Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 59950,00 грн., що складається з основної суми боргу в розмірі 55000,00 грн., та 3 % річних в розмірі 4950,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 23.07.2009 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою, відповідно до якого вона надала відповідачу у позику грошові кошти в сумі 55000,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути кошти до кінця листопада 2009 року, однак свої зобов'язання в обумовлений термін не виконав. Загальний розмір заборгованості із урахуванням 3 % річних складає 59950,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, але її представник завчасно письмовою заявою сповістив про неявку та можливість розгляду і вирішення справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримав та просив пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вивчивши матеріали справи та письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 55000,00 грн., про що власноруч написав письмову розписку та віддав її позивачу. При цьому [PERSON] зобов'язався повернути позивачу суму грошових коштів до закінчення листопада 2009 року. Однак, відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами того, що він повернув позивачці позичені грошові кошти у повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1040 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З огляду на ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1 та 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із розрахунку суми грошового боргу виконаних позивачем, сума заборгованості станом складає 55000,00 грн. Три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2009 року по 29.11.2013 року, тобто за 1095 днів, становить 4950 грн., що розраховані таким чином: 4950,00 (три проценти річних) = 55000,00 (сума основного боргу) * 1095 (кількість днів прострочення) * 3 % / 365 (кількість календарних днів у році). Розрахунок заборгованості було перевірено у судовому засіданні. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягнути борг по договору позики та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved