overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти з відповідача щомісячно на утримання дитини у розмірі 600 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, не подавши з цього приводу ніяких заяв чи клопотань. Судом встановлено, що сторони з 11.03.2000 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 28.03.2014 р. був розірваний (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 28.02.2014 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави належить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у серпні 2016 року і просила визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини після померлої баби [PERSON]. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що її баба [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть померла [INFO], і після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала все належне їй майно їй, Позивачу. Ця обставина, як зазнає Позивач, була їй невідома, а тому вона не подавала зави про прийняття спадщини. Заповіт зберігався у подруги померлої [PERSON], і лише випадково був знайдений нею та переданий Позивачу вже після пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], спадщина не визнавалась відумерлою, а тому просить задовольнити позов. У судове засідання Позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Від Київської міської ради надійшли письмові пояснення щодо заявленого позову із клопотання про розгляд справи у відсутність представника Відповідача. Суд визнав за можливе розглядати справу у відсутність представника Відповідача на підставі наявних матеріалів. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 13 липня 2015 року, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.8) Встановлено, що за життя [PERSON] був складений заповіт, яким належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] вона заповідала [PERSON]. (а.с.9) Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась, жодна з осіб, окрім Позивача, із заявою про прийняття спадщини після неї не зверталась. В справі наявне повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шишової І.П. про те, що відкрити спадкову справу за заявою [PERSON] неможливо у зв'язку з пропуском нею 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обставини, які виклала Позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає такими, що заслуговують на увагу, а тому, зважаючи на те, що до складу спадщини після померлої [PERSON], входить нерухоме майно, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Позивача та визначити їй додатковий строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши який просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини Євангеліни, [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутністю, заперечень проти позову до суду не надав, зазначив про визнання уточнених позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач матеріальну допомогу на їх утримання в добровільному порядку своєчасно не надає. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров'я і матеріальне становище сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, який інших дітей на утриманні не має, будь-які стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться, не працює та не має постійного та регулярного заробітку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий заробіток, частину його одержує в натурі, а так само при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 10. 09. 2010 року з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] . [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. Проте на даний час вказаний розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини, він є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, тому вона просить змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір з твердої грошової суми в розмірі 350 грн. на 1/4 частку від доходу відповідача до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] [INFO] . Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 10. 09. 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] . [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка вказує на те, що на даний час вказана сума вочевидь є недостатньою для утримання дитини, не відповідає встановленим законом нормам мінімального розміру аліментів, а тому просить змінити і спосіб, і розмір стягуваних з відповідача аліментів. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Стаття 191 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином законодавчо передбачена можливість зміни способу та розміру стягуваних аліментів за домовленістю батьків між собою. Судом встановлено, що сторони домовилися між собою про можливість зміни способу та розміру аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, враховуючи, що підстави для цього існують, оскільки визначений судом у 2010 році розмір стягуваних аліментів вочевидь не задовольняє потреб на утримання та гармонійний розвиток дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 237 від 14. 07. 2015 року надано дозвіл [PERSON] на проведення робіт з перепланування садибного житлового будинку № 83 по вул. Куйбишева в м. Бердянську шляхом влаштування дверного прорізу на місці віконного. Позивачка вважає це рішення незаконним і просить скасувати за тих підстав, що вона, як співвласниця 1/2 частки вказаного житлового будинку, своєї згоди на таке перепланування не давала, на даний час триває судовий спір між нею та [PERSON], як співвласниками домоволодіння, щодо порядку користування будинком. Згідно висновку судової будівельно технічної експертизи виділення в натурі кожному із співвласників житлового будинку по 1/2 частці є неможливим, також неможливо запропонувати варіанти користування цим житловим будинком. Частина 2 рішення виконкому Бердянської міської ради № 237 від 14. 05. 2015 року містить вказівку на здійснення перепланування садибного житлового будинку у відповідності до вказівок технічного висновку ТОВ «Бердянськгражданпроект» від 02. 02. 2015 року № 6-т, що є незаконним, оскільки постановою Бердянського міськрайонного суду від 30. 04. 2015 року зазначено лише обовязок розглянути заяву [PERSON] про перепланування, але не вказано про зобовязання надати таку згоду. Право її власності порушено, оскільки відповідач ніяким чином не повідомив її про прийняття оскаржуваного рішення, таким чином порушено порядок повідомлення зацікавленої особи про прийняття рішень органом місцевої влади. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги на вище вказаних підставах і просить задовольнити. Пояснила, що рішення виконкому Бердянської міської ради є абстрактним, не конкретним, оскільки не вказано, переобладнання яких саме дверних чи віконних прорізів необхідно здійснювати. Представник відповідача - виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] до суду не явилася, в заяві просить розглядати справу за її відсутності. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий комітет Бердянської міської при винесенні спірного рішення враховував постанову Бердянського міськрайонного суду від 30. 04. 2015 року, посилався на відповідні висновки судової будівельно технічної експертизи, та,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначає, що 19.09.2013р. було розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у звязку з чим у неї склалось тяжке матеріальна становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мiнiмуму на одну дитину вiдповiдного вiку. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав,пояснивши, що позивач вдома не живе, не займається вихованням дітей, діти знаходяться на його утриманні. Вислухавши пояснення, дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Положенням ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України, передбачено, що при вирішенні будь яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд критично відноситься до пояснень відповідача, оскільки на підтвердження своїх тверджень жодного доказу не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO], та Артема, [INFO], батьком яких є і записаний у свідоцтві про народження відповідач по справі. З травня 2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв`язку з чим у неї склалось тяжке матеріальне становище. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мiнiмуму на одну дитину вiдповiдного вiку. У судове засідання позивач не з`явилась, просить розглядати справу без її участі, позовні підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановити заочне рішення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справі та доказів. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Положенням ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України, передбачено, що при вирішенні будь яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Доказами по справі є: копія свідоцтва про шлюбу ( а.с.2), копії свідоцтв про народження синів ( а.с.3,4), довідка з місця проживання позивача (а.с.5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 23.12.2002 року в Республіці Корея. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в обґрунтування вимог посилається на те, що у 2007 році вона з донькою повернулася до України. Також з 2007 року вони з відповідачем разом не проживають, оскільки в них різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, Позивачка зазначає, що вона переконана, що подальше життя і збереження шлюбу не можливе та суперечитиме їхнім інтересам. Відповідач на протязі 9 років лише обіцяє приїхати до них з донькою, але жодного разу обіцянку не виконав. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та викладені у заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просить на надавати. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23 грудня 2002 року, який був зареєстрований Першою юридичною та нотаріальною конторою Тей Джеон, Республіки Корея, в реєстрі даних про сім'ю 10.11.2006 року за реєстраційним № 2007-346 (а.с. 33-34). Позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 34). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2007 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] та зобов'язати останнього, знятися з реєстрації за вище вказаною адресою. У судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як підтверджено матеріалами справи, згідно договору купівлі - продажу садиби від 08.09.2006 року, [PERSON] являється власником житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно довідок ВК Мліївської сільської ради Городищенського району № 195 та № 196 від 10.02.2015 року, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку за вище зазначеною адресою, однак, з 2007 року там не проживає . У судовому засіданні, відповідач [PERSON] особисто підтвердив той факт, що він дійсно зареєстрований у будинку [ADDRESS], однак, фактично там не проживає, оскільки, протягом останніх трьох років, проживає з дружиною у м. Києві. У відповідності до вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, право власності особи є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». Частиною 3 ст. 71 Житлового Кодексу України, передбачені обставини, відповідно до яких, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї. Відповідачем не надано суду доказів, того, що в даному випадку має місце будь-яка обставина, передбачена ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». При вирішенні даного спору, суд також керується нормою ч. 4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до якої, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Позов підтверджується копіями: паспорта, договору купівлі - продажу, довідками ВК Мліївської сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 гривень щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення 23-х річного віку. Вказала, що з відповідачем перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання. Оскільки син нв даний час навчається, не працює, тому фактично знаходиться на утриманні матері, відповідач належної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Син матеріально не забезпечений та потребує матеріальної допомоги, і згідно ст. 199 СК України відповідач зобов»язаний утримувати повнолітнього сина, який навчається до досягнення ним 23 років. Позивач в своїй заяві до суду змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина, який навчається. Просила долучити до справи докази працевлаштування відповідача в кафе «Три козаки» та докази того, що відповідач займається перевезенням людей. (долучено до справи фото, відео та пояснення). Відповідач в своєму відзиві позов визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, але у розмірі 1000 гривень на місяць, пояснюючи це тим, що син навчається на бюджетній формі навчання, тому має право отримувати стипендію та не потребує таких витрат, що зазначені позивачкою у позовній заяві. Крім того, він проживає з іншою жінкою, яка чекає дитину від нього. Відповідач зазначив, що на даний час він не працевлаштований та немає таких доходів, які давали б йому можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved