Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що під час спільного проживання у них з відповідачем народилося троє дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Зазначає, що останні три роки їх стосунки охололи, відповідач постійно виїздив за кордон на заробітки, періодично бував вдома, однак зароблені кошти використовував на потерби сім`ї, а частину на власні потреби, в тому числі на спиртне, через що у них постійно виникали сварки. Ці сварки призводили до образ відповідача та спроб застосувати фізичне насильство щодо неї. З наведених підстав вони не проживають разом півроку, проживаючи в різних кімнатах одного будинку, однак діти знаходяться на її вихованні та утриманні у чому відповідач допомоги не надає. Просить суд врахувати, що відповідач нерухомого майна в рахунок аліментів дітям не передавав, до часу звернення до суду аліментів у добровільному порядку не сплачував, стан його здоров`я - здоровий, матеріальне становище нормальне, інших дітей чи непрацездатних батьків, щодо яких він має обов`язків утримання не має. Позивачка стверджує, що відповідач має значні заробітки, працевлаштований за кордоном, має дохід щомісяця в сумі до 900 доларів США, однак розмір доходу приховує. Посилається на положення ст. 18, ст. 141 ст. 181, ст.191 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень, на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Вказала, що відповідач півроку не надавав ніяких коштів на утримання дітей. Одноразово передав на утримання дітей 300 долларів США на Великдень. Самостійно вона не спроможна утримуваити дітей, оскільки ніде не працює та має багато витрат, зокрема щодо придбання на опалювальний сезон дрова та інших повязаних з господарством витрат. В зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги відповідача на утримання дітей. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2.11.2006 року, який було зареєстровано виконкомом Лазівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №21 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] Відповідно до свідоцтв про народження дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьком значиться відповідач, а мати позивач (а. с. 5 - 7). В підтвердження належності позивачу права вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, до позовної заяви додано акт обстеження матеріально - побутових умов та довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.04.2021 року, з яких вбачається, що малолітні діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітніми дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей на користь позивачки, з якою проживають малолітні діти. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць у розмірі : з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей суд враховує майновий стан позивачки, з якою проживають діти та яких вона утримує самостійно, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, відомостей про постійне місце роботи якого позивачкою не надано та його працездатний вік, та можливість працювати та утримувати спільних з позивачкою дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки, щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21 квітня 2021 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908.00 гривень судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial