Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Оболонської РДА у місті Києві, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей, в обґрунтування якого, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 27.07.2016 року відповідач здійснив на неї напад, наніс тілесні ушкодження та забрав у неї їхніх дітей та поїхав в невідомому напрямку. На місце події була визнана поліція, яка зафіксувала вчинення кримінального правопорушення. 03.08.2016 року позивач звернулася до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві адміністрації із заявою про соціально правовий захист та визначення місця знаходження малолітніх дітей, нащо їй було рекомендовано звернутися до суду. У звязку із чим позивач звернулась до суду та просила з метою захисту життя та здоровя, визначити місце знаходження малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Згодом уточнивши свої позовні вимоги просила визначити місце проживання дітей разом із матірю [PERSON], зобовязати Службу у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації провести обстеження житлово-побутових умов проживання дітей у батька [PERSON] та надати позивачу висновок (акт обстеження), з метою захисту життя та здоровя дітей зобовязати Оболонське УП ГУНП в м. Києві кримінальну поліцію у справах дітей, визначити місце знаходження дітей, відібрати їх у батька та передати дітей матері. Позивачка зазначила, що вона має постійне місце проживання, а саме винаймає житло у м.Фастові, але за потреби вона може укласти договір оренди житла у м.Вишгороді. На теперішній час є приватною особою підприємцем, та отримує постійний дохід, що дозволяє їй утримувати дітей. Відповідач постійно чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, можливості приймати участь у їх вихованні, постійно налаштовує дітей проти неї, та у визначені дні її зустрічей з дітьми, виїжджає з дітьми на відпочинок, або проводить зустрічі при обовязковій його участі, або участі його представника. На теперішній час, вона та діти зазнають великих моральних страждань від відсутності можливостей спілкування, вона не має можливості у повній мірі реалізувати усю свою материнську любов що спричиняє страждання усім. Після отримання висновків наданих службами у справах дітей та сімї, просила визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матірю [PERSON]. В свою чергу, відповідач [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим статтею 123 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент звернення та подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, просив визначити місце проживання дітей разом із ним. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що діти перебувають на його повному утриманні. На теперішній час, він разом з дітьми проживає у м.Вишгороді, син [PERSON] навчається у школі «Інтелект», донька [PERSON] відвідує приватний дитячій садок. На теперішній час, діти мають стійки соціальні звязку, як у школі та садочку, а також у відповідних кружках та за місцем проживання, у звязку із чим повторна зміна їх місця проживання може негативно вплинути на їх психологічний стан. Діти добре ладнають, піклуються та допомагають одне одному, ніколи один від одного на тривалий час не розлучалися. Для допомоги по господарству і догляду за дітьми в окремій кімнаті у квартирі, яку винаймає [PERSON] мешкає няня [PERSON] Оскільки [PERSON] є фахівцем з досвіду роботи в області інформаційних технологій і комунікацій, компютерного дизайну, фотографії, має стабільний та високооплачуваний дохід, що покриває всі витрати сімї та забезпечує всі потреби дітей, щодо належного харчування, освіти, відпочинку та догляду за станом здоровя. В липні 2016 року, [PERSON] дізнався про зраду дружини, після перегляду фото зображень та переписки у планшеті дружини, а також отримання смс повідомлень, а 19.07.2016р. його колишня дружина таємно, без будь-якого попередження, злочинним шляхом викрала їх дітей та покинула їх місце постійного проживання, внаслідок чого він був змушений звернутися до правоохоронних органів, а після встановлення місця проживання дітей, він вважаючи умови їх проживання жахливими (занедбаний дачний будинок), забрав дітей та став проживати разом з ними у м.Вишгороді. Діти дуже сильно переживали, у звязку із чим він організував проходження ними курсів у психологів, які після роботи з дітьми дійшли до висновків, що дітям краще проживати разом із батьком. Вважає, що саме з ним діти зможуть жити у гідних умовах, отримати необхідно освіту, мати може зустрічатися з дітьми, проводити відпочинок, але вважає, що все це повинно бути вирішено у судовому порядку. [PERSON] мешкає окремо, винаймає житло у м.Фастові, не має постійних доходів та джерел для існування. Під час зустрічей з дітьми, не приділяє належної уваги їм, а лише використовує час для фотозйомок та образ на адресу батька дітей. У звязку із чим просив задовольнити його позовні вимоги та визначити місце проживання дітей разом із ним. У судовому засіданні представник позивача та позивач за первісним позовом позов підтримали та просили про його задоволення, з викладених у ньому підстав, щодо задоволення зустрічного позову заперечували, вважаючи його безпідставним. Відповідач та його представники проти первісного позову заперечували, вважали що вимоги позивача за первісним позовом є необґрунтованими та не відповідають вимогам Сімейного кодексу України, та наполягали на задоволенні зустрічного позову, так як, на їх думку, саме із відповідачем за первісним позовом мають проживати діти. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, направив на адресу суду лист, в якому просив розгляд справи проводи за відсутності їх представника та прийняти законне рішення в інтересах дітей. Представник Служби у справах дітей та сімї Вишгородської РДА в Київській області у судовому засіданні підтримала заявлені первісні позовні вимоги, та заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог, зазначивши, що на протязі тривалого часу спостерігається, що батько дітей [PERSON] чинить перешкоди матері [PERSON] у спілкуванні з дітьми, а наявність кращого матеріального стану батька не може бути підставою для задоволення його вимог. Представник Вишгородської міської ради у судовому засіданні зазначила, що підтримує заявлені зустрічні позовні вимоги, в подальшому у судовому засіданні вказала, що під час розгляду справи у суді, між батьками не досягнуто згоди ані визначення місця проживання дітей, ані участі батьків у вихованні дітей та можливості зустрічей матері з дітьми під час їх проживання з батьком, все це не дає користі дітям, а лише може негативно впливати на їх психологічний стан, просила суд прийняти рішення на підставі наданих пояснень та документів. Заслухавши думку сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом зазначається наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05.12.2003 року було зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 46) який, 16.09.2016 року, на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва, було розірвано, рішення набрало законної сили (т. 1 а.с. 61). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (т. 1 а.с. 62-63). Частинами 1, 2ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] разом із дітьми згідно довідок № [NUMBER], № 0000024655та № [NUMBER] від 08.11.2016 року є внутрішньо переміщеними особами з території м. Донецьк ( т. 6 а.с. 216-225) та наразі проживають в [INFO], що підтверджується договором оренди квартири за адресою м. Вишгород, пр.-т. Шевченка, 2-г кв. 432 (т. 8 а.с. 8-11). [PERSON] проживає окремо в [ADDRESS], що підтверджується договором оренди квартири від 20.07.2017 року ( т. 7 а.с. 2). Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 травня 2017 року № 129 було визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] разом із їх батьком [PERSON] (т. 6 а.с. 42). Як вбачається з матеріалів справи з 2016 року [PERSON] навчається у Вишгородській районній гімназії «Інтелект», а [PERSON] відвідує дитячий навчальний заклад «Совушка». Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 27.10.2016 року, проведеного комісією у складі заступника начальника служби ССДС [PERSON], директора ЦОД [PERSON], спеціаліста ССДС [PERSON], спеціаліста ЦС ССДМ [PERSON], спеціаліста Вишгородської міської ради [PERSON] на підставі заяви [PERSON] з метою з'ясування умов проживання та виховання дітей за адресою: [ADDRESS], орендована квартира розміщена на десятому поверсі, десяти поверхового будинку, двохярусна, з усіма зручностями, з сучасним ремонтом відповідно умебльована, у дітей є багато місця для відпочинку, у [PERSON] є місце для вивчення уроків. У найманому житлі проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та няня. Батько дітей має великі доходи, має можливість і забезпечує дітей всім необхідним: житлом, одягом, взуттям, новітніми дорогими (розважальними іграми), навчанням. Мати дітей намагається встановити контакт з дітьми та батьком, однак [PERSON] із застереженням відноситься до зустрічей мами з дітьми. У спілкуванні з дітьми зясовано, що діти не можуть висловити позицію щодо мами, весь час дивляться, що скаже батько (т. 4 а.с. 249). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 21.02.2018 року складеного комісією у складі: начальника ССДС [PERSON] та головних спеціалістів ССДС [PERSON], [PERSON] проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за її заявою, у звязку із розглядом Вишгородським районним судом Київської області справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, яка проживає за адресою: [INFO]. Перевіркою встановлено, що квартира складається з трьох кімнат, кухні, санвузла, коридору, двох балконів. В квартирі тепло, наявний сучасний ремонт, прибрано, речі розміщені на своїх місцях, є всі необхідні меблі. Для кожного із дітей є окрема кімната з особистим спальним місцем, в шафах наявні дитячі речі, які мати купує з її слів для дітей. Для розвитку дітей створені умови, є навчальний куточок з письмовим столом, книжковими полицями, наявні дитячі книжки, іграшки. Квартира відповідає санітарно гігієнічним нормам (т. 8 а.с. 36). Під час судового засідання, судом були задоволенні клопотання сторін щодо допиту свідків. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснила, що вони є друзями або родичами [PERSON], якого характеризують виключно як добру та порядну людину. [PERSON] є дуже люблячим та турботливим батьком, він завжди піклувався про своїх дітей, навіть коли діти під час спільних відпочинів падали, то саме батько надав їм допомогу, турбувався ними, у той час як мати дітей [PERSON] не звертала уваги та продовжувала світські бесіди. Під час спілкування з дітьми свідки зазначають, що діти дуже радісні, батько кожні вихідні, в залежності від погодних умов їздить з дітьми кататися на велосипедах. Діти завжди охайні, доброзичливі, діляться своїми враженням від поїздок з батьком. [PERSON] та [PERSON] дуже привязанні один до одного, та завжди в розмовах пригадують батька виключно з позитивної сторони. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також пояснила, що вона працює нянею [PERSON] та [PERSON], проживає разом із ними у квартирі, де у неї є окрема кімната. Зазначила, що батько багато часу приділяє вихованню дітей та їх розвитку, діти здорові та охайні. Ксенія відвідує приватний дитячий садочок, де також займається підготовкою до шкоди, дуже гарно малює, додатково займається вивченням англійської мови та танцями. [PERSON] навчається у третьому класі непогано, але може краще. З осені 2016 року батько влаштовує спільні відпочинки з дітьми, на які запрошують маму, але останнім часом діти відмовляють від участі мами та не бажають з нею навіть розмовляти. Після зустрічей з мамою - [PERSON] діти іноді приходять дуже знервованими, а [PERSON] навіть говорить, що раніше мама була добра, а зараз зла. Одного разу [PERSON] повернувся зі зустрічі з мамою заплаканим, та розповів, що мама його вдарила, а у вечері, у [PERSON] піднялась температура, у звязку із чим він був оглянути лікарем. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони є знайомим або родичами [PERSON], яку характеризують виключно з позитивної сторони, як дуже люблячу мати, яка завжди дбайливо ставилась до своїх дітей. Під час шлюбу з [PERSON], саме мати займалась вихованням дітей, оскільки батько працював. Вона завжди займалась розвитком дітей, а саме [PERSON] відвідував різноманітні кружки, а саме конструювання, танців, спортивні секції та підготовчі курси до школи. Мати завжди приймала активну участь у батьківських зборах, як у дитячих садочках, так і у школі де навчався [PERSON]. Незважаючи на те, що діти зараз з нею не мешкають, вона завжди приходить до школи де навчається [PERSON] та цікавиться його успіхами в навчанні, як і відвідує дитячий садок в якому навчається [PERSON]. Крім того, свідки, які знають [PERSON], ще за місцем їх попереднього проживання у м.Донецьк, зазначали, що саме мати завжди піклувалась про стан здоровя дітей та їх розвиток, а батько забезпечував сімю матеріально, але не приділяв належної уваги дітям. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] відвідує храми, оскільки приймає участь у церковних службах, а саме співає у хорі. Раніше на церковні служби вона приводила дітей, та вбачалось, що між дітьми та матірю є сильний зв'язок, діти завжди хилились до неї, що свідчило про велику любов між ними. Свідок [PERSON], пояснила, що вона працює директором школи у якій навчається [PERSON], дитину до школи привів батько, але пояснив, що зараз в його сімї виникли деякі труднощі, у звязку із тим, що вони не живуть з дружиною разом, у звязку із чим було запропоновано допомогу спеціалістів школи з психології. В подальшому до школи приходила мати [PERSON], яка поводилась дуже коректно, та під час розмови у приміщенні школи, батько дітей [PERSON] був дуже агресивно налаштований проти матері, у звязку із чим, свідком було прийнято рішення, що батьки між собою повинні розмовляти поза межами школи, щоб не порушувати навчального процесу. На теперішній час, мати, майже кожного тижня приходить до школи, цікавиться у класного керівника успіхами [PERSON] у навчанні, і у разі якщо дитина не заперечує проти спілкування з нею спілкується з сином. У разі коли [PERSON] відмовляється від спілкування з мамою вона не заперечує проти цього та не наполягає на зустрічі. Згідно довідок виданої Вишгородською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 10.10.2017 року № 1826/14/10-08-07-01-24 та від 25.01.2018 року № 85/14/10-08 [PERSON], який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, відповідно до поданої декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2016 рік загальна сума доходу за звітний період становила 50000, 00 гривень, загальна сума доходу за 2017 рік 681\~800, 00 гривень (т. 7 а.с. 32, т. 8 а.с. 8). Як вбачається з довідки виданої державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління ДВС у м. Києві № 8285/М/26-54-13-02-16 від 30.11.2017 року, довідкою про обігу та сальдо, книги обліку доходів (для платника єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) [PERSON] є фізичною особою підприємцем та має щомісячний дохід (т. 7 а.с. 195-200). Крім того, як вбачається з договору про надання послуг фотографа від 05.12.2017 року укладеного між ТОВ «Глобал [PERSON]» та [PERSON], остання надає послуги фотографа, за що отримує винагороду розмірі 10\~000 гривень щомісячно. Строк дії договору з 05.12.2017 року до 04.12.2018 року (т. 7 а.с. 143-144). Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], стягуються аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2017 року до їх повноліття, тобто до 27.01.2026 року та 30.01.2030 року ( т. 7 а.с. 140-141). А також, згідно копій фіскальних чеків, квитанцій та накладних вбачається, що [PERSON] приймає активну систематичну участь у вихованні та утриманні дітей. З наданих до суду фотографій вбачається, що до розірвання шлюбу, подружжя [PERSON] завжди спільно проводило час та відпочинок. На теперішній час, згідно наданих сторонами фотографій, діти дуже охайні, радісні, відвідують різноманітні міста України, батько займається організацією відпочинку та розвитку дітей не лише на вихідні дні, а і у світкові дні та під час канікул (т.4 а.с.40 99, 124-139, т.5 а.с.63-84. т.6 а.с.64-76, 178-183). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] забезпечує соціально побутові умови, інтелектуальний, моральний, духовний та фізичний розвиток дітей. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаться за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Суд, з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров'ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. theCzechRepublic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». Відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Під час судового засідання, за участі психологів були надані пояснення [PERSON], який пояснив, що він разом з сестрою [PERSON] мешкає разом із батьком. Пояснив, що раніше вони мешкали разом із мамою, на теперішній час мама з ними не живе. Він дуже любить свою сестру [PERSON], разом з татом вони постійно десь мандрують, тато купує цікаві іграшки та речі. Його улюбленою стравою є пельмені, які вони купують у магазині. У нього залишились негативні спогади коли мама його з сестрою вивезла до якось хатини, де було дуже брудно та він увесь час просився до батька та квартири у якій вони проживали родиною. На цій дачі, разом з ними мешкав сторонній чоловік. Крім того, він пригадує випадок коли мама його вдарила. Зараз йому дуже подобається проживати разом із тато, він намагається добре навчатися у школі, йому дуже подобається конструювати, у звязку із чим батько купує йому різноманітні конструктори. Дитина зазначила, що бажає проживати разом з татом, сестрою [PERSON] та нянею, стосовно мами не заперечував щодо зустрічей. Згідно інформації психолога Вишгородського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді [PERSON] та [PERSON] потрібно забезпечити психологічні комфорт, відчуття захищеності, не допускати психоемоційних перевантажень (т. 2 ас. 117). Відповідно до протоколів психоконсультаційних досліджень, які були проведенні ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» від 06.11.2016р., 13.11.2016р., 23.11.2016р., 27.11.2016р., 13.02.2017р. [PERSON] та [PERSON], були рекомендовані психокорекцій заняття з дитячим психологом, оскільки у дітей вбачався стан тривожності, стресу, покликаний труднощами у сімейній обстановці, що викликало тяжкі почуття у дітей, на час обстеження для дітей важлива близькість з батьком, особистість матері дітьми ігнорується та є болісною. Емоційна відстороненість та неприйняття материнської особи. В подальшому рекомендовано прояснити та вирішити, по можливості, внутрішні сімейні відносини, з чітким визначенням обстановки, що дасть можливість стабілізувати дітей в емоційному плані (т.2 а.с.185-198). Згідно медичних довідок наданих ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» діти [PERSON] та [PERSON], пройшли повне обстеження та є здоровими (т.2 а.с.199-209). Крім того до суду було надано висновок №1/04-17 від 24.04.2017р. Міжнародного інституту глибинної психології центру психологічної експертизи та психодіагностики, згідно якого соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] та [PERSON] утворюють їх батько [PERSON], вони самі, стосовно одне одного як брат і сестра. [PERSON] виявляє прихильність до батька, якість турботи якого забезпечила переживання ним почуття безпеки, надійності та впевненості у захисті батьком інтересів своїх дітей. Визначити до кого з батьків привязана [PERSON] більшою мірою неможливо, оскільки дитина має привязаності до обох батьків. Жодних ознак, що дозволяють стверджувати про наявність впливу одного із батьків на формування негативної думки про іншого батька у [PERSON] та [PERSON] не виявлено. На момент проведення дослідження жодної з восьми ознак емоційного відчуження дитини за [PERSON], наявність яких дозволяє стверджувати, що один з батьків впливає на дитину, формуючи певну думку про іншого, у [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Основними індивідуально-психологічними особливостями [PERSON] є високий ступінь батьківської залученості до життя своїх дітей [PERSON] та [PERSON], контакту з ними та відповідальності його як батька. Це буде сприяти переживанню стабільності, позитивно впливатиме на психічний розвиток, почуття психічного благополуччя й комфорту дітей (т.6 ас.7-26). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матірю. Декларація прав дитини від 20.11.1959 р., на принцип 6 якої останнім часом часто посилався в справах Верховний Суд України (зокрема, справі №6-2445цс16), не є міжнародним договором. Декларація прав дитини прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року та не передбачає будь-яких інших умов надання згоди на її обов'язковість державами-членами ООН. Згідно зі статтею 9 Статуту ООН Генеральна Асамблея складається з усіх членів Організації. У контексті міжнародного права такі документи як декларації міжнародних організацій відносяться до так званого «softlaw» і з формально-юридичної точки зору не є тим жорстким правом, яке зобов'язує державу діяти в певний спосіб. Відтак, принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити безальтернативно й категорично таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Під забороною розлучення дитини з своєю матірю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обовязковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Для гармонійного морального та психічного розвитку дітей необхідні стабільні умови проживання, відчуття захищеності, підтримка найближчих для них людей, якими вони вважають обох батьків. Таким чином, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши подані до суду документи, щодо особистостей батьків, умов їх проживання та отриманих доходів, суд зазначає, що кожен з них є люблячим батьком та матірю, мають позитивні характеристики, належні умови проживання та доходи, але у той же час, суд враховує в першу чергу інтереси дітей, їх психоемоційний стан та привязаності, вважає за неможливе визначення окремого проживання брата та сестри. Враховуючи надані до суду документи, щодо психоемоційного стану дітей, вбачається, що діти дуже болісно переживали, та переживають сімейні негаразди, але у той же час, більшу привязаність проявляють до батька, про що свідчать численні висновки спеціалістів, які ґрунтуються на поясненнях дітей, їх малюнках та враженнях. Враховуючи те, що починаючи з кінця 2016 року діти, які також є вимушеними переселенцями, мають постійне місце проживання у м.Вишгороді, [PERSON] навчається у школі, в якій у нього вже є певні соціальні звязку (а саме друзі, він знає вчителів та для нього є знайомою обстановка), [PERSON] відвідує приватний дитячий садок, на теперішній час батько надає документи до школи де навчається [PERSON], що також на думку суд, може позитивно вплинути на психоемоційний стан дівчинки, підстав для зміни місця проживання дітей, не вбачається. Дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності свідчать про те, що [PERSON] є дбайливим батьком, усвідомлює повну відповідальність за життя, здоровя і безпеку своїх дітей, їх благополуччя є найвищим його пріоритетом у житті. У той же час, питання щодо участі матері у вихованні та можливості спілкування з дітьми між батьками не вирішено, даних вимог, під час судового розгляду, [PERSON] заявлено не було, що позбавляє суд можливості вийти за межи заявлених вимог, у той же час, не позбавляє сторони вирішити це питання шляхом, найбільш наближеним для максимального захисту прав та інтересів їх дітей, а не власних бажань батьків. Суд вважає, що визначення місяця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON], який має постійне місце проживання, стабільний дохід, найбільше відповідатиме інтересам дитини, де з урахуванням взаємовідносин сторін створено всі необхідні умови для належного розвитку дітей, забезпечення всіх їх потреб та з огляду на саме бажання дітей проживати разом з батьком. Таким чином, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з батьком, і тим самим задовольнити зустрічну позовну заяву, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved