Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Науково - технічний комплекс «Завод точної механіки» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування вимог позивачка вказує, що 03 березня 2014 року вона була звільнена з посади начальника бюро технічної документації Державного підприємства «Науково - технічний комплекс «Завод точної механіки» за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Проте в день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату. Кошти виплачені позивачці 29 квітня 2014 року, тому на підставі ст. 117 КЗпП просить стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з 04 березня 2014 року по 29 квітня 2014 року. Після уточнення позовних вимог позивач також просить стягнути з відповідача 582,06 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції та три відсотки річних у розмірі 37,82 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме середній заробіток за весь час затримки у розмірі 5 230,64 грн., в задоволенні решти позову просив відмовити. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством «Науково - технічний комплекс «Завод точної механіки». 03 березня 2014 року позивач була звільнена з посади начальника бюро технічної документації Державного підприємства «Науково - технічний комплекс «Завод точної механіки» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. Зазначені обставини підтверджуються копією наказу про звільнення [PERSON] №38к від 03.03.2014 року. Розрахунок при звільненні з позивачкою підприємством не було проведено. Згідно розрахункового листка за травень 2014 року заробітна плата була виплачена позивачу 29.04.2014 року. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку. При визначенні розміру середньої заробітної плати суд враховує п.8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, згідно якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже середньогодинна заробітна плата позивача за січень та лютий 2014 року становить 17,32 грн. (за 111 годин у січні нараховано 1 884,34 грн., за 96 годин у лютому нараховано 1701грн.) = (1 884,34 грн. + 1 701 грн.) / (111 год. + 96 год.). Період затримки виплати нарахованої заробітної плати з 04 березня 2014 року року по 29 квітня 2014 року становить 38 робочих днів, два з яких передсвяткові (302 години). Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 17,32 грн. х 302 год. = 5 230,64 грн. (з врахуванням вирахованих податків з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів). З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 04 березня 2014 року року по 29 квітня 2014 року слід задовольнити на суму 5 230,64 грн. Суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми невиплаченої заробітної плати за весь період існування заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки вказана стаття передбачає відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, у якому одна сторона є кредитором, а інша-боржником. В даному випадку між сторонами мають місце трудові правовідносини та відповідальність за невиплату заробітної плати визначена спеціальною нормою ст. 117 КЗпП України. Відтак, вимоги щодо стягнення з відповідача 582,06 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції та три відсотки річних у розмірі 37,82 грн. задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 88 ЦПК судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: partial