Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона та відповідач від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем спільно не проживають, дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, матеріальної допомоги не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку участі не приймає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, від дня пред'явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивач вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, просив стягувати з нього 1500 гривень щомісячно. В обґрунтування своїх заперечень, зазначив, що він має проблеми зі здоров'ям, що потребує витрат на лікування, має на утримання спів жительку, яка знаходиться на обліку у зв'язку з вагітністю, власного житла не має, у зв'язку з чим орендує житло, на що також витрачає кошти. Окрім того, [PERSON] надав суду докази добровільного перерахунку на рахунок позивача коштів на утримання дитини, які періодично здійснював. Суд, вислухавши позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засідання, вважає наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER], яке знаходиться у матеріалах справи. Син проживає біля матері [PERSON] та, в основному, знаходиться на утриманні останньої. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов'язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється його батьком та зобов'язаний його утримувати. Проте, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема: прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, рівність обов'язків батьків щодо утримання дітей, стан здоров'я відповідача, те, що він частково матеріально допомагає дитині, прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 3000 гривень, щомісячно, є завищеними, не відповідають принципам розумності та справедливості, та вважає, що їх необхідно зменшити до 1500 гривень щомісячно, тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 640 гривня 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved