Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області, третя особа - Оржицька державна нотаріальна контора Полтавської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві вказала, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Вона є спадкоємцем першої черги на спадок, що залишився після його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , що складається, зокрема, з права на автомобіль ГАЗ-САЗ, 3507, 1986 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] . При зверненні до державного нотаріуса Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про прийняття спадщини, стосовно отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього за спадкодавцем. Просила визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на автомобіль ГАЗ-САЗ, 3507, 1986 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] , що належав померлому [INFO] [PERSON] на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Лубенським МРЕВ України в Полтавській області 11.05.2002 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач в своїй заяві позов визнав повністю. Від третьої особи до суду надійшов лист про розгляд справи без її участі, вказала, що при прийнятті рішення покладається на думку суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2011 року (а.с. 4). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2020 року, виданої державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області Потапенко Л.Д., у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , зокрема, на автомобіль ГАЗ-САЗ, 3507, 1986 року випуску, зеленого кольору, що належить померлому [INFO] [PERSON] відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 6). Крім цього, із наданих Оржицькою державною нотаріальною конторою Полтавської області матеріалів спадкової справи №248 за 2011 р. єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] . Відповідно до інформації Територіального сервісного центру № 5343 РСЦ ГСЦ в Полтавській області від 30.09.2020 року транспортний засіб «ГАЗ-САЗ 3507», 1986 року випуску, зеленого кольору, номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Лубенським МРЕВ України в Полтавській області 11.05.2002 року (а.с. 58). Таким чином, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме автомобіль в порядку спадкування за законом, позивач надав відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-не будь права чи інтереси.

Outcome: approved