Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому зазначає, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, яку прийняла, але юридично не оформила [PERSON], яка померла [INFO] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, у т.ч. на нерухоме майно по вул.1-го Травня,2 у с.Станова Тростянецького району, а саме на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, яка приватизована, але державний акт не видавався. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Посилаючись на те, що звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на жилий будинок та земельну ділянку, позивач просить: визнати за нею право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на її ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,20 га за зазначеною адресою, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач заявлені вимоги підтримує (а.с.40,45). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. На підставі копії свідоцтва про смерть, судом установлено, що [INFO] у с.Станова Тростянецького району Сумської області помер [PERSON](а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на жилий будинок із господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) по САПТЗТ ім.Карла Маркса розміром 4,3 га (а.с.12). До дня своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] Сумської області. Разом із ним проживала та була зареєстрована у будинку його дружина - [PERSON] (а.с.12,31). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №52416584 від 26.06.2018 (а.с.37,38) Судом установлено, що спадщину померлого [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила [PERSON] та [INFO] померла у с.Станова Тростянецького району Сумської області (а.с.10). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, 15.04.2017, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй онуці [PERSON] (а.с.12). Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті бабці прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріуса, за наслідками якої була заведена спадкова справа за №167/2017 та частково оформила, отримавши 02.05.2018 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах (а.с.37,39). Натомість, свої спадкові права на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташованими за вищевказаною адресою, позивач оформити не має можливості у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на це нерухоме майно, про що мається відмова приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. від 02.05.2018 (а.с.11). Згідно по-господарського обліку Станівської сільської ради ради Тростянецького району Сумської області за 2001-2006 р.р. за особовим рахунком 222 за померлим [PERSON] значився житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Загальна площа будинку 39,9 кв.м. (а.с.12,41-42). Вказане спадкове домоволодіння знаходиться на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Сумської області, загальною площею 0,20 га, з яких для індивідуального житлового будівництва- 0,09 га, для особистого підсобного господарства - 0,11 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №58 від 25.12.1995, але до цього часу правовстановлюючий документ (Державний акт) не виготовлений та не отриманий (а.с.18,43). За замовленням [PERSON] на зазначене домоволодіння станом на 27.02.2018 був виготовлений технічний паспорт, згідно з яким даний жилий будинок із господарськими будівлями і спорудами побудований до 1984 року (а.с.13-17). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз.60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Об'єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівні), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, з інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, сещах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селех реєстрації не підлягали. Тобто у період забудови вказаного домоволодіння (побудований до 1984 року) у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON], набула право на спадкування права спадкодавця на жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], переданої [PERSON] за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючих документів на вказані побудови на ім'я померлої, яка не отримала їх за життя, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Крім того, згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті бабці [PERSON] позивач набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали померлій [PERSON] включно із правом на закінчення приватизації земельних ділянок, що є підставою для задоволення позову і у цій його частині. Судові витрати, відповідно до ст.142 ЦПК України, залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved