Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в розмірі 36000 гривень 00 копійок, мотивуючи тим, що вона звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Але відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року у справі № 620/1193/21 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області щодо не надання публічної інформації на запит від 16 січня 2021 року та неповідомлення останню про направлення її запиту від 16 січня 2021 року до Ічнянської міської ради. Зобов`язано виконавчий комітет Ічнянської міської ради розглянути запит [PERSON] в порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації». Даними протиправними діями позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивачки негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну. Також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що позивачці довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Моральні страждання підсилювались також у зв`язку з тим, що остання являється інвалідом 2 групи. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено стан душевної рівноваги позивачки, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, а також для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Розрахунок моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати, а саме: станом на січень 2021 рік розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб становить 6 000 грн. Станом на червень 2021 рік минуло 6 місяців. Отже, 6 місяців*6000 грн. = 36 000 грн., які просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка не з`явилась , але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 36000 гривень 00 копійок підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що 05 травня 2021 року рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області та Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправною відповіді, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ічнянської міської ради щодо не надання публічної інформації на запит [PERSON] від 16 січня 2021 року та неповідомлення її про направлення запиту від 16 січня 2021 року до Ічнянської міської ради Чернігівської області. Зобов`язано виконавчий комітет Ічнянської міської ради розглянути запит [PERSON] в порядку та строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації». У решті позову відмовити. (а.с.15-19). Крім того, з даного рішення суду вбачається, що [PERSON] звернулася до відповідача із запитом від 16.01.2021 року на отримання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території м. Ічня вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Вказаний запит було отримано відповідачем 22 січня 2021 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошти» за номером трекінгу поштового відправлення № 8520038061960. Суд в даному рішенні також зазначив, що відповідь на звернення позивачка отримала від Ічнянської міської ради у вигляді листа від 28 січня 2021 року № 03-07/251 , в якому та зазначила, що на даний час облік інформації про наявність вільних земельних ділянок , що можуть бути використані для відведення у власність під забудову житлового будинку Ічнянською міською радою не ведеться. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Разом з тим згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 (в редакції від 24.10.2003) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст.25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Суд вважає доведеними факт спричинення позивачці моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача при неотриманні доступу на публічну інформацію, оскільки внаслідок цього останній у період з січня 2021 по червень 2021 року не надано відповідь, що об`єктивно негативно вплинуло на психологічний стан позивачки та її соціальне функціонування. Оскільки позивачка була обмежена у можливості в отриманні відповіді, дана ситуація мала психотравмуючий характер, у зв`язку із чим останній було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних втратах і стражданнях внаслідок обмеження її соціальних прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язку, оскільки для поновлення своїх прав позивачка змушена була звертатись до суду. Враховуючи викладене, вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наявності підстав для відшкодування [PERSON] завданої моральної шкоди. Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 36000 гривень 00 копійок є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілої (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Доводи позивачки про врахування судом правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі справа № 914/263/19 шляхом обчислення суми моральної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно з січня 2021 року по червень 2021 року (6 місяців * 6000 грн. = 36 000 грн.) суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, оскільки судове рішення у справі № 914/263/19 постановлене з приводу спору про завдання моральної шкоди внаслідок тривалого невиконання судового рішення у господарському спорі між юридичними особами з приводу надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, тобто у правовідносинах, які не є подібними до спірних правовідносин у даній справі з проводу спору про завдання моральної шкоди внаслідок неправомірних дій з нарахування одноразової допомоги, а тому не може застосовуватися до правовідносин сторін, які виникли у даній справі, за аналогією. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень 00 копійок. Позивачкою при подачі позову не оплачувався судовий збір у зв`язку зі звільненням від його сплати у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial