Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10.05.2018 виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони проживають окремо. Відповідач належним чином перестав виконувати свої батьківські обов`язки, щодо матеріального забезпечення та виховання дитини. Вона перебуває в тяжкому матеріальному становищі і вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.05.2018 виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Сторони мають мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позову дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів у твердій грошовій сумі на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд приходить висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими. При цьому суд вважає, що позивач не довела необхідність стягнення аліментів у сумі 4 000 гривень та вважає достатнім стягнути аліменти у розмірі 3 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та з огляду на часткове задоволення позову, судовий збір в розмірі 681 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Іншу частину судового збору в розмірі 227 гривень слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial