Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 08 липня 2006 року вона - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, відповідний актовий запис № 349. Вказує, що від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Стверджує, що обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб немає. Окрім того, зазначає, що вона, як мати їхнього малолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхнього сина. Переконана, що їхній син повинен проживати разом з нею. Стверджує, що вона любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним. Вона постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про нього, у неї з сином психологічний контакт, прив'язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Однак, вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо їхнього сина. Враховуючи вищевикладене, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] - разом з нею. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 31.12.2020 року через канцелярію суду зареєстровано заперечення відповідача [PERSON]. проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 06.01.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заяву відповідача по справі [PERSON]. про відвід судді Данко В.Й. у справі № 308/10780/20. 11.01.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заперечення [PERSON]. на заяву про відвід судді, так як вона вважає таку необґрунтованою. 12.01.2021 року через канцелярію суду зареєстровано зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON]. про усунення перешкод у спілкування та побаченні з дитиною. Свій зустрічний позов відповідач обґрунтовує тим, що 18 грудня 2020 року він пред'явив до [PERSON]. позов про розірвання шлюбу. 22 грудня 2020 року [PERSON]. пред'явила до нього позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Вказує, що проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON] він не заперечує. Зазначає, що з моменту укладення шлюбу вони як сім'я поживали у придбаній квартирі в [ADDRESS], потім в [ADDRESS]. У подальшому перейшли проживати у незавершений будівництвом будинок в [ADDRESS], де проживали, як сім'я, до 15 липня 2020 року. Пояснює, що починаючи з цієї дати, яку він вважає моментом фактичного припинення сімейних відносин, відповідачка разом з сином покинули місце проживання та переїхали проживати на квартиру в [ADDRESS]. З цього часу відносини між ними погіршувалися і призвели до розірвання шлюбу. Вказані обставини вплинули на його права та інтереси як батька по відношенню до дитини щодо безперешкодного з ним спілкування, прийняття участі у його вихованні, турботі про його психологічний та фізіологічний розвиток як особистості. Вказує, що на користь малолітнього сина була придбана за спільні кошти нерухомість за договором купівлі-продажу від 30.09.2020 року № 250, що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В., а саме квартира [ADDRESS]. Зазначає, що на даний час правочину щодо визначення місця проживання малолітнього сина, який не досяг 14 років не має. Відповідач не заперечує щоб син проживав разом з матір'ю, проте заперечує у обмеженні щодо спілкуванні та проведенні з ним часу у тій кількості, що відповідає інтересам батька та сина. Також вказує, що позивач [PERSON]. у своєму позові не вказує місце проживання. [ADDRESS], не являється місцем проживання, а є лише місцем реєстрації. У позові зазначено що позивач, відповідач та їхній спільний син зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Однак, стверджує, що по вказаній адресі вони лише зареєстровані та не проживають тривалий час. Стверджує також, що зі сторони [PERSON]. йому чиняться перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дитиною. Протягом останніх п'яти місяців він відчуває труднощі у побаченнях із сином, так як перебуває від нього на відстані та проживає за іншою адресою. Зазначає, що неодноразові домовленості про зустрічі із сином та про спільне проведення часу як вдвох, так і зі спільними друзями його сина, [PERSON]. неодноразово скасовувала без будь-якого попередження. Вказані обставини може підтвердити свідок [PERSON], [INFO]., батько сина [PERSON], [INFO]., з яким дружить син [PERSON]. Він та син як особи чоловічої статі більшість часу після завершення робочого дня проводили разом, займалися різними видами спорту, а тепер цього всього він позбавлений, що створює для нього дискомфорт. Більш того, стверджує, що у період з 28.12.2020 року по 09.01.2021 року [PERSON]. разом із іншим, стороннім для її сина чоловіком вивезли його сина за кордон, чим позбавили його можливості зустріти важливі для нього як батька свята з сином. Також вказує, що [PERSON]. систематично чинить йому перешкоди у реалізації його прав як батька щодо безперешкодного спілкування та побачення із дитиною, вимагаючи взамін цього ті чи інші вимоги, зокрема, надання ним дозволів на виїзд його сина за кордон у супроводі [PERSON]. та визначених нею третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, просить суд за наслідками розгляду зустрічного позову визначити місце проживання [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON], [INFO], не чинити йому перешкод у спілкуванні та баченні з сином [PERSON]. [INFO], а також просить суд справу розглянути за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 26.01.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області передано цивільну справу № 308/13780/20 до канцелярії суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід головуючого судді Данко В.Й. 28.01.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (суддя Малюк В.М.) в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Данко В.Й. при розгляді цивільної справи № 308/13780/20 відмовлено. Цивільну справу № 308/13780/20 постановлено передати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й. для продовження розгляду в судовому засіданні. 11.02.2021 року відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду в новій редакції заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій просив суд винести ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 11.02.2021 року відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду в новій редакції зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини, в якій зазначає, що, так як в ЗМІ були оприлюднені багаточисельні факти подружньої зради йому з боку його законної дружини [PERSON]., він змушений викласти позов у іншій редакції та зазначає, що проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON]. він не заперечує. Однак, вказує, що у вересні 2020 року йому стало відомо, що [PERSON]. залишила їхнього малолітнього сина без материнського піклування та на тиждень покинула територію країни. Повторно наприкінці листопада 2020 року від сина він дізнався, що він знову проживає в своїх друзів, оскільки [PERSON]. в черговий раз на тиждень залишила сина із сторонніми людьми та виїхала за межі території України. При цьому, стверджує, що [PERSON]. жодного разу не повідомляла його, як батька, про свою тривалу відсутність та залишала сина на догляд стороннім особам, умисно позбавляючи його піклування з боку батька. Зазначає, що, як стало відомо пізніше (15.01.2021 року) із засобів масової інформації, обидва вказані вище рази [PERSON]. під приводом службових відряджень на тривалий час залишила їхнього малолітнього сина без нагляду заради спільного проведення часу за кордоном зі своїм коханцем. Стверджує, що під час другої поїздки [PERSON]. та її коханця за кордон (кінець листопада 2020 року) він забрав свого сина до себе ([ADDRESS]), де вони проживали разом протягом тижня - до повернення [PERSON]. на територію України. Вони чудово проводили час із сином - мали стійкий та дружній психоемоційний зв'язок. Після повернення [PERSON]. на територію України він не чинив їй жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, син повернувся жити до неї, але характер їхніх відносин кардинально і різко змінився. Стверджує, що [PERSON]. почала чинити перешкоди його спілкуванню з сином, настроювала його по відношенню до нього вороже, переписувалася з ним від імені їхнього сина в мессенджері Viber в провокативному характері (фото повідомлень додаються). Дитина почала різко виявляти до нього інтерес виключно меркантильного характеру. На його думку, викладене свідчить про те, що [PERSON]. з метою задоволення власних егоцентричних і фінансових амбіцій, своєю поведінкою грубо порушує вимоги ст. ст. 141, 152, 153, 157,160 СК України, чим наносить шкоду їхньому сину, завдаючи шкоди його нервовій та психічній системам, дестабілізуючи його емоційний стан. Зазначає, що в цей же період [PERSON]. почала вимагати від нього придбання квартири в замін на можливість безперешкодно спілкуватися із дитиною, в іншому випадку [PERSON]. відкрито погрожувала йому своїм впливом на сина зіпсувати його відношення до нього, як до батька (фото повідомлень у мессенджері Telegram додаються). Вказані вище факти, на його думку, свідчать про те, що [PERSON]. при здійсненні своїх батьківських прав використовує вплив на сина всупереч моральним та етичним нормам суспільної поведінки з метою використання дитини як аргументу для шантажу з метою вдоволення власних меркантильних амбіції. Звертає увагу суду також на наступні факти: 1. [PERSON]. є підсудною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України (справа № 308/8954/18 розглядається Ужгородським міськрайонним судом). 2. [PERSON]., перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі, відкрито підтримує зв'язок з іншим чоловіком, чим демонструє свої аморальні якості. 3. [PERSON]. відкрито демонструє їхньому малолітньому сину приклад неповаги до нього як до його батька, та до їхньої сім'ї загалом. За наведених обставин, з метою захисту прав та інтересів [PERSON]. та його малолітньої дитини - [PERSON], враховуючи відсутність у [PERSON]. власного житла, просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним - батьком - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. При цьому, просить суд врахувати той факт, що за вказаною вище адресою для його сина є окрема велика облаштована меблями та всім необхідним для дитячого розвитку кімната. Будинок має необхідні для здорового розвитку сина спортивні знаряддя, місце для дозвілля на свіжому повітрі. Він має достатній дохід, щоб забезпечити своєму сину здоровий розвиток. 12.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 26.02.2021 року через канцелярію суду зареєстровано клопотання відповідача [PERSON]. про затвердження мирової угоди про порядок утримання та місце проживання дитини. 26.02.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заяву позивача [PERSON]. про зміну предмета позову, відповідно до якої вона доповнила позовну заяву ще однією вимогою про стягнення аліментів. У своїй заяві [PERSON] вказує, що [PERSON] участі у матеріальному утриманні сина взагалі не приймає. Зазначає, що [PERSON] с самозайнятою особою - нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, має регулярний, високий дохід, більшу частину доходу одержує готівкою, а тому доцільним є визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Він не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. Зазначає, що відповідач проживає в їхньому спільному житловому будинку, що знаходиться у престижному району - передмісті міста Ужгород, у той час, як вона із сином змушена винаймати житло, оскільки в будинку, за запрошенням [PERSON]., вже проживає стороння особа жіночої статі. Також вказує, що відповідач здійснює свою нотаріальну діяльність у сучасному елітному офісі у самому центрі міста, за адресою: м. Ужгород, вул. Дмитра Донського, 2В, приміщення 2. [PERSON] користується автомобілем преміум класу BMW «520» 2013 р.в., має у власності мотоцикл марки BMW моделі F800GS 2013 р.в., а також кросовий мотоцикл та причіп для його перевезення. Відповідач носить брендовий одяг, прикраси, дорогий годинник «GARMIN» вартістю 3000 доларів США, придбав для себе гірські лижі FISCHER та лижне спорядження вартістю понад 2000 доларів CША, велосипед марки Scott Rockshox bike вартістю більше ніж 1000 Євро, Iphone 12 вартістю більше ніж 1000 Євро. Також, відповідач має можливість здійснювати коштовні подарунки своїм знайомим. Просить суд врахувати, що відповідач особисто підтверджував фінансову можливість відкладати на дитину 1000 доларів США щомісячно, що підтверджується фотокопією скріну повідомлення у мессенджері Telegram і додається). Враховуючи матеріальний стан відповідача, потреби дитини, вважає, що обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів буде становити 23 950,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, звертає увагу суду на те, що дитина потребує систематичного щомісячного належного утримання з боку обох батьків, а саме придбання продуктів харчування, одягу, ліків, канцелярських товарів, іграшок, засобів особистої гігієни, відвідування нею медичних установ, гуртків, навчальних закладів, ігрових майданчиків, кінотеатру, театру, басейну, роликів, ковзанки, сноуборду, тощо, які є необхідними для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального та гармонійного розвитку дитини. Також, [PERSON] потребує поїздок на оздоровлення та відпочинок, а також відвідування дитячих таборів. Так, вказує, що їхній син [PERSON] навчається в Ужгородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 3 з поглибленим вивченням англійської мови, у якій користується платними послугами (гарячого харчування у їдальні школи). Крім того, відвідує повсякденні заняття: фехтування у спортивному клубі «Динамо», уроки музики (гра на трубі та вивчення музичної літератури) в Ужгородській дитячій музичній школі № 1 ім. П.І.Чайковського, відвідує додаткові заняття з англійської мови у приватних викладачів, відвідує логопеда-психолога, через наявність логоневрозу з трьох річного віку, відвідує комп'ютерну академію, почав відвідувати секцію кікбоксінгу у ЗОШ № 20. За її підрахунком, витрати пов'язані з навчанням та відвідуванням гуртків та секцій складає близько 10 500,00 грн. на місяць. Крім того, у [PERSON] наявні проблеми із зором, внаслідок чого дитина носить лінзи та окуляри. Середній розмір витрат на окуляри та лінзи складає близько 1000 грн. на місяць (з огляду на те, що окуляри ламаються, а лінзи мають короткостроковий строк придатності та погребують їх регулярної заміни 2 рази на місяць). Зазначає, що [PERSON] є дуже комунікабельною дитиною, має багато друзів серед однолітків, відвідує всі дні народження друзів та однокласників. Щомісячно на [PERSON], мати витрачає на поповнення мобільного телефону та «кишенькові» витрати дитини близько 850 грн. Дитина потребує кожного нового сезону року придбання нових сезонних речей, так як вона, в силу свого віку, росте і відповідно речі з минулорічного сезону їй вже малі. Відповідач є працездатним, а тому вважає, що він повинен не легковажно розраховувати на перекладання свого обов'язку по належному матеріальному забезпеченні своєї дитини на когось іншого, а докладати всіх зусиль задля того аби його дитина мала рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 23950,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 26.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято заяву [PERSON] про зміну предмету позову. Прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини. 12.03.2021 року позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON]. подала відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON]. у новій редакції. У відзиві зазначила, що позовні вимоги за зустрічним позовом вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Зазначає, що позивач за зустрічним позовом бажає визначити місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Одночасно зазначає та просить врахувати, що у [PERSON]. відсутнє власне житло. З цього приводу бажає зазначити наступне. З моменту укладення шлюбу, як і зазначає позивач за зустрічним позовом, вони проживали разом із [PERSON], вели спільне господарство за адресами: [ADDRESS], у 2016 році переїхали жити до будинку у [ADDRESS]. Звертає увагу суду, що «житловий будинок» у [ADDRESS], побудований (завершений будівництвом у 2016 році) на земельній ділянці із кадастровим номером 2124884801:03:001:0137, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, яка належала їй на праві особистої приватної власності (на підставі договору дарування земельної ділянки від 31.08.2015 року). Оскільки, вказаний будинок побудований ними спільно, за час шлюбу, він є спільною сумісною власністю [PERSON]. та [PERSON]. в силу статті 60 СК України. Саме нею, як матір'ю та жінкою, був облаштований побут та затишок у вказаному будинку, у тому числі у дитячій кімнаті сина [PERSON]. А тому, вважає, що абсурдною є позиція [PERSON]. про те, що місце проживання сина має бути за вказаною адресою разом з ним, з огляду на те, що вона має рівне право на користування вказаним будинком, який є їхньою спільною сумісною власністю. Доводить до відома суду, що вона та син позбавлені можливості користуватись вказаним будинком, оскільки [PERSON] на даний час проживає в зазначеному будинку разом із коханкою, яка лише на 10 років старша від їхнього сина [PERSON]. [PERSON], вважає, що істотною обставиною, яка є підставою для визначення місця проживання сина з ним є «багаточисленні факти подружніх зрад з боку [PERSON].» докази яких містяться у засобах масової інформації. Зокрема, додав скріншот із сайту [INFO], який на його думку містить цілу низку відомостей про факти ганебної, аморальної поведінки [PERSON]. і як матері, і як державного службовця, однак, стверджує, що вказана інформація не є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України. Зазначає, що відомості зазначені у зустрічній позовній заяві [PERSON]. є неправдивими та образливими для неї як матері дитини. Стверджує, що після того, як вони припинили спільне проживання, вона жодного дня не перешкоджала побаченням та спілкуванню [PERSON]. із сином. Навпаки, вона просила [PERSON] частіше спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, а сина, в свою чергу, просила також телефонувати батькові та писати CMC повідомлення для підтримки нормального спілкування сина та батька. В свою чергу батько не виявляв бажання постійного спілкування та побачень із дитиною, посилаючись на відсутність вільного часу. Кожного разу, коли батько виявляв бажання бачити сина, вона не перешкоджала цьому, а навпаки сприяла. [PERSON] без обмежень, враховуючи його навчально-виховний процес, спілкується з батьком, як за його місцем проживання (із ночівлею) так і у місцях дозвілля. Вказане підтверджується і результатами проведеного психологічного дослідження [PERSON] психологом Ужгородського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 01-19/33 від 25.02.2021 року. На даний час, дитина проходить подальші дослідження, проводиться додаткова робота із психологом. Також пояснює, що оскільки вона виявила бажання придбати на ім'я їхнього малолітнього сина житло, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], необхідна була згода обох батьків та органу опіки та піклування на вчинення правочину. Вказана квартира придбана нею виключно за її власні (в тому числі запозичені грошові кошти), без жодної фінансової участі біологічного батька. При цьому, [PERSON] відмовлявся надати згоду на посвідчення правочину в інтересах їхнього малолітнього сина [PERSON], якщо вона не переоформить на нього власну земельну ділянку у с. Оноківці із кадастровим номером 2124884801:03:001:013. Внаслідок чого, в найкращих інтересах сина, з метою забезпечення його власним житлом, вона 15.09.2020 року подарувала - безоплатно передала у власність [PERSON] вказану земельну ділянку, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Гуменюком В.В., за реєстровим номером 959. Щодо посилання [PERSON]. на факт того, що вона є підсудною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 та ч. 1 ст. 190 КК України (справа № 308/8954/18 розглядається Ужгородським міськрайонним судом), то зазначає, що на даний час, щодо неї відсутній будь-який вирок суду про притягнення її до кримінальної відповідальності за вказаною [PERSON] подією, а у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Сам по собі розгляд судової справи № 308/8954/18 Ужгородським міськрайонним судом не несе жодних правових наслідків при розгляді даної цивільної справи. При винесенні рішення, просить суд врахувати, що вона, як мати, усвідомлює та розуміє свій обов'язок в утриманні свого сина, виховує та розвиває його здібності, віддаючи свою турботу і материнську любов, а також має всі необхідні якості для виховання дитини, позитивно характеризується. Просить врахувати суд, що вона не зловживає спиртними напоями, не палить, не має інших шкідливих звичок. На обліку у психоневрологічному диспансерному відділенні не перебуває, а також не зверталась за медичною допомогою до лікаря нарколога в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров'я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради (копії довідок додаються). Нею створюються належні умови для проживання їхнього сина навіть у житлі, яке вони винаймають, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 26.02.2021 року. Для виховання та розвитку дитини створено необхідні умови: у дитини наявна окрема кімната, власне спальне ліжко, комп'ютерна техніка, іграшки відповідно до віку дитини. У вказаній квартирі вони проживають виключно вдвох. Натомість, вказує, що відповідач за первісним позовом [PERSON] має шкідливі звички - палить, щоденно зловживає спиртними напоями, є психічно-емоційно неврівноваженою людиною. Також зазначає, що [PERSON] проживає із студенткою на ім'я [PERSON], при цьому вказана стороння [PERSON] особа, проживає там і у ті дні, коли їхній син залишається у батька із ночівлею. Такі дії батька дитини завдають шкоди їхньому сину, його нервовій та психічній системам, дестабілізуючи його психоемоційний стан. Вважає, що черговим доказом нехтування інтересами сина, нанесенням йому психологічних травм, з метою задоволення власної егоїстичної значимості як батька є те, що [PERSON], знаючи, що вона придбала путівку на море для оздоровлення сина, відкликав раніше надану згоду на виїзд дитини за кордон у її супроводі. При цьому про відкликання дозволу на виїзд за кордон її не повідомив, а направив такий в органи ДПСУ, про що їм стало відомо 28.12.2020 року, проходячи паспортний контроль в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль», внаслідок чого їм відмовляли у виїзді за межі території України. Стверджує, що позовна вимога за зустрічним позовом [PERSON]. щодо визначення місця проживання за індивідуально визначеною адресою не може бути задоволена, оскільки вирішальним у даній категорії справ є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. При цьому [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження належного йому права власності чи користування на житло за адресою: [ADDRESS], в якому просить визначити місце проживання дитини. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволені зустрічного позову повністю. 18.03.2021 року відповідач за первісною позовною заявою [PERSON] подав відзив на заяву щодо стягнення аліментів, у якому зазначає, що ознайомившись із заявою [PERSON]. про зміну предмета позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 23 900,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, проти вимог позивача за первісним позовом заперечує на підставі наступного. По-перше, зазначає, що заявлена сума аліментів у твердій грошовій сумі 23 950 грн. не відповідає критеріям реальності, розумності та добросовісності. Пред'явлена до стягнення в якості аліментів сума не підтверджується жодними належними доказами того, що кошти саме в такому розмірі необхідні для організації побуту, інтелектуального, емоційного, особистого розвитку [PERSON]. По-друге, вказує, що він запропонував умови мирової угоди, де сторони мають змогу за взаємною згодою вирішити питання виконання своїх батьківських прав та обов'язків, у спосіб, що відповідає інтересам дитини, не наносить синові маральної та психічної шкоди, спричиненої розлученням та відповідає фінансовим можливостям сторін спору. По-третє, він заявив зустрічний позов, в якому просить визначити місце проживання дитини разом із ним та, у разі ухвалення судом рішення на його користь, бере на себе всі витрати на виховання, розвиток та утримання дитини, витрати, пов'язані зі здобуттям дитиною повної загальної середньої освіти, витрати, пов'язані із матеріально-технічним забезпеченням дитини, задоволенням її соціально-побутових потреб, розвитком здібностей, без подальшого пред'явлення позивачці жодних аліментних майнових вимог. По-четверте, мотивуючі свої позовні вимоги позивачка надає суду інформацію, яка не відповідає дійсності і не підтверджується належними доказами, про що свідчить наступне. Зазначає, що витрати на оренду квартири є особистими витратами позивачки, оскільки його син - [PERSON] має можливість безкоштовно проживати в будинку разом із ним в [ADDRESS]. Пояснює, що його нове особисте життя розпочалося лише в листопаді місяці 2020 р. після того, як з липня того ж року позивачка почала відкрито проживати з іншим чоловіком, тому посилання на «осіб жіночої статі» в будинку відповідача, як причини оренди квартири з липня 2020 р. є безпідставними. Вважає, що всі описані позивачкою «витрати на дитину» створені нею штучно, оскільки всі такі витрати датовані лише після липня 2020 р., а [PERSON]. не надала суду жодного доказу існування подібних витрат у період до липня 2020 р. Як на підставу для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі зазначено, що відповідач здійснює нотаріальну діяльність в м. Ужгороді, має «елітну нерухомість». Вказане твердження заяви про збільшення позовних вимог жодними матеріалами справи не підтверджено, а надана позивачкою «фотокопія скріпу повідомлення [PERSON]. у мессенджері Telegram» не є належним доказом розміру прибутків, що отримує відповідач, в розумінні норм ст.ст. 76-80 ЦПК України. З приводу доводів щодо «ознак розкішного життя» відповідача, то такі так само не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Виходячи із поданих позивачкою «розрахунків витрат на дитину», вважає, що [PERSON]. взагалі не передбачає своєї участі в утриманні сина, а всі видумані нею витрати вона намагається перекласти на відповідача в повному об'ємі. Даний факт, на його думку, свідчить про хибне розуміння позивачкою змісту норм Сімейного кодексу України та моральних засад суспільства. Відповідач як батько, що постійно займався розвитком сина та організацією його дозвілля, придбанням одягу та приладдя для навчального процесу, організацією побуду дитини, поки позивачка будувала свою політичну кар'єру, свідомий того, що на сьогоднішній день місячний розмір витрат на утримання сина (харчування, одяг, навчання, мобільний зв'язок, проїзд тощо) не перевищує 6000 грн., і саме таку суму вони витрачали на утримання сина до липня 2020 року. Враховуючи спільні обов'язки, вважає, що розмір аліментів одного з батьків, з яким дитина проживає окремо, повинен складати 3 тис. грн. щомісяця. В світлі наведеного просить суд врахувати, що: - у нього є двоє батьків пенсійного віку, які проживають у м. Мукачсві та потребують його матеріальної допомоги, покриття витрат на лікування (батько потребує постійного догляду, оскільки у 2015 р. він переніс інсульт, а у 2019 р. операцію по видаленню ракової пухлини); - у нього є цивільна дружина, як не працевлаштована та перебуває на його утриманні відповідно до норм ст. 75 СК України; - його валовий дохід за 2020 р. становив 190 355,00 грн., а витрати склали 30 966,76 грн. внаслідок чого його чистий дохід склав 159 388,24 грн., що у щомісячному арифметичному виразі становить 13 282,35 грн. При цьому, звертає увагу, що слід врахувати, що він повинен нести витрати, необхідні для забезпечення можливості заробляти собі на життя, пов'язані із вчиненням нотаріальної діяльності; - до моменту припинення сімейних відносин сторонами у справі було досягнуто згоди про купівлю на користь малолітнього сина нерухомості. Така нерухомість, а саме квартира в [ADDRESS] була придбана за договором купівлі-продажу від 30.09.2020 № 250. За таких обставин, просить суд у задоволенні вимоги [PERSON]. про стягнення аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 23 900 грн. на щомісячне утримання [PERSON] відмовити. 06.04.2021 року позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON]. подала через канцелярію суду відповідь на відзив від 15.03.2021 року, в якій зазначила, що вважає доводи, що наведені у відзиві такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими. Зокрема зазначила з приводу запропонованої [PERSON] мирової угоди, що [PERSON], в порушення встановлених ст. 207 ЦПК України умов, одноособово, без погодження з нею, 26.02.2021 року подав клопотання про затвердження мирової угоди (із посиланням на ст. 207 ЦПК України), до якої долучив «доказ направлення пропозиції щодо укладення мирової угоди позивачу за первісним позовом засобами електронного зв'язку», два примірника мирової угоди (без підпису сторін). Враховуючи наведене, така «мирова угода» не може бути взята до уваги судом, а свідчить про хибне розуміння [PERSON] ст. 207 ЦПК України. Бажає наголосити, що вона здійснює одноособове утримання їхнього сина, забезпечуючи його всім необхідним для дитини відповідного віку, без жодної майнової допомоги з боку біологічного батька. Натомість батько, як правило, обіцянок щодо спільного проведення часу із сином не дотримується, вказуючи при цьому, що він зайнятий на роботі. Так само, батько не долучається до навчально-виховного процесу, обмежуючись подарунками конструктора. Також вказує, що відповідач не надав жодного доказу, що він надає матеріальну допомогу своїм батькам. Стверджує, що твердження [PERSON]., що його батьки не в змозі себе забезпечити побутовими предметами першої необхідності та потребують його матеріальної допомоги та покриття витрат на лікування є необґрунтованими та недоведеними, та не можуть бути взяті судом до уваги. З приводу утримання цивільної дружини [PERSON]. зазначає, що оскільки, цивільна дружина [PERSON], є працездатною (доказів того, що вона досягла пенсійного віку, встановленого законом або є особою з інвалідністю I, II чи III групи (ч. 3 ст. 75 СК України) [PERSON] не надав), вони спільно проживають лише з листопада 2020 року, що не може вважатися тривалим спільним проживанням, у [PERSON]. відсутній обов'язок утримувати дану особу. Як нею вже зазначалось у відзиві на зустрічний позов, квартиру за адресою: [ADDRESS], придбано нею виключно за її власні (в тому числі запозичені грошові кошти), без жодної фінансової участі біологічного батька. [PERSON] вказує, що дана нерухомість має бути використана для забезпечення грошових потреб сина - на отримання ним вищої світи в майбутньому, шляхом передачі квартири в строкове платне володіння та користування (в оренду третім особам) за ціною не менше ніж еквівалент суми 300 доларів США. Однак, пояснює, що вказана квартира, була придбана нею саме для спільного проживання у ній разом з сином [PERSON]. Оскільки, вказана квартира у новобудові, в ній відсутній ремонт (виключно «голі» стіни та комунікації), а тому вона не придатна для проживання. Ремонт та облаштування квартири потребує значних коштів та часу. На даний час нею власними силами проводиться ремонт, після завершення якого вони разом із сином переїжджають туди проживати із орендованого ними житла у с. Минай. Вказана обставина підтверджується Актом обстеження умов проживання від 05 лютого 2021 проведеного службою у справах дітей Ужгородської міської ради. Окрім цього стверджує, що [PERSON] намагається ввести суд та учасників справи в оману щодо дійсних розмірів своїх доходів. Так, на її запит, отримано відповідь Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 935/7-802 від 24.02.2021 року до якого долучено копію звітності «Звіт про роботу державних та приватних нотаріусів за 2020 рік» поданого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] Так, згідно п. 41 вказаного звіту стягнуто плати за вчинення нотаріальних дій 190 355,00 грн. Загальна кількість нотаріальних дій 1544 (п. 35 Звіту). При цьому, вказує, що Правлінням відділення Нотаріальної палати України в Закарпатській області 27 вересня 2019 року затверджені рекомендовані тарифи для вирахування плати за нотаріальні дії, які набули чинності із 01.09.2019 року. Листом від 03.09.2019 року Правлінням відділення Нотаріальної палати України в Закарпатській області доведено до нотаріусів області, що тарифи від 01.09.2019 року - це мінімальний розмір оплати за нотаріальні дії і в той же час нотаріус може встановлювати більшу вартість на особистий розсуд та в залежності від складності нотаріальних дій. Якщо вартість нотаріальних дій буде менша від прийнятих та запроваджених примірних тарифів, це буде вважатись порушенням правил професійної етики. З урахуванням вказаних рекомендованих тарифів нею здійснено орієнтовний розрахунок доходу нотаріуса [PERSON]., в якому застосовані мінімальні суми що підлягають оплаті нотаріусу. Згідно вказаних розрахунків, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за вчинення 1544 нотаріальної дії повинен був стягнути плати щонайменше 2 032 200 грн. (два мільйона тридцять дві тисячі двісті гривень), що складало б його валовий дохід. При цьому, оскільки приватний нотаріус є державним реєстратором, він додатково отримує дохід при роботі із державними реєстрами (при реєстрації нерухомості, юридичних осіб, тощо) відомості про які не відображаються у щорічному звіті про роботу державних та приватних нотаріусів. З приводу позиції [PERSON]. про те, що «відсутні критерії визначені ст. 184 СК України для призначення аліментів у твердій грошовій сумі», пояснює, що ст. 184 СК України не містить жодних критеріїв для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки згідно з ч. 1 вказаної статті - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, це є виключним правом одержувача аліментів визначати їх форму у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку. На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити її первісний позов, із врахуванням заяви про зміну предмета позову, у повному обсязі та відмовити у задоволені зустрічного позову [PERSON]. 07.04.2021 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подав через канцелярію суду пояснення, в яких, в тому числі зазначає, що особисто приймав участь у придбанні квартири за адресою: [ADDRESS] на ім'я сина, надавав згоду для отримання в органі опіки та піклування відповідних погоджень та усіляко сприяв, в тому числі матеріально, у набутті вказаного вище нерухомого майна. При купівлі зазначеної квартири були використані грошові кошти, набуті під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Також, стосовно факту того, що [PERSON]. є підсудною у вчиненні злочину, вважає, що факт набуття особою процесуального статусу обвинуваченого повинен бути врахований судом під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, а стосовно того, що [PERSON]. проживає у квартирі виключно вдвох із сином зазначає, що це є брехнею, так як [PERSON]. регулярно запрошує до спільного проживання в орендованій квартирі свого коханця. Стверджує, що від позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини він не відмовляється. Також, 23.04.2021 року [PERSON] надав письмові пояснення щодо висновку про визначення місця проживання [PERSON], в яких стверджує, що складений 12.04.2021 року виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області висновок про визначення місця проживання [PERSON] не може бути визнаний належним та допустимим доказом в розумінні ЦПК України, так як, вважає, що дії службових осіб служби у справах дітей Холмківської сільської ради є протиправними, про що він подав відповідну заяву про вчинення злочину до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. 26.04.2021 року через канцелярію суду зареєстровано заяву позивача за первісним позовом [PERSON]. про долучення до матеріалів справи висновку виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини від 12.04.2021 року за № 285/02-23, зі змісту якого вбачається, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 02.04.2021 № 03/10-15,

Outcome: partial