Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що 08 вересня 2015 року водій [PERSON], керуючи автомобілем Форд Фієста із реєстраційним номерним знаком [NUMBER], рухався в районі будинку № 24 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, де під час виникнення небезпеки для його руху своєчасно не вжив заході для зменшення швидкості автомобіля, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем Сузукі Гранд Вітара із реєстраційним номерним знаком [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження належному позивачу автомобілю, а також сильне душевне хвилювання внаслідок ДТП. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2015 року водій [PERSON], керуючи автомобілем Форд Фієста із реєстраційним номерним знаком [NUMBER], рухався в районі будинку № 24 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, де під час виникнення небезпеки для його руху своєчасно не вжив заході для зменшення швидкості автомобіля, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем Сузукі Гранд Вітара із реєстраційним номерним знаком [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження належному позивачу автомобілю, а також сильне душевне хвилювання внаслідок ДТП. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом вищевказаної ДТП. Згідно з наданим позивачем висновком № 2266 від 204 вересня 2014 року експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, нанесеного автомобілю позивача у наслідок ДТП складає 34 339,77 грн. без врахування втрати товарної вартості та 36 912,95 з її врахуванням. Із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що [PERSON] є страхувальником за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується пред'явленим ним під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення полісом № АС/3973891. З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2014 року позивач через страхового комісара [PERSON] повідомила про дорожньо-транспортну пригоду голову правління ПРАТ «СК «Україна», який є страховиком [PERSON], з прикладенням первинної довідки ДАІ, що підтверджується підписом [PERSON] Позивач 06 березня 2015 року направила ПРАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування, проте станом на день подання позовної заяви, а саме 24 квітня 2015 року, страхове відшкодування позивачу не виплачено. Відповідно до вказаного вище полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/3973891, виданого ПРАТ «СК «Україна» [PERSON], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000 грн., а франшиза - 1000 грн. На підставі цього позивач просить стягнути з ПРАТ «СК «України» 31 675 грн. страхового відшкодування. Оскільки заява про здійснення страхового відшкодування була отримана ПРАТ «СК «Україна» 10 грудня 2014 року, граничним строком прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплату є 10 березня 2015 року. Тому позивач просить стягнути з ПРАТ «СК «Україна» суму у розмірі 37 556,14 грн., яка складається з: 31 675 грн. - страхове відшкодування, 3 420,90 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, 2 343,08 грн. - пеня, 117,15 грн. - відсотки. З відповідача [PERSON] позивач просить стягнути суму у розмірі 6 000 грн., де: 1 000 грн. - різниця між розміром збитків та страховим відшкодуванням, 5 000 грн. - відшкодування моральної шкоди. Окрім цього позивач просить стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати, що становлять суму у розмірі 3 435,56 грн., яка складається з: 3 000 грн. - надання правової допомоги адвокатським об'єднанням «Збаранський і партнери», 435,56 грн. - судовий збір. З огляду на розміри позовних вимог до кожного з відповідачів, судові витрати позивач просить стягнути наступним чином: з ПРАТ «СК «Україна» у розмірі 2 962,30 грн., що складає 86,22 % від судових витрат та 473,26 грн. - 13,78 % від судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з того, що відповідачами не спростована наявність страхових відносин між ПРАТ «СК «Україна» та [PERSON] на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/3973891, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розмір суми вимоги позивача з приводу стягнення з [PERSON] моральної шкоди суд вважає виваженими та справедливими, виходячи з того, що тимчасова втрата автомобіля вплинула на рівень її працездатності та погіршення відносин з її керівником. Окрім цього, в результаті тимчасової втрати транспортного засобу позивач та її сім'я були змушені на деякий час відмовитися від устаткованого та звичайного життя та визначає суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика, а саме щодо майнового страхування, тому в частині стягнення з ПРАТ «СК «Україна» 3% річних та інфляційних витрат слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, у свою чергу належать витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial