Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що 07.09.1999 року помер її дідусь [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: квартири та земельної ділянки. На момент смерті [PERSON], вона фактично проживала разом з ним. На день смерті спадкодавця вона була малолітньою дитиною, з червня 1997 року дідусь дбав про неї, забезпечував харчами, ліками, одягом, тобто утримував її повністю до самої його смерті. Вона фактично вступила в управління майном померлого [PERSON] Отже, вона є такою яка прийняла спадщину, що залишилась після смерті її дідуся. Відповідач, яка є її тіткою та в свою чергу рідною дочкою спадкодавця прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадкових прав так і не оформила. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.09.1999 року помер дідусь позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №205651, виданим 08.09.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому, актовий запис № 375 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: - квартири, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон «Авіатор»[ADDRESS], яка належала йому на праві спільної сумісної власності, що підтверджується договором міни квартири від 06.06.1995 (а.с. 11). - земельної ділянки, площею 0,05 гектарів та 0,07 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Чугуївського району сад. Товариство «Ізюмінка» діл. №15, призначеної для ведення садівництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №26-06-075071, виданого 03.03.1998 на підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації Ради народних депутатів від 02.02.1998 №63 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4079 (а.с. 12). На момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично проживала разом з ним за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон «Авіатор»[ADDRESS]. На день смерті спадкодавця позивач була малолітньою дитиною, їй було всього тринадцять років, через те, що її батьки перебували у скрутному матеріальному становищі, з червня 1997 року дідусь дбав про неї, забезпечував харчами, ліками, одягом, тобто утримував її повністю до самої його смерті. Згідно зі ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила в управління майном померлого [PERSON] відразу після його смерті, так як після смерті спадкодавця продовжувала користуватися речами, які залишились після смерті [PERSON], в тому числі особистими побутовими речами померлого, утримувала квартиру в належному стані, періодично проживала в ній, обробляла земельну ділянку. Отже, [PERSON], є такою яка прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], так як вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном. Відповідач, яка є тіткою позивача та в свою чергу рідною дочкою спадкодавця прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадкових прав так і не оформила. Крім того, її бабуся [PERSON] (дружина спадкодавця) після смерті дідуся не приймала після нього спадщину, так як заяви до нотаріальної контори не подавала, в управління чи володіння майном не вступала. [PERSON] померла 15.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №513433. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Родинний зв'язок між Позивачем та спадкодавцем, підтверджується наступними документами: - свідоцтво про народження [PERSON] серії ІІІ-ВЛ № 450215 (а.с. 13); - свідоцтво про народження [PERSON] серії VII-УР № 0622894 (а.с. 13). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. При спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, це може бути зроблено також після відкриття спадщини та спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Крім вищезазначеного, в державному акті відсутній кадастровий номер, оскільки наказ та порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці були прийняті у 2010 році, тоді як державний акт на право приватної власності на землю на вище вказану земельну ділянку видано спадкодавцю 03.03.1998, тобто до введення законодавства про державний реєстр земель. Вбачається, що таке право на звернення для здійснення реєстрації земельної ділянки, яка була передана у власність без такої (до набрання чинності закону про необхідність державної реєстрації земель) можливо лише її власником або уповноваженою ним особою, тоді як позивач не є її власником. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved