Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В обґрунтуванні позову зазначає, що їй на праві спільної сумусної власності належить частини квартири [ADDRESS] . На майно, що є у спільній сумісній власності не може бути покладено стягнення. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2009 року в поданні державного виконавця про виділення частки [PERSON] у квартирі відмовлено. Відтак майно, на яке можна накласти стягнення по виконавчому провадженню у боржника [PERSON] відсутнє. Виконавчий лист №2-7881/2008 від 13,02.2009 року повернуто стягувачу. З дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, з 27.03.2013 року, стягувач [PERSON] не звертався. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено, тому відсутні підстави для арешту майна. У відзиві на позов від 02.02.2021 року відповідач заперечує щодо задоволення позову. Свої заперечення мотивує тим, що виконавче провадженя було завершено у відповідності до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент прийняття рішення, а саме арешт з майна боржника не знімався, оскільки зняття арешту не передбачене ЗУ «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не погашено, підстави для зняття арешту відсутні. Ухвалою суду від 19.10.2020 р. року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилася. Від представника позивача до суду надійшла заява від 02.02.2021 року про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала. У судове засідання представник відповідача не з`явився. У заяві від 02.02.2021 року державний виконавець просила розгляд справи провести за її відсутності, з врахуванням заперечень наведених у відзиві. Дослідивши позовну заяву та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебував виконавчий лист №2-7881/2008 від 13.02.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяні збитки у розмірі 46000 грн., судові витрати по справі, а саме по сплаті державного мита в розмірі 460 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. 26.02.2009 року державним виконавцем на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа від 20.02.2009 року відкрито виконавче провадження, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с.7) Згідно відомостей, які містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, за позивачем [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на частину квартири [ADDRESS] . Постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-7881 виданого 13.02.2009 року закінчено. З відповіді Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) №155426 від 29.09.2020 року, вбачається, що 30.010.2014 року виконавчий лист №2-7881/2008 від 13.02.2009 року повернуто стягувачеві на підстав п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення в межах виконавчого провадження №12895150. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за позивачем [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на частину квартири [ADDRESS] . Також з реєстру вбачається, що на зазначену квартиру постановою б/н 05.03.2009 року відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції на все нерухоме майно накладено арешт. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч. 1\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, на момент повернення виконавчого документу. На момент винесення постанови у виконавчому провадженні про повернення виконавчого документу стягувачу та фактичного завершення виконавчого провадження із цих підстав не було вжито заходів по зняттю арешту з майна боржника [PERSON] . Враховуючи, що виконавче провадження закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47, п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», тривалий час питання про зняття арешту не вирішено в повному обсязі, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна, у зв`язку із чим необхідність у забезпеченні виконання виконавчого документу шляхом накладення арешту на майно на даний час відсутня. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної\~\~вимоги процесуального кодексу\~\~підлягає до стягнення з відповідача\~\~на користь позивача\~\~понесені\~\~судові\~\~витрати - судовий збір\~\~в сумі 840,80\~грн.

Outcome: approved