Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в комплексі будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником житлових будівель і споруд розташованих за вказаною адресою на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду №2-5235-2009 від 25.11.2009 року. З 2011 року вона разом з своїм, на той час неповнолітнім, сином [PERSON] \~стала постійно\~проживати за\~вказаною адресою. Проте з 2015 року [PERSON] почав проживати\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~однією сім`єю\~з бабусею\~ [PERSON] ,\~1941\~року народження,\~через вік\~та стан\~здоров`я останньої.\~На теперішній\~час вона\~має намір\~розпорядитись власністю,\~проте реєстрація\~її сина\~в належному\~їй домоволодінні\~чинить певні\~перепони.\~В добровільному\~порядку [PERSON] з місця реєстрації не знявся, повідомив, що на теперішній час у нього немає часу. Посилаючись на ст.ст.319, 383, 405 ЦК України, просить визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~надали заяву\~про розгляд\~справи у\~їх відсутність, позов підтримують, просять задовольнити (а.с.16, 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.35-37). Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст.247, 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд встановив таке. [PERSON] є власником комплексу будівель і споруд, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №2-5235/2009 від 25.11.2009 року, яке набрало чинності 08.12.2009 року (а.с.6-7, 13). Згідно довідки вуличного комітету №2 від 06.03.2019 року видано [PERSON] , її син [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але не мешкає з 2015 року. Довідка складена в присутності двох свідків (а.с.14). За даними ГУ УДМС України в Запорізькій області місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року (а.с.22). Позивач вказує на те, що відповідач в спірному житлі більше одного року не проживає. Вона має намір розпорядитись власністю (а.с.15а), проте реєстрація її сина в належному їй комплексі будівель і споруд чинить певні перепони. Відповідач викладені в позові обставини визнав (а.с.37). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 2 ст.386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в житловому приміщенні комплексу будівель і споруд, що належить позивачу не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст.405 ЦК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved