Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], 08.03.2015р.н., у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимог мотивовані тим, що 19.07.2014р. сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають доньку [PERSON], 08.03.2015р.н., яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося, виникають постійні суперечки, шлюбні відносини фактично припинені, більше півроку сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, хоча має неофіційний дохід не менше 5000 грн. щомісячно. Посилаючись на складне матеріальне становище, просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання. Позивачка в судове засідання не зявилася, в заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка вручена 01.03.2017р. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про шлюб серії І-ТП №116332, 19.07.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON], 28.06.1988р.н., та [PERSON], 22.03.1988р.н., про що вчинено актовий запис №1196. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], 08.03.2015р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №233608. Згідно довідки КП «ВЖРЕП №13» від 09.11.2016р. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], разом з нею проживають доньки [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини фактично припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно приписів ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи відсутність доказів про розмір доходів відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на те, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є вимога про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, в решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial