Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання за нею права власності на 11/20 частин квартири у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 квітня 1996 року їй належить 9/20 частин кооперативної квартири [ADDRESS]. На підставі довідки від 6 березня 1996 року виданій міським управлінням житлово-будівельних кооперативів на її ім'я в Смілянському відділку КП ЧООБТІ за нею було зареєстровано 11/20 частин кооперативної квартири [ADDRESS]. Таким чином вона є власником вищевказаної квартири. Однак реєстраційне посвідчення яким за нею було зареєстровано право особистої власності на 11/20 частин кооперативної квартири [ADDRESS] було втрачено. Смілянським відділком КП ЧООБТІ на її звернення видати дублікат реєстраційного посвідчення яким за нею було зареєстровано право власності на 11/20 частин квартири [ADDRESS] їй видано лише ксерокопію зазначеного посвідчення та інформаційну довідку, оскільки видавати дублікати вищевказаних документів Смілянський відділок КП ЧООБТІ не має права. Оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на 11/20 частин квартири позбавляє її права вільно розпоряджатися своєю власністю звернулася до суду та просить визнати за нею у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа право власності на 11 /20 частин квартири [ADDRESS] Черкаської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій справу просить розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без його представника, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів вїх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: у тому числі визнання права. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 квітня 1996 року [PERSON] є власником 9/20 частин кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з довідки міського управління житлово-будівельних кооперативів №146 від 6 березня 1996 року [PERSON] є членом житлово-будівельного кооперативу №11 та займає однокімнатну квартиру [ADDRESS]. В 1992 році повністю сплачено пайовий внесок за квартиру в сумі 3750 карбованців (а.с. 12). Відповідно до реєстраційного посвідчення Смілянського бюро технічної інвентаризації 11/20 частин кооперативної квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки виданої міським управлінням житлово-будівельних кооперативів за №146 від 6 березня 1996 року (а.с. 13). Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу «Сміла» №64 від 13 травня 2017 року [PERSON] є власником кооперативної квартири №146 по вул. Незалежності (Леніна), 90 в м. Сміла згідно рішення Смілянського виконкому від 9 грудня 1983 року за №472 - 11/20 частин квартири та 9/20 частин квартири згідно свідоцтва про право на спадщину від 5 квітня 1996 року №1048. Пайові внески за квартиру сплачено повністю (а.с. 14). З листа Смілянського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» №354-о від 10 квітня 2017 року вбачається, що станом на 1 січня 2013 року квартира [ADDRESS] Черкаської області зареєстрована за [PERSON].(а.с. 10). Як вбачається з повідомлення в газеті «Сміла від А до Я» №20 від 10 травня 2017 року реєстраційне посвідчення №146 від 6 березня 1996 року видане на ім'я [PERSON] втрачено (а.с. 15). У відповідності до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Констиції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, органи БТІ у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності мали право видавати дублікат свідоцтва про право власності. Однак, з 1 січня 2013 року вищевказане положення втратило свою чинність, а тому отримати дублікат втраченого реєстраційного посвідчення на право власності на 11/20 частин квартири позивач не має можливості. За наявності належних доказів щодо втрати оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та неможливості отримання його дублікату у встановленому Законом порядку,

Outcome: approved