Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с. Роздільне Самбірського району Львівської області померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 13 лютого 2001 року Роздільненською сільською радою. Після її смерті на майно, яке належало [PERSON] на праві власності відкрилася спадщина, а саме на земельні ділянки, призначені для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 26 жовтня 2001 року. При житті, 10 листопада 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не знаходилось і все, на що за законом вона буде мати право заповіла їй, своїй дочці [PERSON] Вона, [PERSON], будучи спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] за заповітом, звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку (пай). Нотаріус, прийнявши її заяву про прийняття спадщини, роз'яснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а отже, на день смерті, спадкодавець нібито права на дане майно не мала. Відповідно до довідки №02-20/209, виданої Роздільненською сільською радою 25.07.2016 року відомо, що на час смерті [PERSON], тобто [INFO] з нею разом проживала вона, її дочка, [PERSON], а отже, вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 26 жовтня 2001 року Самбірською районною державною адміністрацією, [PERSON] належало право на земельні ділянки площею 1,11 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомо, що земельній ділянці площею 0,8000 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER], а земельній ділянці площею 0,3100 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять вказані земельні ділянки. Згідно ст. 23 ЗК України в редакції 1992 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Так як [PERSON], яка мала право на отримання Державного акту на право приватної власності на землю померла, то в даний час видати державний акт їй, як спадкоємцю, неможливо. Вона, будучи спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, має право на набуття у власність майна, на яке мала право спадкодавець, а саме на земельні ділянки, призначені для ведення особистого підсобного господарства. Адже вона не має права зареєструвати власність за покійною, оскільки в силу статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Тому змушена звернутися до суду. Просить постановити рішення, яким визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий Самбірською районною державною адміністрацією 26 жовтня 2001 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 25.10.2001 року №663, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3761та скасувати його державну реєстрацію; Визнати за нею, [PERSON], право на земельну частку (пай) площею 1,11 га на території с. Роздільне Роздільненської сільської ради Самбірського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] подала до суду заву про розгляд справи у її відсутності, вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач представник Роздільненської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій позов визнав не заперечив проти його задоволення, справу просив слухати у його відсутності. Оскільки позива та представник відповідача подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши справу в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved