Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення народженою дитиною трьох років. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 11.01.2020 року було зареєстровано шлюб. Станом на 17.07.2020 року вона вагітна 22 тижні. Вони з чоловіком фактично припинили шлюбні відносини, стали проживати окремо. З часу припинення спільного проживання відповідач перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу на її утримання, не зважаючи на її вагітність. Крім того, вона має на утриманні двох неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Посилається на ч.1 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. На даний час їй важко матеріально забезпечувати себе всім необхідним. З огляду на це, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення народженою дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.01.2020, актовий запис № 04 ( а.с. 8). Згідно до довідки, виданої КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» № 3368 від 17.07.2020 року, [PERSON] , 1985 року народження, вагітна 22 тижні ( а.с. 9). Крім того, [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею ( а.с. 13,14-15). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та уразі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з тим, що позивач перебуває в стані вагітності, а відтак не має змоги працювати і утримувати себе. В той час як, відповідач є здоровим молодим чоловіком, який працює, іншої сім`ї та інших дітей, які знаходяться на його утриманні не має. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік та працює, відсутність у позивачки самостійного доходу та те, що на утриманні відповідач має ще малолітніх дітей. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому з урахування обставин справи, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення народженою дитиною трьох років. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved