Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрована також відповідач, яка є колишньою дружиною онука позивача, однак остання у зазначеній квартирі не проживає з 30.10.2018 року. Факт реєстрації відповідача у вказаному вище помешканні порушує право власності позивача на цю квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати її, як об`єкт права власності. З огляду на викладене у позовній заяві [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 та 2 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що у власності позивача перебуває квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім позивача, у вказаній квартирі також зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою за вих. №2041 від 11.10.2019 року, виданою директором ПП «КВЖРЕП №8». Відповідно до акту ПП «КВЖРЕП №8» від 22.10.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації із жовтня 2018 року. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] та її фактичне не проживання в ній без поважних причин із 2018 року, на підставі чого суд приходить до висновку, що реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування нерухомим майном за вказаною адресою. Заявлені вимоги відповідають способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved