Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з чоловіком не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри один до одного. Позивач переконана, що примирення з чоловіком неможливе, а подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В зв`язку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні. Також зазначила, що примирення з чоловіком є неможливим, оскільки за період перебування справи в суді, відповідач свою поведінку та ставлення до сім`ї не змінив, а тому нею повністю виключається можливість і бажання на подальше збереження шлюбу. Крім цього, просила суд після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їхнього задоволення, оскільки бажав зберегти сім`ю та шлюбні відносини з дружиною. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 14 жовтня 2000 року, актовий запис № 37. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на даний час разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Суд, приймаючи до уваги заперечення відповідача і його волевиявлення до примирення, проте, відповідно до принципу добровільності шлюбу, позбавлений права силоміць спонукати сторони до примирення або затягувати судовий процес, всупереч інтересам позивача, яка, оцінивши поведінку відповідача, прийшла до рішучого висновку про розірвання шлюбу. Натомість, можливість примиритися у сторін є і після розірвання шлюбу, що також враховується при ухваленні рішення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved