Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 10.02.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №94. Від даного шлюбу 04.06.2007 року народилася донька [PERSON] та 17.05.2010 року син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила відсутність взаєморозуміння та неможливість знайти спільної мови. Позивач також зазначає, що [PERSON] проживає окремо та не цікавиться життям дружини та дітей. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами зупинені, господарство ведеться окремо, бюджет сімї різний. На думку позивача, сімя розпалася остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливо. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача також надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних\~ заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 10.02.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №94, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №056465 (а.с.8). Від шлюбу народились діти: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №085839, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції 19.06.2007 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №202095, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 26.05.2010 року (а.с.9-10). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільних дітей досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дітей інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно\~\~ до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~дітей,\~що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved