Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що позивач з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відноси мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання в добровільному порядку відмовляється надавати. До початку судового засідання позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належно та вчасно. Також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України далі - ЦПК України), якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою квартального комітету № 32 Кіровського району від 11.03.2014 року за № 13 (а.с.2) та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання в добровільному порядку відмовляється надавати. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 09.01.1998 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 10 (а.с.3). Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. За приписом частини 3 статті 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved