Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 1,0959 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2762, земельну ділянку, площею 1,0749 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2763, та земельну ділянку, площею 0,4756 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2761, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивач, дружина та дочка спадкодавця - відповідачі по справі, які відмовилися від прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом також був син спадкодавця [PERSON] , який відмовився від спадщини та помер [INFO] . Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 65), 27 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі та за відсутності позивача (а.с. 68). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 66, 67), 27 квітня 2020 року подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 69, 70). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки: площею 1,0959 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2762, площею 1,0749 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2763, площею 0,4756 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2761, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області. Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР №18 (а.с. 21) та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з яких видно, що земельні ділянки належать на праві приватної власності [PERSON] ( а.с. 25-30). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та дочками [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом (а.с. 16). Позивач [PERSON] 5 листопада 2019 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 43 на звороті). Відповідачі у справі та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 44, 45). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 53). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 20 січня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на земельні ділянки (а.с. 20). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 167/2019 до майна померлого [PERSON] (а.с. 43- 64), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 210 грн 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved