Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що 25.10.2003 року між нею та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис № 743. Вказує, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилися діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторювалися неодноразово. Також вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2019 р. по справі № 308/1566/18 позов про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) залишено на вихованні матері [PERSON] . Однак, стверджує, що як до моменту розлучення, так і після винесення судом рішення відповідач у справі, їй допомогу на дітей не надає, фактично самоусунувшись від виконання покладених на нього законом обов`язків. Пояснює, що відповідач, відповідно до наявної в неї інформації, не має постійного заробітку, що виключає можливість призначення аліментів у відсотках від доходу. Стверджує, що оскільки батьки мають рівні обов`язки щодо забезпечення понесення витрат на дітей, а мінімальний розмір таких витрат складає 3 835 грн. на кожну дитину, просить суд стягнути з відповідача розмір аліментів в розмірі 70 % від мінімально встановленого законом фактичного розміру прожиткового мінімуму, а саме: на [PERSON] ( [INFO] ) 4 005 грн. х 70 % = 2803,50 грн. та на [PERSON] ( [INFO] ) 4 005 грн. х 70 % = 2803,50 грн. Всього 5 607,00 грн. на двох дітей. На підставі вищевикладеного просить суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 5607,00 грн. щомісяця на утримання дитини [PERSON] ( [INFO] ). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 5607,00 грн. щомісяця на утримання дитини [PERSON] ( [INFO] ). Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак 26.12.2019 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час там місце судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2019 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (справа № 308/1566/18) шлюб зареєстрований 25.10.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 743 між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати при матері [PERSON] . Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.03.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідно до наявної в позивачки інформації, відповідач не має постійного заробітку, що виключає можливість призначення аліментів у відсотках від доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їхніх спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. При цьому, оскільки позов пред`явлений 03.04.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Водночас, за змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial