Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Проте відповідач періодично силою забирає у неї дитину і не віддає її по декілька днів. Посилаючись на те, що дитина маленька і потребує турботи матері, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, має стабільний самостійний дохід, а відповідач постійного доходу не має, проживає сам, вони з відповідачем не можуть добровільно визначити місце проживання дитини, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] з нею та визначити спосіб участі відповідача у вихованні дитини шляхом надання йому права спілкуватися із сином в її присутності один раз на тиждень в неділю з 10 години 00 хвилин по 18 годину 00 хвилин. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав. викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково - у частині визначення місця проживання дитини із матір'ю. Проти встановлення лише одного дня на тиждень для побачення із сином заперечував. Також пояснив, що він не бажає, щоб позивачка із сином проживала у її батьків по [ADDRESS], оскільки позивачка має жило у смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Представник служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області Денисенко Л.А. позов підтримала частково, та пояснила, що позивачка за місцем проживання характеризується позитивно, матеріально-побутові умови за місцем її проживання дозволяють їй проживати разом із сином. Тому важала доцільним, щоб малолітня дитина може проживати із матір'ю [PERSON] Проте, у зв'язку з тим, що на неодноразові виклики до служби відповідач [PERSON] не з'явився, жодного разу представники служби вдома його не застали, служба не змогла дізнатися про його згоду на побачення із дитиною, а тому позов в частині визначення способу участи відповідача у спілкуванні та вихованні сина. просила залишити без розгляду. Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 14 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області. Сторони однією сім'єю не проживають з 01 травня 2015 року. Малолітній [PERSON] проживає з матір'юпо [ADDRESS], яка його виховує та особисто утримує. З пояснень позивачки [PERSON], підтверджених в судовому засіданні поясненнями відповідача [PERSON], судом встановлено, що відповідач періодично, без згоди матері, з мотивів небажання того, щоб дитина проживала за вищевказаною адресою, забирає дитину до себе додому, де дитина проживає по декілька днів. Таким чином в добровільному порядку сторони, щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, згоди не дійшли. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дитини з матір'ю, судом встановлено не було. Висновком служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 26 січня 2016 року, виходячи із віку дитини, належного виконання материнських обов'язків, особистої прихильності дитини до матері, а також із того. що психологічно дитина потребує постійної турботи та підтримки з боку матері, встановлена доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON] Таким чином суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю - [PERSON] Разом з тим, право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, надано тому з батьків, хто проживає окремо від дитини і кому чиняться такі перешкоди. Враховуючи, що із позовом про визначення способу у вихованні дитини звернулася позивачка, яка проживає з дитиною, то суд вважає, що в цій частині позивачкою обрано не належний спосіб захисту, у зв'язку з чим суд вважає необхідним у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Outcome: partial