Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] із зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] знаходиться гуртожиток. У кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку, крім неї, зареєстровані також її колишній чоловік - [PERSON] та їх донька - [PERSON] 14 квітня 2014 року відповідач повідомив їй, що створив нову сім»ю та переїздить проживати до своєї нової дружини. [PERSON] забрав свої особисті речі та частину майна, яке вони придбали перебуваючи у шлюбі, та залишив кімнату [ADDRESS]. До травня 2014 року відповідач у її відсутність приходив до їх кімнати у гуртожитку та у неї пропали деякі належні їй речі, у зв»язку з чим вона змінила замок на вхідних дверях кімнати. З даного приводу відповідач звернувся із заявою до Конотопського МВ УМВС України в Сумській області та у травні 2014 року вона у присутності дільничного інспектора міліції віддала [PERSON] ключі від кімнати у гуртожитку. Отримавши ключі від кімнати [ADDRESS], відповідач [PERSON] до кімнати більше не з»являвся. Оскільки відповідач не проживає у кімнаті гуртожитку без поважних причин більше року, то, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, вона прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] так як він не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин з 7 червня 2014 року, а також прохає суд зняти з відповідача з реєстрації за вказаною адресою. [PERSON] пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до липня 2011 року та вони проживали у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON], вони продовжували проживати за вказаною адресою до 14 квітня 2014 року, а потім відповідач добровільно залишив житлове приміщення, повідомивши, що він створив нову сім»ю та буде проживати за іншою адресою. Незважаючи на те, що [PERSON] в добровільному порядку залишив їй кімнату у гуртожитку, забравши свої речі та частину їх спільного майна, він продовжував приходити до кімнати у гуртожитку у її відсутність. Внаслідок дій відповідача вона змушена була змінити замок на вхідних дверях до кімнати, а [PERSON] звернувся з даного приводу до міліції. 4 червня 2014 року вона, в ході перевірки, яка проводилася Конотопським МВ УМВС України в Сумській області за заявою відповідача, віддала останньому ключі від кімнати [ADDRESS] Після 7 червня 2014 року [PERSON] до спірного приміщення не приходив, його особисті речі у кімнаті гуртожитку відсутні. В той же час реєстрація відповідача у кімнаті гуртожитку створює їй незручності, так як вона має доводити, що відповідач не проживає у спірному приміщенні з тим, щоб не сплачувати за нього житлово-комунальні послуги, не має змоги отримати субсидію по відшкодування витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги, у зв»язку з чим змушена звернутися з позовом до суду. Питання про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат вона не порушує. Представник позивача [PERSON] (а.с. 19, 20) позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У своїй заяві відповідач зазначив, що позов визнає, згоден, щоб його визнали таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] так як дійсно не проживає у вказаній кімнаті з 7 червня 2014 року, ключі від кімнати у нього є (а.с. 73). Раніше в судових засіданнях [PERSON] пояснював, що до 14 квітня 2014 року він постійно проживав у кімнаті [ADDRESS], а 14 квітня 2014 року він забрав свої особисті речі, засоби гігієни та залишив вказане житлове приміщення. До травня 2014 року він приходив до кімнати та мав змогу зайти до неї до 28 травня 2014 року. Проте 28 травня 2014 року, прийшовши до місця своєї реєстрації, він не зміг потрапити до житла, у зв»язку з чим звернувся до Конотопського МВ УМВС України в Сумській області. Працівники міліції зобов»язали [PERSON] віддати йому ключі від кімнати та позивач віддала йому ключі на початку червня 2014 року. З 7 червня 2014 року він у спірній кімнаті у гуртожитку не проживає, в той час має змогу зайти до кімнати, так як у нього є ключі. Він кожного місяця приходить до гуртожитку по [ADDRESS], але до кімнати [NUMBER] не заходить, так як не бажає конфліктувати з [PERSON] Після 7 червня 2014 року він декілька разів заходив до кімнати та забирав деякі речі, останній раз заходив до кімнати у червні 2015 року. Домовленості між ним та [PERSON] про те, що він буде проживати за іншою адресою, але буде зареєстрований у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS], не було. До суду з позовом про вселення до спірної кімнати він не звертався. До Конотопського МВ УМВС України в Сумській області щодо неправомірних дій [PERSON], пов»язаних із користуванням кімнатою у гуртожитку, він не звертався. Третя особа [PERSON] позов підтримала та пояснила, що [PERSON] не проживає у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] з квітня 2014 року, у кімнаті відсутні належні відповідачу особисті речі. Треті особи: КРЕП «Центральне», Конотопська міська рада в судове засідання не з»явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без участі їх представників (а.с. 16, 61, 68). Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали перевірки Конотопським МВ УМВС України в Сумській області за фактом неправомірних дій [PERSON] у відношенні [PERSON], вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться гуртожиток. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Кімната [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON], [PERSON] та їх доньці [PERSON] на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Конотопької дирекції залізничних перевезень від 12 листопада 2013 року № 21 та вони вселилися до вказаної кімнаті на підставі ордеру (а.с. 76). У кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їх донька - [PERSON] (а.с. 5). Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 4 червня 2014 року (а.с. 28). Встановлено також, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу державної РАЦСу по м. Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 27 липня 2011 року зроблений актовий запис № 82 (а.с. 7). Статетю 130 ЖК України передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як пояснили в судовому засіданні сторони, відповідач [PERSON] не проживає у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] з 7 червня 2014 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS]/508 та зареєстрована за вказаною адресою з 28 серпня 2007 року. Знає сторони по справі як сусідів та товаришує з ними. Їй відомо, що [PERSON] не проживає у кімнаті [ADDRESS] з весни 2014 року. Вона заходила в гості до [PERSON] та бачила, що у кімнаті відсутні речі, які б належали відповідачу. Свідок [PERSON] пояснив, що він також проживає у кімнаті [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] та йому відомо, що його сусід [PERSON] не проживає у кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку з квітня 2014 року. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, так як вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними по справі, доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що, оскільки відповідач добровільно залишив кімнату [ADDRESS], не проживає у ній понад шість місяців без поважних причин, то його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі ст.http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_337/ed_2014_06_11/pravo1/KD0003.html?pravo=1 - 337 ст. 71, 72 ЖК України. Що стосується вимог позивачки [PERSON] про зняття відповідача [PERSON] із реєстрації за адресою: [ADDRESS], кімната [NUMBER], то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, після набрання ним законної сили, є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], кімната [NUMBER].

Outcome: partial