Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] у м. Луганськ. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України для реалізації спадкових прав. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, просили розглянути справу за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорту [PERSON] , остання є громадянкою України, та згідно копії довідки від 29.11.2016 року № 6121 її фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с., 6, 12) Відповідно до копії паспорту [PERSON] , останній був громадянином України. (а.с.8) Родинні відносини заявниці з померлим підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.1980 року, згідно якого батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] . (а.с.10) Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , від 24.04.1999 р, [PERSON] та [PERSON] , 24.04.1999 р. одружились , після чого прізвище дружини є « [PERSON] ». (а.с.11) Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 331 від 09.03.2021 року та довідки про причину смерті № 331, виданих на тимчасово непідконтрольній території України, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Луганськ, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця. (а.с.9) Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті незважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Факт такої відмови підтверджується листом Міловського районного відділу ДРАЦС. (а.с.5) Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявницею було доведено, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Луганськ Луганської області, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved