Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за вищевказаною адресою. Зазначала, що з 2019 року вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На даний час, разом з нею в будинку зареєстрований [PERSON] . Вказала, що [PERSON] з 17.02.2005 не проживає за цією адресою, особистих речей в квартирі не має, витрати на утримання квартири не несе. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за вищевказаною адресою. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 17.02.2005 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (далі - договір) (а.с. 10). Відповідно до п. 1 договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали в рівних частинах кожний, а [PERSON] прийняла у власність належну продавцю квартиру за номером [ADDRESS] . Згідно з п. 2 договору квартиру, що продається, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації м. Києва від 30.09.2004, згідно з розпорядженням № 1208 від 30.09.2004 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 11.10.2004 за № 1640. Відповідно до п. 5 договору продавці стверджують, що зазначена квартира на момент укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, не обміняна, не здана в оренду, пі забороною (арештом) не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не передана, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як в межах, так і за межами України немає. Згідно з п. 12 договору продавці зобов`язуються звільнити вказану в договорі квартиру до 28.02.2005 включно та знятися з реєстраційного обліку з неї до 28.02.2005. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.08.2019 [PERSON] успадкувала від своєї матері [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12). Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є вищевказана квартира (а.с. 21). Обгрунтовуючи позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , позивач посилалася на те, що вона є власником зазначеної квартири, у якій, крім неї, зареєстрований [PERSON] [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає з 17.02.2005. Крім того, [PERSON] вимоги за договором, передбачені п. 12 договору не виконав, а саме: щодо зняття з реєстраційного обліку у спірній квартирі [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у порушення вимог ст. 629 ЦК України та п. 12 договору [PERSON] свої обов`язки за договором не виконав, станом на 25.02.2020 [PERSON] не знятий з реєстраційного обліку в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак у квартирі не проживає більше одного року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, не підлягає задоволенню позов в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку за місцем її проживання. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи відноситься до компетенції відповідного органу реєстрації на підставі документів, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial