Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Батько дитини, починаючи з січня 2002 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 20.05.2003 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. Батько жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, дитина батька не пам'ятає і не сприймає як свого батька. Про що свідчить свідоцтво про зміну імені та прізвище [PERSON]. Батько ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи - відділу опіки та піклування служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання, яке було призначене на 20 грудня 2017 року не з'явився, в попередньому судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши думку учасників процесу; думку неповнолітнього [PERSON], який в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з батьком він не спілкується, ніхто не забороняв йому спілкуватися з батьком; свідчення свідка [PERSON], яка в судовому засіданні посвідчила, що мати забороняла сину бачитися з батьком, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що [INFO] року народився [PERSON] (прізвище змінено з [PERSON], відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 04 лютого 2016 року) [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] проживає разом з мамою. [PERSON] проживає окремо, з сином не спілкується, вихованням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Доказів тому, що [PERSON] створювалися перешкоди у спілкуванні з сином до суду не надано. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Згідно довідки №01-38/270 від 06.07.2017 року спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів № 77 м. Хмельницького встановлено, що батько [PERSON] протягом 2006-2017 років ніколи не цікавився життям та навчанням сина у школі (жодного разу не навідував навчальний заклад: не був на батьківських зборах, за час навчання [PERSON] в навчальному закладі жодного разу в школі не був. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 01-34 /2197/17 від 24.11.2017 року було визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON], [INFO] року оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Приймаючи вказане рішення орган опіки та піклування виходив з того, що батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, здоров'я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи, не сприяє розвитку природних здібностей. [PERSON] був належним чином повідомлений про слухання питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, але не прибув на нього, не надав заяв на пояснення причин відсутності, не телефонував, не надав можливості обстежити житлово-побутові умови. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. У зв'язку з свідомим нехтуванням відповідачем своїх батьківських обов'язків, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved