Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.01.2008 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №02. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, у [PERSON] відсутнє бажання утримувати родину, він зловживає спиртними напоями, б'є дружину у присутності дітей, що стало причиною розвитку нервового зриву у доньки [PERSON], більше 4-х місяців ніде не працює, в родині виникають сварки, ініціатором яких виступає відповідач. Також, позивач вказує, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами зупинені з вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Примирення та збереження шлюбу, на думку позивача, не можливо, оскільки багаторазові спроби сторін примиритися виявились безрезультатними. Від позивача до суду надійшла заява, в якій [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.23). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповів, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 18.01.2008 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №02 (а.с.4). Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] виданими Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області 15.07.2008 року та 25.06.2009 року відповідно (а.с.5,6). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, питання місця проживання дітей після розірвання шлюбу узгоджено, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved