Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. У позовній заяві позивач посилається на те, що 16.08.2008 року між нею - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, зроблено відповідний актовий запис № 441, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Вказує, що в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво [NUMBER] . Зазначає, що з моменту укладання шлюбу, вони з відповідачем проживали в нього вдома. Станом на сьогодні вона проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Гуртожиток їй надано від ДВНЗ «Ужгородський національний університет», в якому вона викладає на посаді асистента 0,25 ставки кафедри неврології, нейрохірургії та психіатрії за сумісництвом з 10.09.2020 р. по 30.06.2021 р. та підтверджується довідкою від 05.05.2020 року № 584, виданою ДВНЗ УжНУ та договором на проживання в студентському гуртожитку ДВНЗ «УжНУ» від 02.10.2020 р. та ордером № 29, виданим ДВНЗ «УжНУ». Також працює в КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» Закарпатської обласної ради на посаді сестри медичної діагностично-амбулаторного відділення з 01.01.2006 року, в підтвердження додає довідку від 02.10.2020 р. № 421/01.9-09. Даний факт підтверджується також записом трудової книжки, відповідно до якого вона працює офіційно з 06.05.2000 року. Також зазначає, що підтвердженням є характеристика від 06.10.2020р. №425/01.9-09 з місця її роботи, яка підтверджує факт її роботи в КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології з 01.01.2006 року по теперішній час. З 01.01.2006 року працювала на посаді старшої сестри медичної відділення інтенсивної терапії. З 03.02.2014 року працює на посаді сестри медичної діагностичного відділення, 80% робочого часу займає обмеження дітей різного віку. Однак, пояснює, що протягом тривалого часу їхнє з відповідачем сімейне життя погіршувалося, незважаючи навіть на народження їхньої спільної дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач це розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Також пояснює, що вона переїхала жити окремо 3 місяці тому через постійні конфлікти між ними. Відповідач не працює, постійно робить моральний тиск щодо неї, в присутності їхнього сина (в підтвердження долучає декілька скриншотів з телефону з їхньої переписки), вона працює сама в сім`ї вже біля 5 років. Також відзначає, що у відповідача залишився проживати син. Вважає, що вона як мати має піклуватися та виховувати сина, оскільки відповідач виховує неналежно сина, не дає їй можливості бачитися з ним особисто, тільки в його присутності. Дане підтверджується висланими відповідачем фото їй на номер телефону «viber», де її син протягом 3-х місячного виховання відповідачем, показує їй середній палець руки та в спілкуванні до неї не має поваги. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає за таких обставин шлюб зберігати недоцільно, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини, як і недоцільно надавати строк на примирення. А тому, вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Стверджує, що обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб немає. Окрім того, наголошує, що після фактичного припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин вважає за необхідне визначити місце проживання їхнього сина - [PERSON] , [INFO] з нею, оскільки дитина потребує материнської уваги, піклування, догляду та належного виховання. Відповідач є непрацюючим біля 5 років. Станом на сьогодні утримується та веде спосіб життя, як їй відомо, за мамині кошти. Враховуючи вищевикладене, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , разом з нею та відновити їй її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20.01.2021 року відповідач - [PERSON] подав письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що із вищевказаною позовною заявою [PERSON] погоджуюсь частково, а саме у частині розірвання шлюбу та зміни прізвища позивача [PERSON] на дошлюбне [PERSON] , в іншій вимозі - залишення на вихованні та проживанні дитини - сина [PERSON] , [INFO] із позивачем [PERSON] категорично заперечує та вважає дану вимогу позивача безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказує, що з травня місяця 2016 року у його особистій приватній власності є житловий будинок, загальною площею 182,4 кв. м, що складається з 5 кімнат, який розташований на земельній ділянці площею 0,0211 га, яка належить йому також на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що в даному житловому будинки проживали він - відповідач - [PERSON] , позивач - [PERSON] та їхній син [PERSON] , [INFO] . З 10 липня 2020 року і станом на сьогоднішній день, тобто вже понад півроку, він піклується та виховує свого сина - [PERSON] , [INFO] , самостійно, без будь - якої сторонньої допомоги з боку позивача - матері [PERSON] , так як на початку липня 2020 року позивач захворіла на covid - 2019 і на ґрунті цього факту виникли подальші суперечки. Разом з тим, ним [PERSON] , як чоловіком, вжито заходи допомоги [PERSON] щодо транспортування останньої до установ для здачі відповідних аналізів, отримання результатів в подальшому, а також проведення інших маніпуляцій - знімки, флюрографії, інше. Однак, не дивлячись на хворобу covid-2019, [PERSON] не припиняла шкідливу звичку тютюнокуріння і продовжувала палити по 2 - 3 пачки сигарет на день, а після його зауважень та подальших конфліктів на цьому підґрунті, остання прийняла рішення піти на «самоізоляцію», хоча у вищевказаному будинку перебувала в окремій кімнаті та по його інформації орендувала житло по [ADDRESS] . Стверджує, що будь - яких дій зі сторони позивача [PERSON] для повернення додому, врегулювання ситуації, відвідування їхнього сина [PERSON] протягом даного періоду не вживала. Зазначає, що за весь цей період часу їхній син [PERSON] не мав і не має бажання бачитися з власною матір`ю [PERSON] , оскільки між ними постійно виникали побутові конфлікти в минулому, а саме внаслідок психологічного тиску дружини на нього, постійних криків та навіть фізичного насильства (скриншот переписки із [PERSON] додається). Позивач [PERSON] завжди намагалась «підпорядковувати» сина своїм бажанням та волі. Також вказує, що йому неодноразово доводилось розбороняти їх під час так званих «виховних» моментів зі сторони дружини [PERSON] .. Також звертає увагу суду, що позивач - [PERSON] , ставлячи вимогу про визначення проживання разом з нею їхнього сина [PERSON] , не має у власності жодне житлове приміщення, що є недопустимим, адже відсутня можливість забезпечення належних житлових умов для дитини. Повідомляє суд, що право проживання в гуртожитку [ADDRESS] , кімната «25» надано асистенту каф. неврології, нейрохірургії медичного факту ДВНЗ «Ужгородський Національний університет» [PERSON] 02 жовтня 2020 року є тимчасовим заходом, що підтверджується зокрема ордером № 29, який «Дійсний до 01.07.2021р.», який наданий позивачем. Також відзначає, що відсутні відомості про загальну площу наданої [PERSON] кімнати № 25 в гуртожитку, відомості щодо можливого спільного проживання в кімнаті з іншою студенткою/аспіранткою чи викладачем ДВНЗ «УжНУ», відсутня інформація щодо розміщення поруч чи на іншій відстані вбиральні чи ванної кімнати для задоволення природних потреб. Таким чином, стверджує, що залишення дитини [PERSON] , [INFO] , із позивачем [PERSON] , у якої відсутнє у власності житло та яка тимчасово мешкає у гуртожитку ДВНЗ «УжНУ» суперечить інтересах малолітньої дитини. Також зазначає, що [PERSON] не надала належного та допустимого доказу суду в розумінні норм ЦПК України щодо свого фінансового стану, зокрема, але не виключно, розмір заробітної плати, яка б дозволяла [PERSON] належним чином утримувати дитину [PERSON] дбаючи про її фізичний та духовний розвиток. Аналізуючи вищезазначене вважає, що мати [PERSON] , яка працює на двох роботах фізично не зможе належним чином піклуватися про фізичний та духовний розвиток дитини [PERSON]. , [INFO] , при умові залишення з нею дитини в майбутньому, що відповідно буде тільки шкодити їхній дитині [PERSON] . Також стверджує, що твердження позивача про те, що вона працює сама в сім`ї вже біля 5 років не відповідає дійсності, так як він 14.07.2017 року звільнився з AT «Закарпатгаз» за угодою сторін. Акцентує увагу, що зареєстрована позивач [PERSON] у квартирі, де він -відповідач [PERSON] являється співвласником, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а до даних обставин постійно мешкала у його власному будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином вважає, що фінанси отриманні позивачем за місцем постійної роботи спрямовувались виключно на її власні потреби. Пояснює, що життєва обставина, яка унеможливлює офіційне, щоденне відвідування ним роботи - це піклування та догляд за сином - [PERSON] , [INFO] , що потребує значного часу: школа, спорт, дозвілля, здоров`я дитини при лікуванні (простуда/інше). Відносно його постійних неофіційних доходів для підтримки своєї сім`ї та належного добробуту, а також про наявність житлового будинку, автомобіля, відпочинку за кордоном позивачу відомо. На підставі вищевикладеного, просить суд позовну заяву [PERSON] задовольнити частково. А саме шлюб між ним та [PERSON] - розірвати, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне [PERSON] , а у задоволені решти позовних вимог [PERSON] - відмовити. 20.01.2021 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 серпня 2008 року між ними - [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 441. Вказує, що під час шлюбу з [PERSON] в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що син [PERSON] , [INFO] , починаючи з липня 2020 року та станом на сьогодні проживає виключно з ним - батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що у нього, як у батька із сином [PERSON] , склалися прекрасні відносини, вони гарно товаришують, розуміють один одного, із користю проводять дозвілля, навіть у цей період самостійного виховання та догляду за сином вони з ним їздили відпочивати літом 2020 року на солені озера в с. Солотвино, Тячівського району, що підтверджується фотофіксацією, на Чорне море поблизу м. Одеси, що підтверджується фотофіксацією та купленими квитками на потяг. У літній період 2020 року відвідували різні водойми: річки, кар`єри, виїжджали на рибалку, басейни, влаштовували пікніки, каталися на велосипеді в т.ч. на далекі відстані. Разом із дідом - [PERSON] його син [PERSON] ходив по гриби, дід навчив внука кататися на лижах, неодноразово і він брав участь разом із ними у катаннях на лижах. Також вказує, що його син [PERSON] є учнем 5-В класу Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 ім. В.С. Гренджі-Донського, весь навчальний процес сина супроводжується ним, в т.ч. приведення та забирання зі школи сина, а позивач - [PERSON] навіть в цей період часу з вересня 2020 року по січень 2021 року жодного разу не відвідувала батьківські збори, не контактувала із класним керівником, що підтверджується доказом - характеристикою № 6 від 15.01.2021р. за підписом директора школи та класного керівника. Із сином вони «підтягнули» навчання в школі, він став краще вчитися, що підтверджується доказом - табелем учня 5-В класу [PERSON] за перше півріччя 2020 року. Також зазначає, що з вересня місяця 2020 року син займається в секції дзюдо спортивного клубу «JUDO CLUB RANDORI», яке йому дуже до вподоби, щоденно о 16 год. з понеділка по п`ятницю під наглядом досвідченого тренера [PERSON] , що підтверджується доказами фотофіксацією та довідкою б/н від 15.01.2021 року, відповідно супроводження на тренування здійснюється ним - батьком [PERSON] особисто. До секції дзюдо його син [PERSON] відвідував секцію боксу, разом з ним регулярно грає у баскетбол, що підтверджується фотознімками. Також, у підтвердження гармонійних відносин із сином в минулому, відмічає, що вони регулярно проводили спільний вільний час при можливості, зокрема, але не виключно, у них була подорож закордон до країни Швейцарія в період з 04.06.2019 р. по 29.06.2019 р., а також в період з 25.10.2019 р. по 03.11.2019 р., що підтверджується відповідними відмітками (печатками) у закордонних паспортах сина [PERSON] та у нього, де під час поїздки перебували у гостях у його мами та сестри, що підтверджується фотознімками, що дуже позитивно вплинуло на загальний розвиток його сина [PERSON] . Щодо свого фінансового стану повідомляє суд, що у його власності перебуває: - житловий будинок, загальною площею 182,4 кв.м, що складається з 5 кімнат, який розташований на земельній ділянці площею 0,0211 га, яка належить йому також на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтвердження договором дарування та технічним паспортом. - на праві спільної сумісної власності із своєю мамою [PERSON] володіє 2 (двох) кімнатною квартирою, загальною площею 45 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтвердження свідоцтвом про право власності на житло (квартиру). - на праві приватної власності йому належить автомобіль марки «Skoda», моделі «Octavia», 2014 року випуску, що підтвердження договором купівлі - продажу № 2141/2019/1442919 транспортного засобу. Стверджує, що станом на сьогоднішній день, він є достатньо забезпеченою людиною, яка має фінансові можливості для утримання себе та свого сина у належних умовах, додатково інформує суд, що він - [PERSON] в минулому їздив на підробітки за кордон, за погодженням із співвласником квартири - мамою [PERSON] , яка перебуває за кордоном, передав в оренду вищевказану квартиру, надає приватні уроки з фізики, так, як з 2010 по 2015 рр. перебував у трудових відносинах на посаді викладача фізики в Ужгородській філії ТОВ «Медичне училище «Медик» (виписка з трудової книги надається), має періодичні підробітки від своїх друзів щодо пасажирських перевезень, внутрішніх робіт по будівництву/облаштуванню житлових та комерційних приміщень, адже влаштовуватись на офіційну роботу із щоденним графіком з понеділка по п`ятницю не виявляється можливим через догляд та вихованням сина [PERSON] , [INFO] . Звертає увагу суду, що його син - [PERSON] , який мешкає разом з ним у житловому будинку має свою власну, облаштовану всім необхідним кімнату. В сина вдома є улюблений кіт, якого він назвав Муся та з яким проводить багато часу у свій вільний час, також біля будинку знаходиться вільна від забудови, облагороджена земельна ділянка, що належить йому - [PERSON] на якій вони із сином проводять барбек`ю, грають в різні ігри, а в літній період ставлять басейн для купання. Також відмічає, що протягом останніх 3-4 років позивач [PERSON] не виконувала належним чином свої материнські обов`язки: приготування страв, спільне прибирання будинку, не проводила дозвілля та вихідні із сином, бо проводила більшість часу на роботі, затримуючись з різних підстав, регулярно виходила на роботу на вихідні, а в окремих випадках залишалась на нічні зміни для догляду за хворими, як вона пояснювала. Неодноразово приходила додому втомленою, знервованою та дратівливою і часто «зривалася», кричала на сина. Багато палила, регулярно відвідувала лазню з подругами і поверталась дуже пізно ввечері після 23 години, дуже часто проводила свій вільний вечірній час з сусідкою [PERSON] , від якої неодноразово приходила напідпитку. Вважає, що всі ці обставини в сукупності зумовили «охолодження» стосунків їхнього сина [PERSON] до матері, що в подальшому призвели, на жаль, до негативного ставлення сина до неї. Своє особисте волевиявлення [PERSON] , [INFO] , щодо проживання виключно разом з ним - батьком [PERSON] в майбутньому та відповідне ставлення до матері, яка належним чином не піклувалась протягом тривалого часу про нього, може надати під час судових слухань. Хоче також звернути увагу суду, що здійснивши аналіз позовної заяви та доказів (додатків), наданих позивачем [PERSON] в частині вимоги про залишення із нею на вихованні та проживанні сина [PERSON] , можна зробити висновок, що мати [PERSON] , яка працює на двох роботах фізично не зможе належним чином піклуватися про фізичний та духовний розвиток дитини [PERSON] , [INFO] , не має у власності житлове приміщення для постійного, тривалого перебування/проживання, не надала належного та допустимого доказу щодо свого фінансового стану для життєзабезпечення в майбутньому. Спільне господарство із позивачем [PERSON] він - [PERSON] не веде. Майнові спори між ними відсутні. На підставі вищевикладеного, просить суд неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з ним та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із застосування індексу інфляції помісячно, починаючи з дня звернення до суду 20 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 11.03.2021 року позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] та її представник - [PERSON] подали через канцелярію суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначили, що вони заперечують проти зустрічної позовної заяви [PERSON] з наступних підстав. Просить суд врахувати те, що окрім написаного позивачем за зустрічним позовом про фінансово забезпечений стан, в підтвердження не додано жодного доказу про працевлаштування чи отриманий ним особисто дохід. З чого слідує, та як вже зазначалось нею в первинному позові, відповідач більше 5 років не працює та перебуває на утриманні в свої матері. Вказує, що позивач за зустрічним позовом, вказуючи про гарні стосунки з сином, суперечить сам собі, оскільки він виховує сина неналежно, не дає їй можливості бачитися з ним особисто, тільки в його присутності, налаштовує сина проти неї. Дане підтверджується висланими ним фото їй на номер телефону «viber», де її син протягом 3-х місячного виховання [PERSON] , показує їй середній палець руки та в спілкуванні до неї не має поваги (наявний фотоскриншот переписки долучено до первісного позову). Також долучає скриншоти переписки з «viber» з сином, де чітко прослідковуються зміни у відношенні до неї як матері (спілкування позитивне, про хороші між ними стосунки), та в подальшому, переписка закінчується з негативом та ненормованою лексикою, яка свідчить про втручання батька у розмови з сином. Позивач за зустрічним позовом пише їй з нецензурною лайкою, висловлює погрози в її бік, телефонує цілодобово, через що вона вимушена блокувати його номер телефону. Зазначає, що позивач від її імені створює фейкові сторінки в соціальних мережах Facebook та пише її знайомим та друзям, копію скриншоту додає. Також ним розсилається через менеджери знайомим її фото в бікіні, копія додається. Також хоче наголосити, що нею було здійснено неодноразові заяви до поліції на лінію 102 щодо неправомірних дій позивача, нецензурної лайки в її бік, погрози з фізичною розправою -тримав за шию та переслідування, на підставі чого складено тимчасовий заборонений припис на кривдника, будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою, копія довідки від 09.11.2020 р. № 1993/106/8-2020 додається. Останнє її звернення відбулося 22.02.2021 року, оскільки позивач погрожує їй як усно, так письмово в телефонному режимі, здійснює телефонні дзвінки цілодобово. Стверджує, що на підставі вищевикладеного, вона вимушена була переїхала жити окремо із-за неможливості постійного конфлікту між ними. Позивач не працює, постійно робить моральний тиск щодо неї в присутності їхнього сина. Вона працюю одна в сім`ї вже біля 5 років. Також зазначає, що незважаючи на гарні характеристики зі школи, їхній син знизив оцінки в навчанні. З її присутністю їхній син навчався на відмінно, жодних трійок та четвірок не мав, що підтверджується копією особової справи сина № М/116 ЗОШ-III ст. № 6 ім. В.С. Гренджі-Донського, що також підтверджується характеристикою виданою вчителькою початкових класів Барзак В.Ю. щодо її участі у вихованні дитини, копії додаються. На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування - Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позивач за первісною позовною заявою та відповідач за зустрічною позовною заявою - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. В заяві просить задовольнити її позовні вимоги частково, а саме в частині розірвання шлюбу та відновлення її дошлюбного прізвища, стягнути судові витрати. Зустрічний позов відповідача визнає, просить суд залишити неповнолітнього сина з батьком та стягнути з позивача аліменти у розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме в частині розірвання шлюбу та зміни прізвища позивача. Зустрічну позовну заяву підтримує повністю та просить суд її задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатров В.В. 07.06.2021 року подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. При прийнятті рішення просить суд врахувати їхній висновок від 04.06.2021 року № 424/23/01-19, який долучено до матеріалів справи. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 441, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.08.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.2009 року, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Оскільки позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, відповідач за первісним позовом визнав позов у частині розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимоги позивача про відновлення її дошлюбного прізвища - « [PERSON] », то така підлягає задоволенню, так як, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Що стосується питання визначення місця проживання дитини - малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з характеристики [PERSON] , наданої першою вчителькою Барзак Вікторією Юріївною від 10.03.2021 року, Барзак Вікторія Юріївна - вчитель початкових класів у ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 ім. В.С. Ґренджі-Донського, перша вчителька [PERSON] , засвідчує, що [PERSON] , мама учня, якого вона навчала, виконувала свої материнські обов`язки на високому рівні. Вона знає її як добросовісну, турботливу та відповідальну маму, яка приймала активну участь у вихованні та навчанні сина. Допомагала виконувати домашні завдання, виготовляти проекти та вироби для конкурсів. Щодня [PERSON] приходив до школи вчасно, охайний, завжди мав їжу, яку готувала мама. Засвідчує, що [PERSON] , виховуючи свого сина, прививає правильні принципи життя, сама є зразком добропорядності, ввічливості. Ретельно відноситься до своїх обов`язків як мама. Як вбачається з характеристики учня 5-В класу Ужгородської ЗОШ І-ІІІ ст. № 6 ім. В.С. Гренджі-Донського [PERSON] , [INFO] , від 15.01.2021 року за № 6, [PERSON] навчається в шостій школі з першого класу. Рівень навчальних досягнень учня переважно на достатньому рівні. Домашні завдання здебільшого виконує. [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Відповідально ставиться до навчання, приймає активну участь у житті класу. Хлопчик товариський, дружить з багатьма однокласниками. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Відвідує батьківські збори, бере участь у роботі батьківського комітету. Мама дитини жодного разу не відвідувала батьківські збори, не контактувала з класним керівником. Дитину до школи приводить і забирає батько. Як вбачається з довідки від 15.01.2021 року, виданої старшим тренером громадської організації «Федерація боротьби дзюдо Закарпатської області», дана довідка засвідчує той факт, що [PERSON] - учень ЗОШ № 6 ім. Г.Донського, 2009 р.н., дійсно є членом спортивного клубу секція дзюдо середня група «Judo club randori» Ужгородської районної ДЮСШ з початку вересня 2020 року і по сьогодні. Він регулярно відвідує тренування за участі батька, які розпочинаються щоденно о 16 годині з понеділка по п`ятницю. Також, як вбачається з матеріалів справи, у власності позивача за зустрічною позовною заявою та відповідача за первісною позовною заявою - [PERSON] перебуває: - житловий будинок, загальною площею 182,4 кв.м, житловою площею 88,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з 5 (п`яти) кімнат, що підтверджується копією договору дарування від 13.05.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 189, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округ Закарпатської області - Данюк Л.В., який розташований на земельній ділянці площею 0,0211 га, кадастровий номер - 2110100000:42:001:0496, яка належить також [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 13.05.2016 року, копія якого долучена до матеріалів справи. - на праві спільної сумісної власності із мамою [PERSON] володіє квартирою [ADDRESS] , загальною площею 45 кв. м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.07.2020 року. - автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia», 2014 року випуску, що підтверджується копією договору купівлі - продажу № 2141/2019/1442919 транспортного засобу від 03.05.2019 року. З копії ордеру № 29, виданого ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 02.10.2020 року, дійсного до 01.07.2021 року вбачається, що такий виданий [PERSON] - асистенту кафедри неврології, нейрохірургії медичного факультету та надає право проживання в гуртожитку [ADDRESS] . З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , вбачається, що останній на теперішній час офіційно не працевлаштований, 04.07.2017 року звільнений з роботи за угодою сторін з посади провідного фахівці з персоналу згідно з наказом № 122-ОС від 21.06.2017 року. Як вбачається з довідки № 421/01-9-09 від 02.10.2020 року, виданої [PERSON] в.о. директора комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» Закарпатської обласної ради В.Ю. Химич, остання дійсно працює в КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» Закарпатської обласної ради на посаді сестри медичної діагностично-амбулаторного відділення з 01.01.2006 року по теперішній час (наказ № 2 -К від 01.01.2006 року). З копії довідки від 05.10.2020 року № 584, виданої відділом кадрів ДВНЗ «Ужгородський національний університет» вбачається, що [PERSON] дійсно працює в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на посаді асистента 0,25 ставки кафедри неврології, нейрохірургії та психіатрії за сумісництвом з 10.09.2020 року по 30.06.2021 року. Факт працевлаштування [PERSON] стверджується також копією трудової книжки серії [NUMBER] , доданої до матеріалів справи. Згідно з ч. 6 ст. 56 ЦПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про визначення місця проживання дитини від 04.06.2021 року за вих. № 424/23/01-19, вбачається, що розглянувши матеріали та враховуючи інтереси та думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що недоцільним є визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою її проживання. Таким чином, виходячи з вищевикладеного та враховуючи визнання зустрічної позовної заяви [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в частині встановлення місця проживання дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - гр. [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, яка є особою молодого та працездатного віку, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Зі змісту позовної заяви вбачається, що малолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за первісним позовом - батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідач за зустрічним позовом та позивач за первісним позовом - [PERSON] визнала зустрічну позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення з неї аліментів на утримання сина в розмірі 2000 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. У відповідача за зустрічною позовною заявою - [PERSON] , на даний момент, немає іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, немає на утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з її боку та будь-яким чином впливають на її матеріальний стан, остання є працевлаштованою, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також визнання позову відповідачем за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути на користь позивача за зустрічним позовом аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 2000,00 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. При цьому, оскільки позивач за зустрічною позовною заячою пред`явив позов 20.01.2021 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом - [PERSON] на користь позивача за первісним позовом - [PERSON] підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 840,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом - [PERSON] підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у розмірі 908,00 грн. Також, за змістом статті 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved