом спілки селян «Прикарпаття». 11.07.2000 року він виходячи з даної спілки отримав у пай частину нежитлового майна в с. Рожнів по вул. Шевченка, 2о, Косівського району, а саме стайню, за яку він сплатив 14\~977 грн., що підтверджується копією накладної (а.с. 11) і того ж числа було зроблено акт приймання-передачі паїв членів спілки селян «Прикарпаття» № 200, щодо передачі йому даного майна, а саме стайні (копія а.с. 12). Отже позивач через певні обставини не зміг на той час оформити за собою право власності на дане майно, тому суд прийшов до висновку, що він правомірно є власником даного нежитлового приміщення. Майновий пай - це частка кожного члена КСП в майновому пайовому фонді, розмір якої залежить від трудової участі в діяльності підприємства. Право на отримання майнового паю визначається відповідно до Закону України „Про колективне сількогосподарське товариство . Відповідно до вищезгадних нормативних актів майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності. Частка кожного члена товариства визначається на основі його трудового внеску до підприємств. Пай (частка) є власністю члена підприємства набуває тільки після припинення членства у КСП. Відносини членства або виходу з КСП регулюються статутом. У процесі реструктуризації колективного сільськогосподарсьського підприємства повинні бути визначені індивідуальні майнові частки ( паї) кожного члена КСП. Ця робота проводиться комісією із реструктуризації і починається із складання списку осіб, які мають право на отримання майнового паю. Список претендентів на майновий пай має бути підписаний головою КСП і завірений печаткою підприємства. Паювання майна в господарстві регулюється чинним законодавством та положенням про паювання майна, яке розробляється комісією з реструктуризації та затверджується загальними зборами. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності спільне майно). Майно може належати особа на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній числовій, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласнииками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 328, 334, 355, 356, 392 ЦК України, та

Outcome: approved