Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Крилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Корецької районної ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. До початку першого судового засідання позивач подала заяву в порядку п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України про відмову від частини позовних вимог, зокрема наступних: -щодо визнання незаконним та скасування наказу по Крилівській загальноосвітній школі I- ступенів Корецької районної ради № 37 від 03.12.2018 року «Про звільнення [PERSON]»; -щодо поновлення на роботі прибиральником службових приміщень у Крилівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області; -щодо стягнення з Крилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 4 грудня 2018 року до дня поновлення на роботі; -відносно допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; -відносно допуску до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що 01 грудня 2003 року вона була прийнята на посаду підсобного працівника кухні Крилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області 01.09.2011 року переведена з посади підсобного робітника кухні на посаду прибиральника службових приміщень. 03.12.2018 року звільнена з посади прибиральника службових приміщень згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. Остаточний розрахунок позивач отримала 19.12.2018 року. Зважаючи на це вважає, що відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати їй середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 03.12.2018 року по 19.12.2018 року у сумі 1776,94 грн. Позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник позивача позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підтримав повністю. Надав в судовому засіданні складений ним розрахунок середнього заробітку, який підлягає до стягнення з відповідача в сумі 1776,94 грн. Представники відповідача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1776,94 грн. визнали повністю. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 01 грудня 2003 року [PERSON] була прийнята на посаду підсобного працівника кухні Крилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області. 01.09.2011 року переведена з посади підсобного робітника кухні на посаду прибиральника службових приміщень. 03.12.2018 року звільнена з посади прибиральника службових приміщень згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників відповідно до наказу №37 від 03.12.2018 року «Про звільнення [PERSON]». Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми Закону. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. В постанові від 27 березня 2013р. по справі № 6-15цс13 Верховний Суд України дійшов висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В даному випадку Крилівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 Корецької районної ради Рівненської області, могла та повина була передбачити, що відсутність будь-яких ефективних дій призведе до неможливості установи виконувати свої трудові зобов'язання перед працівниками належним чином. Також, Крилівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 Корецької районної ради Рівненської області передбачала можливість настання шкідливих наслідків порушення норм ст. 116 КЗпП України, але легковажно розраховувала на їх ненастання, хоча мала об'єктивну можливість здійснити із позивачем повний розрахунок при звільненні. Отже, у спірних правовідносинах з вини відповідача не був проведений повний розрахунок при звільненні з позивачем. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем, суд враховує, що позивач [PERSON] була звільнена 03.12.2018 року, тобто в день, коли вона знаходилася на роботі і оплата за який була нарахована їй при звільненні, у зв'язку із чим розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, що відповідає положенням ст. 116 КЗпП України. Такий висновок суду обґрунтовується тим, що затримка розрахунку при звільненні починається не в день звільнення, а в день, наступний за днем звільнення, адже день звільнення є робочим днем і оплачується в загальному порядку. Отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з 04.12.2018 року по 19.12.2018 року. Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Відповідно до довідки про заробітну плату [PERSON] № 472 від 13.12.2018 року її заробітна плата за два останніх місяці перед звільненням становила: в жовтні 2018 року - 3723,00 грн., в листопаді 2018 року- 3384,55 грн. Розмір середньоденної заробітної плати суд визначає наступним чином: 7107,55 грн.(фактична заробітна плата за останні два місяця роботи) : 44 дні (кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяця роботи) = 161,54 грн. (розмір середньоденної заробітної плати). Судом було перевірено поданий розрахунок представника позивача і встановлено, що затримка розрахунку при звільненні мала місце у період з 04.12.2018 року по 19.12.2018 року тобто 11 робочих днів, отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 1776,94 грн. без утримання податків й інших обов'язкових платежів (161,54 грн. (середньоденний заробіток)*11 днів). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 року по справі № 6-259цс17. Аналізуючи вищенаведені розрахунки,беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 04.12.2018 року по 19.12.2018 року, визначену без утримання податків й інших обов'язкових платежів, в розмірі 1776,94 грн. На підставі п. 1.ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved