Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 18 березня 2014 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району. [PERSON] ще за життя, а саме 14 січня 2008 року, склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 07, згідно якого заповіла все своє майно [PERSON] Однак, остання повідомила, що не буде приймати заповідане їй майно та хоче щоб його прийняла вона, [PERSON] За таких обставин, у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, у звязку з чим просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнала. Крім цього вказала, що спадщину за заповітом не прийняла, а у спадковому будинку проживає тільки з вересня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2014 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 170251, виданим виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 20 березня 2014 року (а. с. 8). Також встановлено, що згідно довідки Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2113 від 07 листопада 2016 року, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 3А за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 50, [PERSON], яка померла 18 березня 2014 року, була головою дворогосподарства № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області (а. с. 11). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON], про що свідчить заповіт від 14 січня 2008 року, посвідчений секретарем Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 07 (а. с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно довідки Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2111 від 07 листопада 2016 року на час смерті [PERSON] в будинку № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області інших зареєстрованих осіб не було (а. с. 10), а [PERSON] почала постійно проживати у спадковому будинку лише з вересня 2015 року (а. с. 36). Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із копії спадкової справи № 59/2014, заведеної на майно померлої 18 березня 2014 року [PERSON], відомості щодо подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини відсутні. Таким чином, оскільки [PERSON] як спадкоємець за заповітом за померлою [PERSON] на час відкриття спадщини із останньою не проживала, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подала, тому таку не прийняла. Вказане також підтверджується поданою нею до суду заявою (а. с. 36). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, 29 липня 2014 року позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за покійною матірю [PERSON] (а. с. 5, 13-14), що стверджується вищевказаною спадковою справою, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 27-34). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 01-16/40 від 10 березня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 50 по вул. Духновича в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області, відсутній (а. с. 15). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом за покійною [PERSON] спадщину не прийняла, натомість таку прийняла спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (а. с. 10, 27-34), однак у останньої існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved