Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24995594 від 02.10.2015 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», визнати за нею право власності на квартиру № 8 в будинку № 97 на вул.Любінській у м.Львові та зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на квартиру № 8 на вул. Любінській, 97 в м. Львові за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що державний реєстратор порушив порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та безпідставно прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що належить позивачу, за ТзОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс», оскільки останній не надав документів, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, є підставою для реєстрації права власності. Державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення не було встановлено факту наявності простроченої заборгованості за кредитним договором та вважає, що рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинне бути прийняте тим нотаріусом, що посвідчував договір іпотеки. Зазначає, що ТзОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» вимагає виселитися з спірної квартири, оскільки вважає себе законним власником. Ухвалою Залізничного районного суду від 16.08.2017 р. позов в частині вимог про зобовязання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за заявою представника позивача залишено без розгляду. Суд вважав за можливе розглянути справу без участі позивача, оскільки його представником [PERSON] подано заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без участі позивача та його представника, що відповідає вимогам ч.2\~ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1301/0608/88-108, згідно якого банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 35\~000 дол. США на строк з 25 червня 2008 р. по 24 червня 2018 р. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 25.06.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (іпотекодержатель) з однієї сторони та фізичною особою [PERSON] з другої сторони, яка є майновим поручителем за виконання громадянкою [PERSON] зобовязань, передбачених кредитним договором №1301/0608/88-108, було укладено іпотечний договір серії ВКО № 884143, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 4369. 25 червня 2010 р. до іпотечного договору було внесено зміни шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень № 1 до Іпотечного договору. 02 жовтня 2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було прийнято рішення № 24995594, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру № 8 на вул. Любінській, 97 у м. Львові за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «[PERSON] плюс». Відомості про право власності були внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується інформаційною довідкою № 47587568 від 13.11.2015 р. Підставою винесення вказаного рішення став договір іпотеки № 4369 від 25.06.2008 р. посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи № 740884546101, що була витребувана судом в процесі розгляду справи, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від імені ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулася [PERSON], до якої долучила: квитанцію від 02.10.2015 р. за надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію; квитанцію від 02.10.2015 р. (адміністративний збір); копію довіреності; копію паспорта [PERSON], копію договору іпотеки від 25.06.2008 р.; копію договору про внесення змін та доповнень № 1 від 25.06.2010 р. Частиною 2\~статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року\~(далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього\~Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Відповідно до частини 1\~статті 15 Закону № 1952-IV\~державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених\~статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7\~ст.16 вказаного Закону №1952-IV). Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим\~Законом\~та іншими нормативно-правовими актами (ч.3\~ст.17 Закону № 1952-IV). Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Під час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.10.2015 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно керувався пунктом 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703, який втратив чинність 11.02.2014 р. Натомість, процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868\~(далі - Порядок № 868). Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (п.36 Порядку № 868). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до частиною 1\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно\~статті 37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відповідно до п. 11 іпотечного договору від 25.06.2008 р. № 4369 із змінами від 25.06.2010 р. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений Основним зобовязанням, Позичальник не поверне Іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим Договором, та в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобовязання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Позичальнику та Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобовязання та/або зобовязань, передбачених цим Договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору. Відповідно до пункту 46 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги та факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги. Обовязок з надіслання вимоги може бути виконаним тільки у разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем, оскільки строк її виконання обчислюється з моменту отримання. Судом встановлено, що ТзОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» не подало державному реєстратору вказане вище повідомлення з підтвердженням завершення тридцятиденного строку з моменту його отримання іпотекодавцем, як і документ про оплату пересилання поштового відправлення. Крім цього, державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 11 іпотечного договору від 25.06.2008 р. № 4369 із змінами від 25.06.2010 р. не було перевірено факт виконання умов кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] та [PERSON], а відтак не зясовано підстав для здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», тобто не встановлено факту порушення основного зобовязання. Отже, державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за неподання для цього передбачених п. 46 Порядку № 868 документів та не встановлення наявності заборгованості за кредитним договором проведена нотаріусом як державним реєстратором без дотримання положень ст. 9 та 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому рішення № 24995594 від 02.10.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконним і підлягає скасуванню. Дані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного суду України від 11.04.2017 р. у справі № 822/864/15. За таких обставин, у звязку із прийняттям оскаржуваного рішення позивача також було незаконно позбавлено права власності на квартиру № 8 на вул. Любінській, 97 у м. Львові. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Враховуючи те, що ТзОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» вважає себе власником спірної квартири, заперечуючи право власності позивача на таку, поряд з цим з наведених мотивів суд дійшов висновку про незаконність реєстрації права власності за ТзОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» на цю квартиру, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання права власності на квартиру № 8 по вул. Любінській у м. Львові за [PERSON] для підтвердження наявного в позивача права власності. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що вимогу позову про зобовязання приватного нотаріуса внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності на квартиру було залишено без розгляду, тому сплачений за таку судовий збір в розмірі 487,20 грн. не відшкодовується позивачу. Що стосується позовних вимог, які розглядалися судом по суті, то їх задоволено повністю, при цьому вимога про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно заявлена до обох відповідачів, тому з кожного із відповідачів на користь позивача слід стягнути по 243,60 грн. судового збору. Щодо вимоги позову про визнання права власності, то така заявлена до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яким не визнавалось право власності позивача, тому на користь [PERSON] із цього відповідача слід стягнути 3954,70 грн. судового збору.

Outcome: approved