Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом в якому просив зняти арешт з усього нерухомого майна, належного [PERSON] накладеного на підставі постанови від 16.05.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції Шпаківським Олександром Васильовичем про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП№ 31850323 та скасувати (виключити) запис про обтяження за реєстраційним номером 12499591 від 16.05.2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо заборони відчужувати усе майно належне [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що 26.03.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції Шпаківським Олександром Васильовичем, на виконання виконавчого листа № 2-11 виданого 23.02.2012 року Попільнянським районним судом Житомирської області, відкрито виконавче провадження № 31850323 про стягнення з нього на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 37764,89 грн., моральної шкоди в сумі 1 000 грн та судові витрати в розмірі 478 грн., сплаченого державного мита та витрат на ІТЗ. 16.05.2012 року в рамках виконавчого провадження № 31850323, державним виконавцем було прийнято постанову про накладення арешту на усе належне йому майно, оголошено заборону на його відчуження та здійснено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який до цього часу не знято. Із листа начальника відділу державної виконавчої служби Черняхівського району за № 6442 від 25.03.2020 року йому стало відомо, що 25.10.2012 року постановою про повернення виконавчого документу, державний виконавець, повернув стягувачу - [PERSON] , виконавчий лист № 2-11, на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на день повернення). Станом на 24.03.2020 року виконавчий лист № 2-11 на виконанні в Черняхівському ДВС не перебуває, так як стягувач повторно його на виконання не подавав, а тому матеріали виконавчого провадження, за строками зберігання, знищені. 03.04.2020 року Черняхівським районним відділом ДВС йому відмовлено у скасуванні арешту на належне йому майно та обмеження заборони на його відчуження з підстав, що для скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012 року по [PERSON] не має, оскільки по виконавчому провадженню було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» і до вказаного пункту статті не застосовується положення ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувач повторно не пред`являв до виконання виконавчий лист, раніше повернутий у виконавчому провадженні № 31850323. Таким чином, більш як 8 років на усе його майно накладено арешт, будь-які виконавчі дії не здійснюються, виконавче провадження знищено, за строками зберігання і Черняхівський районний відділ державної виконавчої служби не має, законом передбачених підстав, для зняття арешту з належного йому майна, чим порушуються його конституційні права на володіння та розпорядження належним йому майном. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи його відсутності, заявлений позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вказав, що заподіяну матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано. Представник відповідача Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. В зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд дійшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при підготовчому розгляді справи згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє в повному обсязі, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції Шпаківським Олександром Васильовичем, на виконання виконавчого листа № 2-11, виданого 23.02.2012 року Попільнянським районним судом Житомирської області, відкрито виконавче провадження № 31850323 про стягнення з [PERSON] , позивача по справі, на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 37764,89 грн., моральної шкоди в сумі 1 000 грн та судові витрати в розмірі 478 грн., сплаченого державного мита та витрат на ІТЗ. 16.05.2012 року в межах виконавчого провадження №31850323, державним виконавцем було прийнято постанову про накладення арешту на усе належне позивачу майно, оголошено заборону на його відчуження та здійснено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 25.10.2012 року за постановою державного виконавця виконавчий документ на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на день повернення) повернуто стягувачу - [PERSON] , а саме виконавчий лист № 2-11. За період з 26.03.2012 року по 25.10.2012 року з позивача стягнуто кошти в сумі 2241,71 грн. Залишок нестягнутих коштів становить 37 121,18 грн. (а.с.10). Стягувач повторно до виконання виконавчий лист № 2-11 не пред`являв. Матеріальну та моральну шкоду позивачем відповідачу [PERSON] відшкодовано (а.с.30). Станом на 24.03.2020 року матеріали виконавчого провадження, за строками зберігання, знищено. Вказані обставини сторонами не оспорюються. 03.04.2020 року Черняхівським районним відділом ДВС позивачу відмовлено у скасуванні арешту на належне йому майно та обмеження заборони на його відчуження з підстав, що для скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2012 року по [PERSON] не має, оскільки по виконавчому провадженню було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» і до вказаного пункту статті не застосовується положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», тобто обов`язку державного виконавця знімати накладені арешти в межах виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, не передбачено. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 року у справі К/9901/1118/18; 826/20120/14. Таким чином, позивач не має можливості в позасудовому порядку відновити свої права як власника належного йому майна та розпоряджатися таким майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За встановлених обставин, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, враховуючи те, що виконавче провадження відсутнє, а накладений арешт на майно позивача порушує його права як власника, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved