Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Базаліївської сільської ради Чугуївського району Харківської області, про встановлення права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06 вересня 1998 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю). Право померлої на вищезазначену земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай). [PERSON] не встигла за життя отримати на своє ім'я Державний акт на право власності. Згідно листа Управління Держземагентства у Чугуївському районі Харківської області на [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), який знаходиться в управлінні як не витребуваний. На момент її смерті з нею фактично проживав [PERSON]. Оскільки інші спадкоємці після померлої відсутні, [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оформити документи та зареєструвати право власності [PERSON] тоді не міг, оскільки не мав достатньо грошових коштів. 23 квітня 2009 року [PERSON] помер. Після його смерті позивач, як його дружина, стала спадкоємцем першої черги. Вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним. Вона не може оформити свої права, так як її чоловік за життя не встиг оформити право на земельну частку (пай) та у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 1998 року померла [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «Базаліївський», розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Право померлої [PERSON] на вищезазначену земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0171664, виданим на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1997 року №343/1. [PERSON] не встигла за життя отримати на своє ім'я Державний акт на право власності. Згідно листа Управління Держземагентства у Чугуївському районі Харківської області на [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), який знаходиться в управлінні як не витребуваний. На момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично проживав разом з нею за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Базаліївка, вул. Леніна, буд. 42. Вони підтримували один одного та доглядали один за одним під час хвороб. Вони з померлою вели спільне господарство, обробляли город та сад, вирощували городину для харчування. [PERSON] давала йому гроші для придбання ліків, які були необхідні [PERSON] для підтримання здоров'я, також [PERSON] купувала для [PERSON] продукти харчування, які вони не могли виростити на городі, такі, як сіль, цукор, хліб, одяг та предмети побуту. [PERSON] був інвалідом, не працював та перебував на утриманні у [PERSON] Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, доглядали будинок, частково робили ремонт, спільно сплачували за комунальні послуги, купляли речі та майно для сумісного користування, мали спільне дозвілля, несли спільні витрати. Фактично з 1995 року по час смерті [PERSON], [PERSON] знаходився на її утриманні та постійно проживав разом з нею. Після її смерті [PERSON] продовжив проживати в будинку та користуватися всім майном, продовжував обробляти город, вирощувати городину, знищував бур'яни, доглядав за будинком, вивозив побутове та будівельне сміття, розпоряджався особистими побутовими речами померлої. Вказане вище обставини підтверджуються також поясненнями [PERSON], який в поданій до суду заяві, підтвердив що на момент смерті [PERSON], [PERSON] фактично проживав разом з нею. [PERSON] давала йому гроші для придбання ліків, також [PERSON] купувала для [PERSON] продукти харчування та предмети побуту. Фактично з 1995 року по час смерті [PERSON], [PERSON] знаходився на її утриманні та постійно проживав разом з нею. Після смерті [PERSON], [PERSON] продовжив проживати в будинку та користуватися всім майном. Після смерті [PERSON] в сільській раді [PERSON] було роз'яснено, що якщо він був на утриманні в спадкодавця та вступив в управління майном, то відповідно до ст.ст. 531, 549 ЦК Української РСР (1963р.), який діяв на той час, визнається, що він як спадкоємець прийняв спадщину. Враховуючи те, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном померлої [PERSON] протягом шести місяців з дня її смерті, він фактично прийняв спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] Оскільки інші спадкоємці після померлої відсутні, [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оформити документи та зареєструвати право власності [PERSON] тоді не міг, оскільки не мав достатньо грошових коштів. 23 квітня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ №215820, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №5988. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після його смерті позивач, як його дружина, стала спадкоємцем першої черги. У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним. Окрім цього, місце її реєстрації проживання та місце реєстрації проживання її чоловіка є одна й та сама адреса. Позивач не може оформити свої права, так як її померлий чоловік за життя не встиг оформити право на земельну частку (пай) та у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved