Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Івано-Франківської сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт на вказане майно, відповідно до якого визначив її спадкоємцем даного будинку. У встановленому законом порядку вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зважаючи на таке. Згідно із ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 березня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. [PERSON] заповів [PERSON] належний йому житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту від 10 липня 1992 року, зареєстрованого за № 2973. Згідно із повідомленням про внесення змін в запис акта про народження у зв`язку з реєстрацією встановлення батьківства від 11 червня 1998 року № 5, встановлено, що [PERSON] встановив батьківство щодо [PERSON] , прізвище дитини - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Крім того, судом з наданої Львівським державним нотаріальним архівом спадкової справи № 691/2005 до майна померлого [PERSON] встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги до майна [PERSON] є діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів. Однак, нотаріус постановою від 04 лютого 2019 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, як описано вище, [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру в розмірі 4 681, 00 грн, що підтверджується квитанцією від 29 жовтня 2020 року № 2. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог з Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 4 681, 30 гривень. На підставі ст. ст. 15, 16, 1261 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved