Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичних фактів, зокрема, що вона є дочкою [PERSON] та її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 вересня 1956 року. В обґрунтування вимог заявник вказала, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] , однак у свідоцтві про її народження по батькові вказано « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Первісне свідоцтво про одруження її батьків було втрачене. 07 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України зроблено відповідний актовий запис за №2 та видане нове свідоцтво про шлюбу від 07 червня 2007 року серії [NUMBER] . При цьому, актовий запис про шлюб її батьків складений пізніше ніж її народження, а саме [INFO] . Однак, у свідоцтві про шлюб батьків та паспорті громадянина України [PERSON] зазначено, що шлюб між батьками був зареєстрований 22 вересня 1956 року. Вказані розбіжності у документах, викликають сумнів щодо її родинних відносин з батьком та позбавляють можливості внести зміни до актових записів та виправити помилки, допущені в них. Посилаючись на наведене, просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі. 13 вересня 2021 року представник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення заяви. У судове засідання заявник не з`явилася, хоча про дату, час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник заявника адвокат Магдич О.О. подала заяву про розгляд справи без її та заявника участі, заяву підтримує з підстав, викладених у ній. Судом встановлено, що 22 вересня 1956 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 червня 2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 1979 року, про що зроблено актовий запис за №25. 18 липня 1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 жовтня 2016 року. Прізвище заявника після укладення шлюбу « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 грудня 2006 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2017 року. Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за №00032015536 від 07 серпня 2021 року, 07 червня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області складено актовий запис за №2 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 21 березня 2018 року, складеного Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заявнику відмовлено у внесенні виправлення в актовий запис про її народження та актовий запис про шлюб її батьків. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що у свідоцтві про народження заявника зазначено у графі батько « [PERSON] », однак по батькові її помилково вказано, як « [PERSON] », що викликає сумніви у родинних відносинах. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Вищевказані розбіжності у документах, викликають сумніви у родинних відносинах із останнім. Відтак, з метою недопущення порушення прав заявника, суд приходить до переконання, про можливість встановлення факту родинних відносин судом. Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають до задоволення шляхом встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо вимог заявника про встановлення факту укладення 22 вересня 1956 року шлюбу між її батьками [PERSON] та [PERSON] слід зазначити наступне. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Однак, у поданій заяві заявником не вказано конкретної мети встановлення вказаного юридичного факту та для захисту яких прав необхідно. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 червня 2007 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 вересня 1956 року, про що зроблено актовий запис 07 червня 2007 року за №2 Соснівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що необхідність встановлення факту укладення шлюбу між батьками заявника виникла у зв`язку з тим, що заявнику відмовлено у внесенні виправлень до актового запису про шлюб щодо зазначення дати його складення 07 липня 2007 року. Однак, вказані обставини є підставою для оскарження вказаного рішення в порядку адміністративного судочинства. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис до суду проводиться у порядку адміністративного судочинства. Слід також зазначити, що відповідно до роз`яснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, заявник вправі оскаржити рішення Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо відмови у внесення виправлення в актовий запис про шлюб її батьків, в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: partial