Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Позовна вимога обґрунтована тим, що від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до інформаційної довідки від 08 квітня 2021 року №527/02-27 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На адресу суду повернувся лист, який надсилався відповідачу за вказаною вище адресою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», зробленою поштовим відділенням. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи SMS-повідомленням, що підтверджується довідкою про доставку SMS, яке є у матеріалах справи, у судове засідання не з`явився, клопотань не подав. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін та без фіксації судового процесу звукозаписувальними засобами відповідно до ст. 223, 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст. ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789 Х11 від 27.02.91 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 5 Протоколу N 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Ч.3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 2011 р. Волиця сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області та серії [NUMBER] , виданим 11 лютого 2016 р. Виконавчим комітетом Волицької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Відповідно до довідки, виданої Теофіпольською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області № 90 від 23.03.2021 року, на утриманні позивачки [PERSON] дійсно перебувають її діти [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. Відповідно до ст.182 СК України та роз`яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 1921 грн., на дитину від 6 років - 2395 грн., тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання синів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач подала позов 30.03.2021 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 30.03.2021 року. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved