Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 18 листопада 2006 року. У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини вона була змушена переїхати до Трускавця , оскільки мати хворіє та потребує постійного догляду. З тих пір вони бачаться рідко, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Впродовж шести років вони бачаться один раз на кілька місяців, повноцінним подружнім життям вони не живуть, почуття між ними охололи, а сім`я фактично розпалася. На її просьби зберегти сім`ю чоловік ніяк не реагує. Крім цього, відповідач має високооплачувану роботу та має реальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно. Просить розірвати укладений шлюб, стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно, стягнути з відповідача 500 грн. витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір. Від представника позивачки [PERSON] - адвоката Гайдука М.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивачки. Вказує, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2013 року. З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам сторін. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що позовна вимога позивачки про розірвання шлюбу є доведеною та такою, що підлягає до задоволення. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; те, що платник аліментів є особою працездатного віку, а також те, що у матеріалах справи відсутні відомості про його дохід. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років станом на день ухвалення судового рішення становить 2218 грн. Враховуючи, що кожен з батьків рівноцінно несе обов`язок щодо утримання дитини, те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікуються постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання, та, ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Сума аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити їй належний фізичний та духовний розвиток. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позову, а саме: з 02 грудня 2019 року. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів. При цьому з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із розглядом справи [PERSON] понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки. 29 листопада 2019 року [PERSON] уклала договір про представництво інтересів та надання правової допомоги із адвокатом Гайдука М.В. Статтею 59 Конституції України закріплено право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право вільного вибору захисника), положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на професійну правову допомогу. Постановою КМ України від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590, затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір мінімальної заробітної плати встановлений в розмірі 4723 грн. на місяць. Одночасно, розрахунок витрат часу в акті виконаних робіт на надання конкретних професійних послуг адвокатом Гайдуком М.В. проведено обґрунтовано та реально. Сума витрат на послуги адвоката є реальною, ґрунтується на принципах розумності, доцільності, раціональності. Адвокатом дотримано баланс між затратами часу на надання професійних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову, складністю справи, з одного боку, та розміром гонорару, з другого боку. Таким чином, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, кількість витраченого часу на підготовку документів, а також

Outcome: approved