Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Стінка в особі Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, належності правовстановлюючого документу та встановлення факту родинних відносин, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] року померла [PERSON], мати позивача, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3523 га. У свідоцтві про смерть матері позивача помилково зазначено невірне по-батькові, а саме [PERSON]. Позивач зазначає, що спадщину фактично прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцем на момент її смерті. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв'язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернулася до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з'явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS], свідоцтвом про народження [PERSON]. З копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, вбачається що [PERSON], на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 12.12.2002 року № 612, є власником земельної ділянки площею 1,3523 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області. Довідкою Великовільшаницькоїсільської ради Золочівського району Львівської області від 18.09.2018 року № 682 підтверджується, що останнім місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO] року, було с. Стінка Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені у Великовільшаницькоїсільській раді не посвідчувався. Заборон та арешту на земельну ділянку площею 1.3523 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]) немає. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину та вступила в управління та володіння майном померлої, взявши в користування її речі домашньої обстановки та вжитку, також проживала із своєю матір'ю однією сім'єю по день її смерті, за адресою [ADDRESS]. Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 54541199 від 18.12.2018 року, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON]., померлої [INFO] року, відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] року, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку мова йде про одну і ту саму особу [PERSON], у правовстановлюючих документах якої по різному вказано її ім'я та по батькові. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на зазначені обставини, судом встановлено, що факт, який просить встановити [PERSON] знайшов своє підтвердження, а тому вимоги позовної заяви про встановлення належності правовстановлюючого документу та встановлення родинних відносин підлягають задоволенню. Також, з врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved