Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про поділ майна, посилаючись на те, що 12 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], був зареєстрований шлюб, про що було видане свідоцтво про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1357. Крім того, 06.01.2000 року від спільного сімейного життя у подружжя народилась дитина, [PERSON]. В подальшому, [INFO] року від спільного сімейного життя у подружжя також народилась дитина, [PERSON]. Оскільки сімейні відносини не склались, позивачка була вимушена подати позов до Соснівського районного суду м. Черкаси про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з останнього аліментів на утримання двох дітей. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2013 року у справі № 2-2154/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.08.1998 року у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1357 було розірвано. Стягнуто з [PERSON], [INFO] уродженця м. Черкаси, приватного підприємця, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 серпня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. В частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки по утриманню дітей Соснівським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист, який в послідуючому був переданий на виконання до Центрального ВДВС ЧМУЮ. Центральним ВДВС ЧМУЮ було відкрите виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] року. На сьогоднішній день рішення в частині стягнення на користь позивачки аліментів відповідачем відтак і не виконано. Заборгованість являється значною. За час спільного подружнього життя подружжям було набуте майно, а саме: трьохкімнатна квартира [ADDRESS], про що було видане виконавчим комітетом Черкаської міської ради свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.06.2006 року. Вказана квартира була оформлена на відповідача. В послідуючому дана квартира була передана АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в іпотеку, в забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих [PERSON] за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1725-ЧД від 31 березня 2008 року на суму 160000 грн. строком до 30 березня 2018 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, сплати комісійної винагороди, неустойки та інше. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій на позовних вимогах наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а просили суд в позові відмовити. [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити частково, виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на 49/200 квартири [ADDRESS]. Виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на 151/200 квартири [ADDRESS]. В решті позову відмовити. Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні при вирішенні спору послався на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. 12 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], був зареєстрований шлюб, про що було видане свідоцтво про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1357. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2013 року у справі № 2-2154/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.08.1998 року у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1357 було розірвано. Стягнуто з [PERSON], [INFO] уродженця м. Черкаси, приватного підприємця, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 серпня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. 26 квітня 2005 року з метою придбання житла у м. Черкаси, між [PERSON] та Приватним підприємством «Надія» було укладено договір № 12-Р/05, відповідно до якого ПП «Надія» зобов'язалася організувати будівництво квартири за адресою [ADDRESS] і передати квартиру, а [PERSON], виступаючи інвестором, зобов'язався забезпечити фінансування будівництва квартири та прийняти її на умовах договору. При цьому, [PERSON], у даному договорі виступав набувачем права власності на дану квартиру у розмірі 48.5 метрів квадратних. Відповідно до п. 1.4 ч. 11 умов договору № 12-Р/05, після підписання акту прийому-передачі, інвестору, яким є [PERSON], переходить у власність 25.5 метрів квадратних вказаної квартири, а набувачу, яким є [PERSON], у власність переходить 48.5 метрів квадратних на вказану квартиру. 21 вересня 2005 року між [PERSON] та потенційним покупцем квартири [PERSON] було укладено попередній договір на продаж квартири [ADDRESS]. 02 листопада 2005 року [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], було здійснено продаж квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу. Дозвіл органу опіки на продаж даної квартири було видано Соснівською районною радою м. Черкаси від 19 жовтня 2005 року за № 588. На підставі рішення виконкому Черкаської міської ради № 841 від 15.06.2006 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] загальною площею 72.7 кв.м. 31 березня 2008 року був укладений договір кредитної лінії № 1752 - ЧД. В той же день, 31 березня 2008 року був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав у заставу (іпотеку) квартиру [ADDRESS]. 31 березня 2008 року [PERSON] надала свою згоду, як дружина [PERSON], на отриманням останнім кредиту та згоду на передачу квартири [ADDRESS] в іпотеку. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 січня 2014 року при розгляді апеляційних скарг ПАТ «Фінанси та Кредит» та [PERSON] на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філія Полтавське РУ «ПАТ Банк «Фінанси та кредит» відділення № 25, КП «ЧООБТІ» про витребування майна та визнання права власності на майно встановлено: «… позивач [PERSON] встановленим порядком не набув права власності на дану квартиру і не є її власником, хоча відповідно до договору будівництва від 26 квітня 2005 року мав право набути у власність 48.5 кв.м. даної квартири, але своє право не реалізував.» «…оскільки існує не скасоване рішення виконкому Черкаської міської ради та свідоцтво про право власності на спірну квартиру за [PERSON], позивач [PERSON] не є власником даної квартири …» «Крім того, як вбачається із змісту договору іпотеки, то вся інформація, надана іпотекодавцем [PERSON] щодо предмету іпотеки на момент укладення цього договору, є достовірною, предмет іпотеки є власністю іпотекодавця, а правочин укладається в інтересах сім'ї і за згодою дружини [PERSON] Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, оскільки вищевказане майно сторонами придбане в шлюбі воно являється спільною сумісною власністю. Суд не бере до уваги посилання [PERSON] на той факт, що згідно п. 2.4 попереднього договору від 21.09.2005 року він отримав від [PERSON] завдаток за основним договором у розмірі 50500 грн. та передав батькові [PERSON] для внесення коштів на інвестування спірної квартири [ADDRESS], оскільки з довідки директора ПП «Надія» від 07.04.2014 року № 95 вбачається, що після укладеного попереднього договору від 21.09.2005 року [PERSON] були здійснені оплати в касу підприємства в даних числах: 23.09.2005 року - 20000 грн., 26.09.2005 року - 8590 грн. Крім того, ніяких підтверджуючих документів стосовно даного факту [PERSON] суду не надано. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Також до стягнення з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 300 грн., оскільки судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально копією платіжного документу.

Outcome: approved