Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль «AUDI А6», 1998 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Позовні вимоги у позовній заяві позивач обґрунтувала тим, що є дружиною покійного [PERSON], який перебував на обліку в головному управлінні праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації для забезпечення його легковим автомобілем. Громадянин Німеччини [PERSON] подарував в рамках гуманітарної допомоги автомобіль головному управлінню праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації, для подальшої передачі його [PERSON], що проживав [ADDRESS]. Позивач успадкувала вказаний автомобіль після смерті [PERSON], як його дружина. Звернувшись з приводу набуття у власність автомобіля до відповідача, відповіді не отримала. Вважає, що як спадкоємець за законом має право прийняти спадщину, а як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого законом, не заявила про відмову від спадщини. Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, суду пояснили, що позов є підставним, та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у поданому ним суду письмовому запереченні, та суду пояснив, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.3 цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], копія якого міститься в матеріалах справи, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №154, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва за реєстровим № 575 від 02 вересня 2013 року про право на спадщину за законом, копія якого міститься в матеріалах справи, правом на спадщину після смерті [PERSON] володіє його дружина [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пункт 37 Постанови Кабінету Міністрів України №999 від 08.09.1997р. «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», в редакції, яка діяла на час отримання [PERSON] автомобіля, передбачав, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах залишається у його сім'ї та знімається із обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться ДАІ з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України). Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 128 до Порядку від 8 вересня 1997 року внесено зміни, за якими п. 42 (абз. 2) визначав, що автомобіль, отриманий органом соціального захисту населення як гуманітарна допомога для конкретної фізичної особи, яка перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення, видається такій особі (за її згодою) незалежно від черги. Відповідно до п. 37 Порядку від 8 вересня 1997 року в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. 9 серпня 2006 року набрав чинності Порядок від 19 липня 2006 року, відповідно до п. 41 якого після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Дія положень ст. 5 ЦК України у повному обсязі поширювалась і на Порядок від 19 липня 2006 року як на новий акт цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Порядок від 19 липня 2006 року установлює обмеження та зобов'язання, яких не було в Порядку від 8 вересня 1997 року, чинного на момент виникнення правовідносин, а тому він звужує обсяг прав членів сім'ї інваліда, а отже не має зворотної дії у часі і не підлягає застосуванню до правовідносин за даним спором. Заперечення відповідача проти позову щодо необхідності повернення автомобіля по суті спростовані вказаними вище доказами у сукупності та нормами матеріального законодавства, у зв'язку з чим такі заперечення є неналежно обґрунтованими. За таких обставин,

Outcome: approved