Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею і відповідачем шлюб, зареєстрований 28 січня 2006 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Їх сім`я фактично розпалася. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 16 листопада 2021 року (а.с. 12). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, прохає розірвати шлюб між нею та [PERSON] , оскільки вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з 23 лютого 2021 року. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити « [PERSON] » (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Він та позивач [PERSON] проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків з 23 лютого 2021 року. Спір про майно у них відсутній (а.с. 18). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 січня 2006 року (а.с. 3). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] (а.с. 4,5). Між сторонами не виник спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу. Як вбачається із заяв сторін, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з 23 лютого 2021 року (а.с. 17-18). Сім`я [PERSON] та [PERSON] фактично розпалася. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх неповнолітніх дітей. За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Спір про майно між сторонами не виник. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету України 50 % судового збору, що становить 454 грн 00 коп, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 454 грн 00 коп.

Outcome: approved