Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати заборгованість з газопостачання по [ADDRESS] у розмірі 1021,85 грн., видати копію акта від 29.01.2013 року, підключити газ за вказаною адресою, стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати у справі у розмірі 114,70 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 21/47 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 05.02.1997 року. 13.08.2013 року [PERSON], яка є уповноваженою від неї на користування та розпорядження частиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS], з правом проживання, продажу, міни, здачі в оренду, найом, у поштовій скриньці знайшла повідомлення ПАТ «Харківміськгаз» про те, що 14.08.2013 року буде здійснено відключення від системи газопостачання. Наступного дня 14.08.2013 року [PERSON] зверталася до ПАТ «Харківміськгаз» з метою врегулювання ситуації по відключення квартири [ADDRESS] від газопостачання. Відключення газу було здійснено не 14.08.2013 року, як було зазначено у повідомленні, а 05.10.2013 року. На її думку, заборгованість виникла через технічну помилку з її боку, а саме надання невірних показань газового лічильника, про що було повідомлено відповідача та 29.01.2013 року був складений акт про перерахунок заборгованості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Третяк О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» забезпечує природним газом населення міста Харкова для побутових потреб шляхом його постачання до об'єктів споживачів (житлових будинків, квартир), тобто надає послуги з газопостачання. Взаємовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 із змінами та доповненнями. Позивач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, користується 21/47 частинами житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 03.06.2008 року між ПАТ «Харківміськгаз» та [PERSON] укладений типовий договір № [NUMBER], відповідно до умов якого, зокрема п.28 споживач зобов'язаний вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов цього договору, п.33 споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне та/або не в повному розміру внесення плати за надані послуги з газопостачання. Заборгованість [PERSON] за надані послуги з газопостачання станом на грудень 2011 року складає 935 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Даний факт наявності заборгованості не спростовувався представником позивача у судовому засіданні. Відповідно до п.6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 із змінами та доповненнями газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абзаці п'ятнадцятому пункту 10 та у пункті 17 цих Правил. Згідно п.29 типового договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Харківміськгаз» виконавець має право припиняти постачання газу споживачеві у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 Правил газопостачання. Пунктом 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 із змінами та доповненнями встановлено наступне. Якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. 16.04.2013 року [PERSON] вручено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ та складено акт про вручення вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ з попередженням про припинення газопостачання. Так, лише 06.11.2013 року, тобто після спливу шести місяців був складений акт про відключення газових приладів в квартирі (будинку) за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи викладене, наявність у позивача несплаченої заборгованості за надані послуги з газопостачання, здійснення відключення квартири [ADDRESS], від газопостачання з дотриманням вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 із змінами та доповненнями, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування заборгованості з газопостачання у розмірі 1021,85 грн. та зобов'язання відповідача підключити газ. Що стосується вимог про зобов'язання відповідача видати копію акта від 29.01.2013 року суд вважає їх такими, що не підлягає задоволенню, оскільки доказів про складання такого акту та існування його взагалі суду не надано. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону N 3261-IV ( 3261-15 ) від 22.12.2005); Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла її, за наявності її вини. Так, суд відмовляє у задоволенні позовних вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди через не надання доказів по суті вимог.

Outcome: dismissed