Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Перукарня Мальва» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно наказу № 1 від 01.09.1992 року вона була прийнята по переводу з фірми «Днепр» на державне підприємство побутового обслуговування населення «перукарем чоловічим». Наказом № 4 від 23.03.1994 року підприємство перейменовано в «організацію орендарів побутового обслуговування населення «Мальва»». Наказом № 6 від 06.08.1994 року підприємство перейменовано в «Черкаське закрите акціонерне товариство «Мальва»». Протоколом зборів акціонерів від 22.05.2011 року в зв'язку з приведенням установчих документів до вимог Законів України «Про акціонерні товариства» визначено тип та назву товариства «Приватне акціонерне товариство «Перукарня «Мальва»». Наказом № 62 § 2 від 31.12.2013 року вона звільнена з посади «перукаря» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України - «по скороченню штату». Вважає своє звільнення незаконним, і таким яке здійснено з грубим порушенням низки вимог КЗпП України, так як фактично ніякого скорочення чисельності штату не було, а її звільнення переслідувало мету розправи з не угідним працівником. Підставою для її звільнення з роботи послугував протокол № 16 «розширеного засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» від 29.10.2013 року, де була заслухана акціонер [PERSON], яка внесла пропозицію «не купувати новий касовий апарат», до якого вона немала ніякого відношення, а скоротити штатну одиницю її - майстра чоловічого залу. В протиріччя пропозиції [PERSON], член наглядової ради [PERSON], довела до відома акціонерів про нібито грубе порушення нею «касової дисципліни», але в чому саме виражається таке порушення не пояснила. Крім того, [PERSON] під «грубим порушенням касової дисципліни» повідомляла про її нібито невиконання наказу №2 від 03.01.2013 року про доведений місячний план в сумі 3300 гривен, що «призводить до збитків на підприємстві і утримання такого майстра недоцільно і збитково». Про план в сумі 3300 гривен їй до теперішнього часу нічого не відомо. В зв'язку з повідомленнями [PERSON] та [PERSON] була прийнята пропозиція в зв'язку з недоцільним утриманням касового апарату на обслуговані підприємства і збитковістю для ПРАТ «Перукарня «Мальва» - скоротити штатну одиницю, за недоцільністю утримання - [PERSON] Вищезазначеним протоколом члени Наглядової Ради та акціонери вирішили «довести до відома директора ПРАТ «Перукарня «Мальва» Дубицькому І.В. та зобов'язати його до 01.11.2013 року прийняття мір згідно закона України», але в рішенні розширеного засідання Наглядової Ради ПРАТ «Перукарня «Мальва» не зазначена пропозиція про її звільнення та які саме міри повинен прийняти директор ПРАТ «Перукарня «Мальва» згідно закона України. В порушення ст. 47 КЗпП України керівництво ПРАТ «Перукарня «Мальва» не виконало обов'язок про видачу їй копію наказу про звільнення, а також намагалися вручити їй неналежним чином оформлену трудову книжку. В грубе порушення ст. 115 КЗпП України їй не виплачувалась зарплата за жовтень, листопад 2013 року, а тому і в порушення ст.116 КЗпП України остаточний розрахунок з нею в день звільнення не був проведений. Фактично остаточний розрахунок проведений 28.01.2014 року, а тому згідно ст. 117 КЗпП України, за вказане порушення трудового законодавства наступає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Як наслідок такими незаконними діями Приватного акціонерного товариства «Перукарня Мальва» їй завдано великої моральної шкоди, яка виразилась в тому, що порушились її громадські зв'язки, було відсутнє матеріальне забезпечення сім'я і вона змушена була у своїх родичів та знайомих брати гроші в борг, що принижувало її честь та гідність, що в свою чергу породжувало сімейні сварки. З часу звільнення і до теперішнього часу вона перебуває в пригніченому психологічному стані, так як позбавлена можливості належним чином забезпечити матеріальне існування сім'я. Такі незаконні дії Приватного акціонерного товариства «Перукарня Мальва» стосовно неї знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку, а тому моральну (немайнову) шкоду вона оцінює в 5000 грн. Просить суд скасувати § 2 наказу № 62 від 31 грудня 2013 року про її звільнення з роботи по скороченню штату - п. 1 ст. 40 КЗпП України, та поновити її на посаді чоловічого перукаря Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва». Визнати недійсним запис в моїй трудовій книзі за № 6 від 31.12.2013 року. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» на мою користь відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5000 грн. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» на її користь понесені витрати за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. Допустити до негайного виконання рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах одного місяця. 05 травня 2014 року позивачем надано додатковий розрахунок розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 6179 грн. за період з 01.01.2014 року по 05.05.2014 року В судовому засіданні позивач та її адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в позові відмовити, надала суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі повного всебічного з'ясування обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно наказу № 1 від 01.09.1992 року [PERSON] була прийнята по переводу з фірми «Днепр» на державне підприємство побутового обслуговування населення «перукарем чоловічим». Наказом № 4 від 23.03.1994 року підприємство перейменовано в «організацію орендарів побутового обслуговування населення «Мальва»». Наказом № 6 від 06.08.1994 року підприємство перейменовано в «Черкаське закрите акціонерне товариство «Мальва»». Протоколом зборів акціонерів від 22.05.2011 року в зв'язку з приведенням установчих документів до вимог Законів України «Про акціонерні товариства» визначено тип та назву товариства «Приватне акціонерне товариство «Перукарня «Мальва»». Наказом № 55 від 01.11.2013 року, в зв'язку з рішенням наглядової ради від 29.10.2013 року директором Дубіцьким І.В. наказано скоротити 3 штатні одиниці з 01 січня 2014 року - перукар чоловічий - [PERSON], адміністратор - [PERSON], манікюрниця - [PERSON] Наказом № 62 § 2 від 31.12.2013 року [PERSON] звільнена з посади «перукаря» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України - «по скороченню штату». Підставою для звільнення [PERSON] з роботи послугував протокол № 16 «розширеного засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» від 29.10.2013 року, в якому вказано: порядок денний - вирішити питання заміну касового апарату. Слухали: 1. Акціонера [PERSON], яка внесла пропозицію не купувати новий касовий апарат, а скоротити штатну одиницю, [PERSON] майстра чоловічого залу. 2. Члена Наглядової Ради [PERSON], яка довела до відома акціонерів про грубе порушення касової дисципліни [PERSON], а саме невиконання наказу директора № 2 від 03.01.2013 року. Жодного разу вона не виконала доведений план 3.300 грн. Невиконання місячного плану майстром [PERSON] призводить до збитків на підприємстві і утримувати такого майстра недоцільно і збитково. Пропозиції: 1. В зв'язку з недоцільним утриманням касового апарату на обслуговані підприємства і збитковістю для ПрАТ «Перукарня «Мальва» виникла пропозиція скоротити перукаря [PERSON] 2. Скоротити штатну одиницю за недоцільністю утримання. 3. Перехід на другу форму праці. 4. Запропонувати посаду прибиральниці або двірника. Вирішили: рішення розширеного засідання наглядової Ради довести до відома директора ПрАТ «Перукарня «Мальва» Дубіцькому І.В. та зобов'язати до 01.11.2013 року прийняти міри згідно закону. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що на підприємстві відбулося скорочення чисельності штату працівників в зв'язку з економічною недоцільністю використання їх праці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п. 19 постанови № 9 від 06.11.1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Право визначити штат і чисельність працівників-прерогатива роботодавця. Роботодавець має право визначити чисельність, штат і структуру підприємства, установи, організації,суд під час розгляду відповідних справ може лише перевірити чи справді мало місце скорочення чисельності (штату) працівників або зміни в організації праці та виробництва. Відповідне рішення оформлюється наказом про внесення змін до штатного розпису (це наказ із основної діяльності) в констатуючій частині якого доцільно викласти обґрунтовані причини, якими викликано необхідність скорочення чисельності або штату працівників, а в розпорядчій частині - зазначити посади, що підлягають скороченню. Зважаючи на необхідність визначення переважного права працівників, посади яких скорочуються на залишення на роботі, повідомлення їх про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяця, наказ повинний бути виданий приблизно за два місяці до запланованого звільнення працівників. В наказі № 55 від 01.11.2013 року необґрунтовано підстави для скорочення штату ПрАТ «Мальва», а посилання на протокол № 16 «розширеного засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» від 29.10.2013 року, також є не доцільним, оскільки в даному протоколі також не йдеться про те, що скорочення проводиться в зв'язку з виробничою необхідністю чи змінами в організації праці, а вказано про скорочення посади конкретно [PERSON] в зв'язку з грубим порушенням касової дисципліни, невиконанням плану. Відповідно до протоколу № 16 «розширеного засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» від 29.10.2013 року [PERSON] була запропонована посада прибиральниці або двірника, однак відповідно до вказаного ж протоколу позивач [PERSON] була відсутня в даному засіданні наглядової ради. Пропозицію щодо переведення слід оформити письмово. У разі відмови працівника від запропонованих вакансій, працівник повинен поставити дату та підпис. Відповідно до п. 19 постанови № 9 від 06.11.1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд з'ясовує які є докази того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. Якщо працівник відмовився засвідчувати свою відмову про це складається відповідний акт в якому зазначаються всі обставини відмови працівника, а також те, що працівникові роз'яснено зміст та вимогу п. 1 ст. 40, ст. 492 КЗпП України. Доказів про те, що [PERSON] пропонувалася робота, а також не було можливості перевести її на іншу роботу відповідачем в судовому засіданні не надано. Також відсутні відомості про те, що позивач [PERSON] відмовлялася від іншої запропонованої роботи. Крім того, відповідно до статуту ПАТ «Перукарня «Мальва» в повноваження наглядової ради не входить пропонування іншої роботи. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Дані вимоги закону роботодавцем не було взято до уваги. [PERSON] працювала в ПАТ «Перукарня «Мальва» з 01.09.1992 року по день звільнення, та має безперервний стаж, тому має переважне право на залишення на роботі. Адвокат позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що звільнення [PERSON] відбулося не за два місяці, як передбачено чинним законодавством. Представник відповідача заперечувала дане посилання адвоката позивача, оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року при розгляді адміністративної справи за позовом приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» до територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису встановлено «… позивач дотримався вимог ст. 49-2 КЗпП України в частині персонального попередження працівника про його звільнення не пізніше ніж за два місяці.», тому відповідно до ст. 61 ЦПК України даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні Черкаського окружного адміністративного суду по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Перукарня «Мальва» до територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису, [PERSON] не була учасником судового процесу. Частиною 1 ст. 49-1 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Частиною 3 ст. 70 ЦПК України передбачено, що строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 3 ст. 70 ЦПК України). Наказом № 55 від 01.11.2013 року попереджено [PERSON] про звільнення, яке відбудеться саме 01 січня 2014 року, однак наказом № 62 § 2 від 31.12.2013 року [PERSON] звільнена з посади «перукаря» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України - «по скороченню штату». Крім того, два місяці закінчувалося 31 грудня 2013 року, тому [PERSON] повинна бути звільнена з 01 січня 2014 року, а оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2014 році» за загальним правилом, враховуючи положення статті 73 Кодексу законів про працю України, у 2014 році на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводиться у такі святкові дні і дні релігійних свят: 1 січня - Новий рік (середа), тому наказ про звільнення [PERSON] повинен бути винесений 02 січня 2014 року. Одночасно із попередженням працівників до районного центру зайнятості направляється відповідне спеціальне повідомлення про можливі звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП. Частиною 3 ст. 49 2 КЗпП та ч. 3 п. 4 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI покладено обов'язок на підприємства попереджати державну службу зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці. У такому попереджені зазначаються підстави вивільнення, в даному випадку скорочення чисельності працівників, строки вивільнення, найменування професій (спеціальностей), кваліфікація вивільнюваних працівників, розмір оплати їх праці. Звітність про заплановане вивільнення працівників подається до державної служби зайнятості за формою № 4-ПН (план), затвердженою наказом Мінпраці від 19.12.2005 року № 420. В судовому засіданні представник відповідача повідомляла про те, що ними було направлено повідомлення про звільнення до центру зайнятості, однак документально даний факт не підтвердила. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що ПАТ «Перукарня «Мальва» при звільненні [PERSON] здійснив ряд порушень, згідно трудового законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині скасування & 2 Наказу № 62 від 31 грудня 2013 року «Про скорочення штату», поновлення її на посаду чоловічого перукаря в Приватне Акціонерне Товариства «Перукарня «Мальва», та визнання недійсним запису в трудовій книжці за № 6 від 31.12.2013 року підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Враховуючи, що [PERSON] була звільнена 31 грудня 2013 року, тому розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен бути проведений з 01 січня 2014 року по день винесення рішення, а саме по 05 травня 2014 року. Суд не бере до уваги розрахунок позивача, оскільки до даного розрахунку ввійшли місяці листопад та грудень 2013 року, та фактично виплачена заробітна плата [PERSON], а відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, оскільки позивачка була звільнена 31.12.2013 року, тому суд приходить до висновку, що для розрахунку середньомісячної заробітної плати необхідно брати останні 2 календарні місяці роботи, які передують події, тобто жовтень листопад 2013 року. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], видану ПАТ «Перукарня Мальва» заробітна плата позивача за жовтень 2013 року складала - 1102,17 грн., за листопад 2013 року - 1207,14 грн. Сума середньої заробітної плати за вимушений прогул за період з 01 січня 2014 року по 05 травня 2014 року становить 4829,16 грн. Виходячи з наступного: Середня заробітна плата за один місяць становить 1102,17 грн.+1207,14 грн. / 2=1154,65 грн. Середньоденна заробітна плата становить 52,64 грн., відповідно до довідки ПАТ «Перукарня «Мальва». Період затримки заробітної плати за вимушений прогул з 01 січня 2014 року по 05 травня 2014 року складає 4 місяці 4 дні. Тому, за 4 місяці (1154,65 грн. х 4 = 4618,60 грн.) + 4 дні (52,64 грн. х 4 = 210,56 грн.) = 4829,16 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації встановлюється законом. А згідно із ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, для того, щоб суд присудив витрати на користь першої сторони, вона повинна документально їх підтвердити. Таким підтвердженням може бути укладений в письмовій формі договір на надання правової допомоги. В ньому необхідно передбачити, яка саме правова допомога буде надаватися особі (складання позовної заяви, відзиви на позови, представництво в суді та ін.). Більше того, в договорі потрібно зазначити, по якій саме справі надаватиметься правова допомога (наприклад: по справі зі стягнення аліментів, заборгованості за договором № такий-то від такого-то числа, про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди). Не завадить також конкретно вказати, хто буде виступати відповідачем/позивачем у даній справі. У разі недотримання цих положень протилежна сторона може поставити в суді під сумнів те, що правова допомога надається саме по цій справі, що може бути підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат. Відповідно до договору про надання юридичної допомоги від 24 лютого 2014 року адвокат [PERSON] представляв у встановленому порядку інтереси клієнта - [PERSON] в судових засіданнях по даній цивільній справі, які відповідно до журналу судових засідань тривали 2 години 43 хвилини. З наданих суду квитанцій від 31 березня 2014 року та 05 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] сплачено кошти за надання правової допомоги у розмірі 800 грн. Таким чином, суд приходить до висновку що правові витрати у розмірі 800 грн. підлягають до задоволення, оскільки підтверджені документально. Позивач в своїй позовній заяві вказує, що незаконними діями Приватного акціонерного товариства «Перукарня Мальва» їй завдано великої моральної шкоди, яка виразилась в тому, що порушились її громадські зв'язки, було відсутнє матеріальне забезпечення сім'я і вона змушена була у своїх родичів та знайомих брати гроші в борг, що принижувало її честь та гідність, що в свою чергу породжувало сімейні сварки. З часу звільнення і до теперішнього часу вона перебуває в пригніченому психологічному стані, так як позбавлена можливості належним чином забезпечити матеріальне існування сім'я. Такі незаконні дії Приватного акціонерного товариства «Перукарня Мальва» стосовно неї знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку, а тому моральну (немайнову) шкоду вона оцінює в 5000 грн. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не надала суду ні в своїх поясненнях ні в самій позовній заяві, з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди, не надала суду докази в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Статтею 10 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Перукарня «Мальва» судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved