Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в якому поставила питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, розміщеного в [ADDRESS], який посвідчений від її імені на користь [PERSON] 19.08.2005 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. Одночасно просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] на підставі згаданого договору, а також скасувати державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Заявлені вимоги в судовому засіданні представник позивача [PERSON] мотивував тим, що [PERSON] до 2005 року була законним власником згаданого домоволодіння. З січня 2005 року відповідач [PERSON], через сімейні проблеми зі згоди позивачки став проживати у її будинку, допомагав їй. В тому ж році вона погодилась виділити йому частину земельної ділянки, яка знаходилась у її користуванні для будівництва [PERSON] свого будинку, що було оформлено через рішення Старобогородчанської сільської ради. Зважаючи на вік та стан здоров'я, за взаємною згодою сторони вирішили укласти договір довічного утримання позивачки і з цією метою звернулись до нотаріуса. Натомість їм було запропоновано укласти договір купівлі-продажу. Однак відмінності та особливості укладення саме такого договору нею не були належно сприйняті і позивачка не розуміла того, що перестає бути власником майна. Фактично договір купівлі-продажу, як такий не відбувся, оскільки істотні умови цього договору, а саме відплатне відчуження майна не відбулось, позивачка не отримувала, а відповідач не передавав кошти за придбане майно. [PERSON] і надалі залишалась проживати у господарстві, вважаючи його своїм, про що свідчать і ті обставини, що не переоформлялись договори на споживання газу, електроенергії, тощо. На даний час позивачка усвідомила, що договором купівлі-продажу фактично позбавлена права власності на майно, яке вважає своїм, тому просить його визнати недійсним з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав. Вказав, що дійсно між сторонами було досягнуто згоди про те, що позивачка передасть йому у власність своє домоволодіння, а він буде здійснювати її догляд. Однак на даний час обставини змінились, він не заперечує щодо визнання договору купівіл-продажу недійсним, оскільки фактично кошти за майно він не платив. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився з вимогами позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння розміщеного в [ADDRESS], який посвідчений 19.08.2005 року, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, оскільки така позиція сторони закону не суперечить, будь-чиї права не порушує, домоволодіння, яке є предметом договору, на момент судового розгляду відповідачем не відчужене в будь-який спосіб, під арештом чи забороною на відчуження не перебуває, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України слід провести реституцію. На підставі наведеного,

Outcome: approved