Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Кредитної спілки «Львівська» про стягнення коштів, інфляційних збитків та трьох процентів річних. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 19 липня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська», згідно з яким позивач внесла на рахунок вклад в сумі 90 000 грн. з процентною ставкою 20% річних. Днем початку дії умов є 19.07.2016 року, днем закінчення дії умов є 19.10.2016 року, однак на підставі п.6.4. Договору він неодноразово пролонговувався. 23.01.2017 року вищезазначений договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» було переукладено між тими ж самим сторонами, але на інших умовах - нижчою відсотковою ставкою. Залишок боргу по відсотках вкладнику сплачено не було. Заборгованість по відсоткахза договором Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 16 липня 2016 року становить 6347,72 гривень. 23 січня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська», згідно з яким позивач внесла на рахунок вклад в сумі 90 000 грн. з процентною ставкою 15% річних. Днем початку дії умов є 23.01.2017 року. За користування коштами Позивач мав обов'язок виплатити проценти, однак станом на день подання позову виплачено лише 2 679,66 гривень. Заборгованість по відсотках за договором Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 23 січня 2017 року становить 10820,34 гривень. Згідно листа Голові Правління КС «Львівська» позивач 14.12.2017 року повідомила про намір розірвати договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» та отримати вклад. Позивачу повідомлено, що у зв'язку із багаточисельними зверненнями членів кредитної спілки щодо повернення своїх внесків, КС «Львівська» не має змоги повернути усі внески одночасно. Як вбачається з відповіді №2018-110 від 23.04.2018 року, наданої Кредитною спілкою «Львівська», станом на 23.04.2018 року у відповідача по даних бухгалтерського обліку обліковується залишок по додатковому Пайовому внеску члена кредитної спілки у сумі 90000 гривень. Однак, до цього часу повернення зазначених вкладів та процентів по них Відповідачем здійснено не було. Просить суд стягнути з відповідача неповернутий залишок по невиплачених відсотках за Договором «Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 19.07.2016 р. в сумі 6347,72 грн., неповернуту суму внеску (вкладу) за Договором «Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 23.01.2017 р. в сумі 90 000 грн. та залишок по невиплачених відсотках в сумі 10 820,34 грн., інфляційні збитки у сумі 2358,00 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами у сумі 1050,41 грн. Позивач в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлялась про час, дату та місце слухання справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по адресі місцезнаходження. Відповідно до ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їхньою діяльністю. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини «вибули». Відповідно до п.3 ч.8, ч. 10 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про судове засідання. Тому суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, яка в силу п.4 ч.8, ч.11 ст. 128 ЦПК Україниналежним чином повідомлений про судове засідання. В матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19 липня 2016 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Львівська» укладено договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська». Відповідно до вказаного договору спілка підтвердила, що прийняла від члена кредитної спілки внесок грошову суму 90000 грн. строком не менше три місяців, зобов'язується повернути члену кредитної спілки таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цими Умовами: - днем початку дії умов є 19.07.2016 року, - днем закінчення дії умов є 19.10.2016 року, - процентна ставка за внеском передбачалася у розмірі 20% (двадцять) річних. Як зазначено у позовній заяві, на підставі п.6.4. договір неодноразово пролонговувався. Факт внесення коштів підтверджується квитанцією від 19 липня 2016 року. Виплата відсотків за користування коштами відбувалася частково: 02.11.2016 р. - 1000 гривень; 10.11.2016 р. - 1000 гривень, 23.01.2017 р. - 652,28 гривень. 23.01.2017 року вищезазначений договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» було переукладено між тими ж самим сторонами, але на інших умовах - нижчою відсотковою ставкою. Залишок боргу по відсотках вкладнику сплачено не було. Заборгованість по відсоткахза договором Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 19 липня 2016 року становить 6347,72 гривень. Крім цього, судом встановлено, що 23 січня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська». Відповідно до вказаного договору спілка підтвердила, що прийняла від члена кредитної спілки внесок грошову суму 90000 грн. строком не менше три місяців, зобов'язується повернути члену кредитної спілки таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цими Умовами: - днем початку дії умов є 27.01.2017 року, - днем закінчення дії умов є 23.04.2017 року, - процентна ставка за внеском передбачалася у розмірі 15% (двадцять) річних. Як зазначено у позовній заяві, на підставі п.6.4. договір неодноразово пролонговувався. Факт внесення коштів підтверджується квитанцією від 23.01.2017 року. Заборгованість по відсотках за договором Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 23 січня 2017 року становить 10 820,34 гривень, спосіб нарахування наведено у додатку №2 до даного позову Згідно ст. 525, 526, ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки» члени кредитної спілки мають право вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.23 Закону України «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті десятої цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. У відповідності до п.5 ч.1 ст.11 ЗУ «Про кредитні спілки», член кредитної спілки має право одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки. Відповідно до відповіді №2018-110 від 23.04.2018 року, наданої Кредитною спілкою «Львівська», станом на 23.04.2018 року у відповідача по даних бухгалтерського обліку обліковується залишок по додатковому Пайовому внеску члена Кредитної спілки у сумі 90 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК. Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11 ). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення. Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. у справ і № 6-2129цс16 . Договір Умови про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська» від 23 січня 2017 року припинився 26 січня 2018 року (на підставі розділу 4 Договору, по спливу 30 робочих днів з моменту повідомлення), а тому нарахування відсотків за умовами Договору здійснюються до 26.01.2018 року, а 3% річних та інфляційних втрат - з 29 січня 2018 року по дату позову. Суд погоджується з наведеними у додатку до позову розрахунку інфляційних збитків за вказані періоди та встановив, що такі складають 2358,00 грн. виходячи з наступних розрахунків: Розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Розрахунок інфляційних збитків. Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Лютий 2018 - Квітень 2018100.9 101.1 100.6102.6290 000.0092 358.002 358.00 Всього: 2 358.00 Інфляційні збитки за вказані періоди складають 2 358.00 грн. Сума 3 відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 29.01.2018 року по 19.06.2018 року розраховується за формулою:[Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 29.01.201819.06.201814290 000.0031 050.41 Всього: 142 1 050.41 Отже, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 29.01.2018 року по 19.06.2018 року складає 1050.41 грн. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1105,76 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved