Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою вказуючи на те, що 20 червня 2016 року, на тимчасово окупованій території України, в м.Ровеньки, Луганської області, помер її батько [PERSON], про що свідчить лікарняне свідоцтво про смерть № 393 від 21.06.2016 року, видане Ровеньківською Центральною міською багатопрофільною лікарнею, яке разом з тим, є, неналежним документом, в зв`язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області у підтвердженні факту смерті та видачі свідоцтва про смерть [PERSON] було їй відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для його встановлення. Встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання державної допомоги на поховання. В судове засідання заявниця не з`явилася, в письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного Фонду України в м.Нова Каховка, до суду не зявився, але надіслав листа, в якому просив справу розглянути в свою відсутність, проти задоволення вимог заявниці не заперечував. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, вважає можливим, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно дл ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В постанові Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року зазначено, що тимчасово окупованими територіями визначені окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких, відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, сері: УІІ-УР № 0901941, виданим 15 жовтня 1966 року, міським відділом ЗАГСу м.Ровеньки Луганської області, де в графі «Батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. 21 червня 1990 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка «Войтюк», що підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтва про одруження серії ІІ-КГ № 260616, від 21.06.1990 року, виданого Бериславським райвиконкомом Херсонської області. 20 червня 2016 року [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території України, в м.Ровеньки, Луганської області, помер. З довідки про причину його смерті, виданої Ровеньківською Центральною міською багатопрофільною лікарнею №393 від 21.06.2016 року, вбачається, що причиною смерті є наслідки перенесеного інсульту. З відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції від 05.07.2016 року №2196/06.1-24 вбачається, що, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», у державній реєстрації смерті заявниці було відмовлено. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Частиною 4 статті 257-1 ЦПК України, передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи та тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved