Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] . Свою заяву обґрунтовує тим, що вона є донькою [PERSON] , яка повторно виходила заміж та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Станом на теперішній час, у її свідоцтві про народження ім`я матері зазначено як « [PERSON] », а в паспорті матері - « [PERSON] ». Заявниця зазначає, що допущена помилка у написанні імені її матері у вказаних документах позбавляє її можливості представляти інтереси матері в органах державної влади та місцевого самоврядування, у зв`язку із чим вона звернулася до суду із вказаною заявою. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила її заяву задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій вказала, що вона дійсно є матір`ю заявниці [PERSON] , у зв`язку із чим просить заяву задовольнити та встановити факт родинних відносин між нею та її донькою. Приймаючи до уваги заяви [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00027670513 від 05.09.2020 року (а.с.38-39). Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського райвиконкому Одеської області (а.с.7). [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». 20.03.1973 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить запис акта про укладення шлюбу № 204, складений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.37). З довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 3025 від 21.09.2020 року, вбачається, що [PERSON] (мати) з 31.10.1988 року, а [PERSON] (дочка) з 30.08.1980 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] по теперішній час (а.с.8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, крім іншого, встановлюються показаннями свідків. До суду надійшли письмові пояснення свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наступного характеру. [PERSON] у своєму письмовому поясненні зазначила, що вона є донькою заявниці [PERSON] , а [PERSON] є її рідною бабусею. Після народження її матері бабуся розлучилася з дідусем, та в подальшому ще раз вийшла заміж, змінивши своє прізвище на « [PERSON] ». Крім цього вказала, що з 1988 року бабуся [PERSON] переїхала жити до них додому за адресою: [ADDRESS] та на даний час проживає разом з ними (а.с.26). [PERSON] та [PERSON] , у своїх письмових поясненнях зазначили, що проживають в одному будинку та є сусідами з заявницею [PERSON] та [PERSON] на протязі тривалого часу. Вказують на те, що [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] та між ними теплі родинні стосунки (а.с.28-32). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані свідками письмові пояснення суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки свідки у своїх письмових поясненнях вказали, що вони обізнані із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та заявницею [PERSON] , а саме той факт, що вона є її матір`ю. Оскільки матеріалами справи підтверджуються обставини, викладені [PERSON] у своїй заяві та законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, а тому суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved