Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Токмацької міської ради Запорізької області про скасування державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 057962 від 13.11.2011 року, виданого на ім'я [PERSON], визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,0689 га по [ADDRESS] за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 2004 році ним було придбано у відповідачки [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS]. В подальшому, бажаючи оформити право власності на земельну ділянку, на якій знаходився житловий будинок [PERSON] звернувся до Токмацької міської ради Запорізької області. Однак, у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд йому було відмовлено з тих підстав, що вказана земельна ділянка згідно державного акту на право власності на землю належить [PERSON]. Оскільки, відповідно до вимог Земельного кодексу він має право оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянку, яка знаходиться під його власним будинком, та на земельну ділянку, яка необхідна для його обслуговування, він змушений звернутися до суду про захист свого права на землю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила, що вона продала позивачу житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], який їй дістався у спадок від покійної матері - [PERSON]. Про те, що земельна ділянка була оформлена на матір їй на момент продажу будинку не було відомо. Не заперечує про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,0689 га по [ADDRESS] та скасування державного акту на право власності її покійної матері на земельну ділянку площею 0,0689 га за вказаною вище адресою. Представник відповідача - Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на думку суду. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 02.11.2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав жилий будинок [ADDRESS] та надвірні будівлі і спорудження згідно технічної документації за вказаною адресою. Загальна площа будинку 35,5 кв. м., житлова площа - 24,8 кв. м.. Вказаний будинок належав продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Токмацькою державною нотаріальною конторою 22.09.2004 року за реєстром № 3937. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 057962 від 13.11.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2088, [PERSON], яка являється покійною матір'ю [PERSON], є власником земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0689 га для обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того, ч. 1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України одним з способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання прав. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 Земельного кодексу України Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 Земельного кодексу України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0,0689 га по [ADDRESS] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 057962 від 13.11.2001 року виділялася саме для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, які придбав [PERSON] в [PERSON] згідно договору купівлі-продажу будинку від 02.11.2004 року, а тому, до позивача перейшло право власності на згадану земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про скасування державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 057962 від 13.11.2011 року, виданого на ім'я [PERSON], визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,0689 га по [ADDRESS] за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи думку позивача, який просить не стягувати з відповідачів судовий збір на свою користь, суд вважає можливим судові витрати у сумі 587,59 грн. віднести за рахунок позивача і з відповідачів не стягувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved