Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказавши, що остання є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З 2009 року дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] вихованням, утриманням, навчанням дитини не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, з донькою не проживає, зловживає алкогольними напоями. За таких обставин просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та призначити її опікуном дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] . Так, відповідач з 2009 року спільно з дитиною не проживає, дитина проживає з бабусею [PERSON] та перебуває на її утриманні, остання без участі відповідача, виховує, доглядає та утримує малолітню онуку, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує необхідні їй харчування, медичний догляд і лікування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили суду, що відповідач з 2009 року не спілкується з донькою, не виявляє бажання спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні та утриманні, не цікавиться її здоров`ям, розвитком і долею. Вказані обставини підтверджуються також характеристикою Вишнівчицької ЗОШ І-ІІІ ст. від 04.09.2019 року. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться , коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків за незалежних від неї причин. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області №27/21-25-180 від 21.01.2020 р., якім визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально. Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 названого Кодексу). Зважаючи на наведене та виходячи з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття, суд, оцінивши в сукупності надані позивачем докази, вважає, що відповідач зобов`язана згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати дитину, а тому позов в цій частині слід задовольнити в повному обсязі. При вирішенні вимог позивача про призначення її опікуном малолітньої [PERSON] , суд виходить з наступного. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON] , здорова, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними медичними довідками. За актом обстеження житлово-побутових умов від 23.07.2019 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Висновком органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області №27/21-25-375 від 27.02.2020 р., вирішено за доцільне призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Також, з відповідача на користь позивач слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved