Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до територіальної громади Центрально-Міського району у м. Кривому Розі в особі Центрально-Міської ради у м. Кривому Розі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її рідний дідусь - [PERSON] . [INFO] померла її рідна бабуся- [PERSON] . На момент смерті дідусь та бабуся постійно мешкали в належній їм на праві приватної власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними в квартирі ніхто не мешкав та не був зареєстрований. За життя дідусь та бабуся склали на ім`я позивача заповіти на належні їм частки квартири, тому позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , згідно зі ст. 1233 ЦК України. Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, згідно зі ст. 1241 ЦК України, не має. Знаючи про заповіти позивач помилково вважала, що автоматично стане власницею квартири після смерті рідних дідуся та бабусі, і що квартиру необхідне буде тільки зареєструвати в житлово-комунальних органах на її ім`я, а тому, щоб не турбувати хвилюваннями стареньку бабусю спадковими питаннями після смерті дідуся з 29 червня 2004 року, також із-за юридичної необізнаності в спадковому законодавстві та зайнятості у вирішенні особистих побутових питань - працює та одна виховує сина, не звернулася до нотаріуса за консультацією по порядку оформлення спадщини після смерті дідуся, та своєчасно, в шестимісячний строк після смерті дідуся, не прийняла спадщину, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а прийняла спадщину тільки після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] , подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Але на звернення позивача до Першої криворізької державної нотаріальної контори на початку грудня 2020 року, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - оформленні спадкових справ за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , так як позивач протягом встановленого законодавством шестимісячного строку після його смерті, згідно зі ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, з померлим разом не проживала, і таким чином пропустила строк для прийняття спадщини. Але в шестимісячний строк після смерті [PERSON] до Першої криворізької державної нотаріальної контори помилково із заявою про прийняття спадщини звернулася родичка померлого [PERSON] - [PERSON] , яка вважає померлого своїм дідом, але не може підтвердити родинних відносин з ним. Вона, як пояснила пізніше, не знала про наявність заповіту на ім`я позивача. Після смерті [INFO] бабусі [PERSON] , коли [PERSON] дізналася про наявність заповітів, складених на ім`я позивача, вона звернулася до нотаріальної контори, але за законом не змогла вже забрати і відмовитися від своєї заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не дивлячись на те, що заявляла нотаріусу, що не знала про наявність заповіту та не може підтвердити родинних відносин з померлим [PERSON] . Тому вона офіційно оформила на адресу Першої КДНК нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] , де зазначила, що не може підтвердити родинних з померлим, та що вона не заперечує про видачу спадщини за заповітом позивачу. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому просить визначити їй додатковий строк у 2 місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Яценко Т.Л., надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому. Третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2004. (а.с. 8) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2020. (а.с. 9) На підставі свідоцтва про право приватної власності на квартиру від 24.05.1996 [PERSON] та [PERSON] належала квартира, в ідеальній частці 19/1000, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13) Згідно із заповітами, посвідченими 08.12.1998 державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Е.М., зареєстрованих в реєстрі за №2-8490, №2-8491, [PERSON] та [PERSON] належну їм частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . заповідали позивачу - [PERSON] (а.с. 17-18) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [PERSON] у зв`язку з порушенням вимог ст. 1268 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не прийняла спадщину в установлений шестимісячний строк. (а.с. 20) Крім цього судом встановлено, що 17 грудня 2004 року, після смерті [PERSON] , до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , проте 27 листопада 2020 року надала до держнотконтори заяву про відмову від спадщини, в якій зазначила, що родинні зв`язки зі спадкоємцем [PERSON] підтвердити не зможе та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано спадоємиці за заповітом - [PERSON] . На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на ті обставини, що знаючи про заповіти помилково вважала, що автоматично стане власницею квартири після смерті рідних дідуся та бабусі, а тому, щоб не турбувати хвилюваннями стареньку бабусю спадковими питаннями після смерті дідуся з 29 червня 2004 року, також із-за юридичної необізнаності в спадковому законодавстві та зайнятості у вирішенні особистих побутових питань - працює та одна виховує сина, не звернулася до нотаріуса за консультацією щодо порядку оформлення спадщини після смерті дідуся, та своєчасно, в шестимісячний строк після смерті дідуся, не прийняла спадщину, не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а прийняла спадщину тільки після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] , подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У частині першій ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Отже, враховуючи вище оговорені обставини, в контексті наведених норм законодавства, яке регулює вказані правовідносини, суд вважає вимоги позивача в повній мірі доведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved