Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,1364 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6824782000:05:026:0080, що знаходиться на території Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Влітку 2016 року вона виявила, що на належній їй земельній ділянці відповідач здійснює господарську діяльність на підставі нібито укладеного між нею та ФГ «Тріумф» договору оренди земельної ділянки від 29 червня 2010 року. Оскільки жодного договору оренди з відповідачем вона не укладала, просить визнати договір оренди від 29.06.2010 року, сторонами якого зазначені [PERSON] та ФГ «Тріумф», недійсним та зобовязати ФГ «Тріумф» усунути перешкоди позивачу у користуванні вищезазначеною земельною ділянкою. Сторони, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в суд не зявилися, від позивача та представника надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2605 від 08.10.2009 року, 08 лютого 2010 року Теофіпольською районною державною адміністрацією Хмельницької області виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 081571, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,1364 га з кадастровим номером 6824782000:05:026:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Після реєстрації 19 жовтня 2013 року шлюбу позивач [PERSON] змінила своє прізвище на «Лис», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 119615, виданим 19 жовтня 2013 року Карабіївською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області. Земельною ділянкою, власником якої є позивач, користується відповідач ФГ «Тріумф» на підставі договору оренди землі від 29 червня 2010 року, зареєстрованому 02 вересня 2010 року у Теофіпольському відділі Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК за № 041076200212, який укладений на 20 років. Правочином, згідно частин 1 та 2 ст. 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обовязків, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Однією з загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбаченою ч. 3 ст. 203 ЦК України, є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі). Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено укладення договору оренди у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний сторонами, що передбачено ч. 2 ст. 207 ЦК України. Якщо фізична особа у звязку із хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа (ч.4 ст 207 ЦК України). Виходячи з викладеного, підпис є обовязковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі, його наявність підтверджує наміри учасників правочину і є доказом його волевиявлення. Згідно висновку експерта [PERSON] Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 06 вересня 2017 року № 125П, призначеної на підставі ухвали суду від 31 травня 2017 року за клопотанням сторони позивача почеркознавчої експертизи, підпис від імені орендодавця [PERSON] в розділі «Підписи сторін» договору оренди землі площею 2,1364 га, укладеного 29 червня 2010 року між [PERSON] та Фермерським господарством «Тріумф», зареєстрованого 09 вересня 2010 року Теофіпольським відділом Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 041076200212, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Оскільки відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що на час укладення договору оренди землі від 29 червня 2010 року, зареєстрованого 09 вересня 2010 року Теофіпольським відділом Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 041076200212 [PERSON] у звязку із хворобою чи фізичною вадою не могла підписати договір власноручно і за її дорученням текст договору підписала інша особа, суд прийшов до висновку про недодержання відповідачем письмової форми договору. Підставою недійсності правочину, визначеною ч. 1 ст. 215 ЦК України, є, зокрема, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимоги, яка встановлена частиною 3 ст. 203 ЦК України, тобто за відсутності волевиявлення учасника правочину. Оскільки спірний договір оренди був укладений без волевиявлення орендодавця [PERSON], підтвердженого його особистим підписом, тому вимога визнання недійсним даного договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Задоволенню також підлягає позовна вимога щодо повернення позивачеві земельної ділянки, виходячи з наступного. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 5 ЗУ «Про оренду землі», орендарем землі є особа, якій на підставі договору оренди належить право володіння та користування земельною ділянкою. Оскільки позивачем доведено недійсність договору оренди земельної ділянки, тому використання цієї ділянки відповідачем на підставі даного договору є безпідставним. Факт отримання позивачем орендної плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору, оскільки одержання орендної плати відбувалося в подальшому після укладення договору і не може впливати на подію укладення, яка мала місце раніше, та підтвердити наявність волевиявлення на укладення договору у минулому. Витрати позивача на сплату судового збору при зверненні до суду та оплаті проведеної експертизи підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved