Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації, відділ обліку проживання фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 21.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі №911, належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , однак з 10.03.2016 року не проживає за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачує, він не є членом її сім`ї, тому позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 21.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі №911, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак із 10.03.2016 року не проживає за вказаною, що підтверджується актом від 17.07.2020 року, затвердженим головою правління ОСББ «Придніпровий» Грабченком О.А.(а.с.12), довідкою №6403 від 30.07.2020 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.13). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач на даний час не проживає у вказаній адресі та не є членом сім`ї позивача, у зв`язку з його реєстрацією за вказаною адресою позивач змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved