Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими спорудами по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт і заповіла їй все належне майно. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами по [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач - Молницька сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду заяву від 24.11.2015 року про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причину неявки, тому суд вважає, що розгляд справи слід провести у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] повторно виданого відділом РАЦС Герцаївського РУЮ Чернівецької області. За життя остання 01.09.1993 року склала заповіт, відповідно до якого все майно, яке їй буде належати на день смерті, заповіла своїй онуці [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем сільської ради. Відповідно до даних Молницької сільської ради після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і відповідно до запису в погосподарській книзі Молницької сільської ради рахується за спадкодавцем [PERSON] з 1962 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1962 року в сільській раді за [PERSON] то з того часу остання була власником цього житлового будинку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце коли і поскільки воно не змінене заповітом. Статтею 534 ЦК УРСР визначено, що право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] як особа, зазначена у заповіті від 01.09.1993 року, є спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управління і володіння спадковим майном, оскільки проводила поточний ремонт у належному спадкодавцеві будинку, обробляла присадибну ділянку. Позивач звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. 01.04.2015 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в частині земельної ділянки з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю. Постановою державного нотаріуса від 01.04.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців за заповітом, а також таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Наведені вище обставини підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм права та виходячи із характеру правовідносин, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст.524, 534, 549 ЦК УРСР (1963 року) та

Outcome: approved