Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який у процесі розгляду уточнила (а.с. 7172) та яким просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на наступні обставини. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №?21 по вул. Саєнка (Леніна) у с. Піщанка Житомирського району Житомирської області, у якому вона зареєстрована та проживає з 2010 року. За вказаною адресою також зареєстрована її мати [PERSON] зі своїм сином [PERSON], які понад 2 роки мешкають за іншою адресою. Вказала, що сплачує за вказаних осіб комунальні платежі та що їхня реєстрація за вищезазначеною адресою не дає їй змоги оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Вважає, що дані особи створюють їй перешкоди у вільному розпоряджанні власним майном. [PERSON] подала зустрічну позовну заяву (а.с. 3334), якою просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: вул. Саєнка (Леніна), 21, с. Піщанка Житомирського району Житомирської області шляхом вселення [PERSON] за вказаною вище адресою та зобовязати [PERSON] надати [PERSON] ключі від будинку. Вказала, що добровільно житлове приміщення не залишала, та що працівники міліції разом з головою сільської ради [PERSON], який у категоричній формі вимагав від неї звільнити будинок, покидали її речі в підігнану [PERSON] машину й вигнали з дитиною на вулицю. Вважає, що відповідачем за зустрічним позовом порушені її права та права її малолітніх дітей. [PERSON] подала заперечення на зустрічну позовну заяву (а.с. 5253), яким просить відмовити в задоволенні даної заяви. Вказала, що матір із будинку не виселяла та що вона покинула його сама. У судове засідання зявилися позивач за первісним позовом та її представник. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не підтримує (а.с. 63). Третьою особою Управлінням Державної міграційної служби у Житомирській області також подано заяву про розгляд справи без участі представника, при вирішенні питання покладається на розсуд суду (а.с. 26). Треті особи Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області та Орган опіки та піклування Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялись (а.с. 117). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень статей 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 4) від 26 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №?21, що розташовується за адресою: с. Піщанка Житомирського району Житомирської області, вул. Саєнко (Леніна) (а.с. 4 зворотня сторінка). З довідки Виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №?660 від 15 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеному будинку зареєстровані, але не проживають (а.с. 9). Факт непроживання [PERSON] також підтверджується актом опитування сусідів № 74 від 06 травня 2016 року (а.с. 10). Крім того, зі змісту зустрічної позовної заяви (а.с. 3334) вбачається, що [PERSON] визнає факт непроживання нею з 2014 року в житловому будинку, розташованому за адресою вул. Саєнка (Леніна), 21, с. Піщанка Житомирського району Житомирської області. Допитаний у процесі розгляду справи свідок [PERSON] повідомив, що з міліцією він до спірного будинку не приїжджав та нічого не вимагав від [PERSON]. [PERSON] повідомив під час допиту його як свідка, що його мати - [PERSON] дійсно проживає з вересня 2013 року у с. Могутнє Кіровоградської області по вул. Кірова; зі спірного будинку вона з дітьми виїхала у 2013 році, зібравши усі речі. Про те, що [PERSON] чинить їй якійсь перешкоди у проживанні у [INFO] (Леніна) у с. Піщанка Житомирського району йому не відомо. Факт непроживання [PERSON] з кінця 2013 року у зазначеному будинку також підтвердив свідок [PERSON]; зазначив, що відповідач за первісним позовом проживає у Кіровоградській області, іноді приїздить для участі у судових засіданнях, тоді і зупиняється у будинку позивача за первісним позовом. З характеристики, наданої сильським головою Могутненьської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] (а.с. 73) вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в с. Могутнє Кіровоградського району пол вул. Кірова, 14. З копії заочного рішення від 10 червня 2011 року Житомирського районного суду Житомирської області (а.с. 30-31) вбачається, що [PERSON] позбавлено батьківських прав на неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про шлюб від 01 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5 зворотна сторінка). Отже, у розумінні діючого законодавства [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї [PERSON] У статті 41 Конституції України та статтях 319, 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового Кодексу Української РСР установлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, зважаючи на тривале непроживання відповідачів у житловому приміщенні, відсутність доказів, які б спростовували доводи [PERSON] або підтверджували викладені у зустрічній позовній заві обставини та поважність причин відсутності відповідачів за первісним позовом за зареєстрованим місцем проживання, визнання [PERSON] факту непроживання у спірному будинку, суд дійшов висновку що, слід визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №?21 по вул. Саєнка (Леніна) у с. Піщанка Житомирського району Житомирської області, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити за недоведенністю.

Outcome: approved