Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 2004 року по теперішній час відкрито та безперервно користується та володіє квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження вказаної квартири №717/01-18 від 07.10.2016 року, складеним за участю сусідів та депутатів місцевої ради. Власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1995 року був [PERSON], який нею фактично володів та користувався до 2004 року, після чого він вибув до Російської федерації та прийняв громадянство Російської Федерації. [INFO] року [PERSON] помер та спадщина, яка відкрилася після його смерті, ніким не прийнята та відумерлою не визнана. Фактичне утримання, обслуговування, поточний ремонт даної квартири на оплату комунальних послуг, що надаються до неї, здійснює позивач власними силами та за власні кошти. Проте оформити у встановленому порядку право власності на зазначену квартиру та здійснювати сві правомочності власника на даний час позивач не може, оскільки не є титульним володільцем вказаного нерухомого майна. Разом з тим [PERSON] більше 11 років спірною квартирою не цікавився, не утримував її та фактичне володіння нею не здійснював. На даний час зареєстровані власники спірної квартири фактично відсутні. Таким чином, володіння позивачем спірним майном є добросовісним. Згідно п.1.8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Правила статті 344 про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Отже перебіг строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю починається з 01.01.2001 року. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. Відтак строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю на спірну квартиру на даний момент нависав. За таких обставин позивач має право на набуття права власності на спірну квартиру за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом вручення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року. Згідно протоколу судового засідання Новозибковського міського суду Брянської області Російської Федерації від 04 грудня 2017 року та заяви [PERSON] від 04 грудня 2017 року, відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, не заперечувала проти розгляду справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом вручення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року. Згідно протоколу судового засідання Чертановського районного суду м. Москви Російської Федерації від 01 грудня 2017 року та заяви [PERSON] від 01 грудня 2017 року, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, не заперечував проти розгляду справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 28 лютого 1995 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.9). Згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] виданого [INFO] року Відділом РАЦС міста Новозибкова управління РАЦС Брянської області, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року в м. Новозибков Брянської області Росія (а.с.8). Після смерті [PERSON] Брянківською нотаріальною палатою Новозибківського нотаріального округу заведена спадкова справа№82/2013. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON], яка прийняла у спадок квартиру [ADDRESS] Російської Федерації; [PERSON], [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.54-67). Згідно акту обстеження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] №717/01-18 від 07.10.2016 року, складеного депутатами Новолуганської сільської ради [PERSON], [PERSON], в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], вищезазначена квартира однокімнатна, розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку. Господар квартири [PERSON], помер [INFO] року. На період смерті. Фактично за даною адресою не мешкав. Квартира знаходиться в задовільному стані. Зі слів сусідів у квартирі постійно проживає [PERSON], яка фактично здійснює її утримання, сплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт з 2004 року по теперішній час (а.с.7). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73902198, за параметрами запиту: [ADDRESS] - відомості відсутні (а.с.34). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як зазначено в п.п. 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існувало до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном більше 10 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача, оскільки визнання права власності за набувальною давністю можливе лише в судовому порядку.

Outcome: approved