Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є її (позивача) внуком, у період з 2014 по 2018 роки проживав за вказаною адресою, а потім почав зловживати спиртними напоями, зв`язався із неблагополучною компанією, періодично пропадав з дому і у червні 2018 року поїхав у невідомому напрямку. З цього часу місце перебування відповідача невідоме, з батьками та іншими родичами відповідач не спілкується. На даний час в будинку немає жодних речей, одягу, меблів, які б належали відповідачу. Реєстрація відповідача у належному їй (позивачу) житловому будинку створює перешкоди у отриманні житлової субсидії. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації місця проживання. [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, її представник позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності позивача та відповідача за наявними у ній доказами, оскільки представник позивача заперечував проти проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони знають позивача та її внука [PERSON] , які до 2018 року проживали разом в [ADDRESS] . У 2018 році [PERSON] кудись виїхав і з цього часу його місце перебування не відоме. У будинку відсутні будь-які речі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5; 6). З копії домової книги (а.с. 11-12) вбачається, що у зазначеному житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2018 року відповідач не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , особистих речей у ньому не має, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, матеріалами справи (а.с. 13) та показаннями свідків. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку [ADDRESS] більше шести місяців, а тому втратив право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved