Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] у віці 83 років помер [PERSON] , про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено актовий запис №7629 від [INFO] та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири загальною площею 49,81 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №3061.К від 02.04.1996 року, посвідченого Запорізькою регіональною біржею нерухомості, зареєстрованого в ОП ЗМБТІ №36482 від 09.04.1996 року, на підставі якого до технічного паспорту на вказану квартиру внесено зміни щодо власника квартири. Часом відкриття спадщини є [INFO], тобто день смерті [PERSON] . На час смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були позивач та третя особа [PERSON] [PERSON] не прийняв спадщину, оскільки він не подавав заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, а також він взагалі не проживав із [PERSON] на час відкриття спадщини. Позивач зазначила, [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним бюро РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №4229 та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом РАЦС міськвиконком м. Запоріжжя 27.10.1984 року, актовий запис №2383 та є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦКУ вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно безперервно проживала разом із батьком за місцем відкриття спадщини, в т.ч. і на час відкриття спадщини, на її ім`я спадкодавець залишив заповіт, а протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦКУ, вона не заявила про відмову від спадщини. Вказала, що [PERSON] з 2016 по [INFO] здійснювала догляд за своїм батьком [PERSON] та проживала разом із ним без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою 15.10.2020 року головою правління ОСББ «Чарівна 121» Богдан О.В . За життя батько [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Куріпко В.О. 26.06.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №2/1024. За змістом заповіту [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначила, що [PERSON] особисто подала приватному нотаріусу ЗМНО Масловець Л.С. заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі якої було заведено спадкову справу №117/2020. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Масловець Л.С. від 30.10.2020 року [PERSON] було відмовлено у відкритті спадщини за заповітом з тієї підстави, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована окремо від спадкодавця. Крім того, вказує, що [PERSON] завжди допомагала та відвідувала свого батька [PERSON] , а з часом стан здоров`я батька почав погіршуватись, тому позивачка вирішила проживати разом із батьком та здійснювати за ним догляд. А також з 2016 року [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] не проживала разом через погіршення стосунків, а рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1793/17 шлюб між ними було розірвано, тому вона безперервно з 2016 року проживала зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звертає увагу, що саме вона сплачувала за комунальні послуги у спірній квартирі, а оскільки особові рахунки після смерті батька так і не були переоформлені, то оплата здійснювалась все ще від імені [PERSON] . Позивач не змінювала місце реєстрації, оскільки за адресою: [ADDRESS] їй на праві власності належала частина квартири, яку вона подарувала своїй дочці [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 03.01.2020, посвідченого ПН ЗМНО Горбашко М.В., зареєстрованого в реєстрі за №1. Похованням батька [PERSON] займалась позивачка, що підтверджується свідоцтвом про поховання № [NUMBER] , виданим начальником СКП «Запорізька ритуальна служба» [PERSON] , за змістом якого [PERSON] поховано на кладовищі Леваневське 01.12.2018 року, про що в книзі реєстрації поховань зроблено запис №2 Враховуюче вищевикладене, оскільки [PERSON] за життя залишив заповіт від 26.06.2007 року, яким заповідав позивачу свою квартиру [ADDRESS] , позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після його смерті та успадкувала вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, тому як протягом строку , встановленою ст. 1270 ЦКУ, вона не заявила відмови від спадщини, але оформити спадкові права не має можливості. Ухвалою суду від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 01.02.2021 року справу підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що не має заперечень проти позовної заяви, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Третя особи, [PERSON] в судове засіданні не з`явився, 28.01.2021 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, допитавши свідків, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 26.06.2007 року [PERSON] склав заповіт, що посвідчений державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Куріпко В.О., яким [PERSON] заповів, належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №2-1024 від 26.06.2007 року. Відповідна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу №3061.К від 02.04.1996 року. Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру складеного 19.02.1996 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого [INFO] Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 09.10.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. заведено спадкову справу №117/2020, після смерті [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Масловець Л.С. від 30.10.2020 №547/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 01.04.1965 Шевченківським районним бюро РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №429, [PERSON] є дочкою [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 27.10.1984 відділом РАЦС держвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №2383, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15.04.1970 бюро записів РАЦС, актовий запис №691, [PERSON] є сином [PERSON] . В матеріалах спадкової справи не міститься заяв [PERSON] про прийняття спадщини. На час смерті [PERSON] позивач була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Згідно з витягом із реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] , знято з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . [INFO] відкрилась спадщина після померлого [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки вона була зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець, чим порушила встановлений ст. 1269 ЦК України строк звернення із відповідною заявою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004за № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, суд вважає належним та допустимим доказом, що підтверджує спільне проживання позивача з спадкодавцем довідку, видану 15.10.2020 головою правління ОСББ «Чарівна 121» Богдан О.В., згідно з якої [PERSON] , [INFO] , з 2016 по [INFO] проживала разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] , без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною статтями 1251-1252 ЦК України. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Отже єдиним спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є позивач [PERSON] , яка доглядала [PERSON] , піклувалася про його здоров`я. Саме [PERSON] зазначена у заповіті у якості спадкоємця, заповіт недійсним не визнаний, позивач не відмовлялась від прийняття спадщини. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Таким чином з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, проаналізувавши правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, враховуючи наявність заповіту відносно спадщини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved