Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів та стягнення пені. Позовні вимоги вмотивовані тим, що за рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час розмір аліментів в сумі 500 грн. уже не може забезпечити мінімального рівня задоволення потреб дитини і не відповідає навіть мінімальному розміру аліментів на утримання дітей відповідного віку. Досягнути домовленості з відповідачем щодо збільшення розміру аліментів не вдалося. Зараз відповідач не має постійного місця роботи за місцем постійного проживання, отримує свій дохід заробітками без оформлення трудових відносин чи підприємництва. Тривалий час, а саме з дня набрання рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2014 року законної сили - 11 лютого 2014 року і до серпня 2017 року включно, відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання дочки не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 2558,00 грн., яка не погашена до цього часу. Просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття та стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2558,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, посилаючись на наведені в письмовому відзиві обставини, позов просить задоволити частково. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що він немає постійного місця роботи, отримує дохід від тимчасових заробітків, що вказує на його важкий матеріальний стан. Однак по мірі можливості продовжує утримувати свою доньку. Згідний сплачувати аліменти на доньку в розмірі 1000 грн., вимогу про стягнення з нього пені в розмірі 2558 грн. залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2014 року з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання дочки розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріальне становище дитини; стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи відсутність доказів про матеріальне становище платника аліментів [PERSON], наявність у нього інших утриманців, а також приймаючи до уваги, відсутність у відповідача постійного місця роботи, відсутність доказів про матеріальне становище позивачки [PERSON], беручи до уваги відсутність доказів про стан здоров'я відповідача, їх спільної дитини, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2014 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Крім того, аліменти, після зміни способу їх стягнення, підлягають стягненню починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 № 6-1554цс16. В позовній заяві наявний розрахунок пені, який розрахований з урахуванням виплачених відповідачем сум протягом періоду з 11.02.2014 року по 31.07.2017 року, з яким після перевірки погоджується суд, оскільки він відповідає вимогам закону. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved