Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про вислення [PERSON] В обгрунтування позову посилається на те, що на підставі договору від 21 липня 2017 року отримала від [PERSON] в дар квартиру [ADDRESS] та у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на вказану квартиру. Під час отримання в дар квартири їй стало відомо, що у цій квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] Після набуття у власність вказаної квартири неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до відповідача з вимогою добровільно виселитись з квартири, оскільки має намір вселитись у це житло, однак відповідач доробільно виселитись не бажає. В зв'язку з наведеним, з підстав, передбачених ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України просить виселити відповідача з належної їй квартири. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування квартири [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру, визнати цю квартиру спільною сумісною власністю подружжя його та [PERSON], визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Зустрічні вимоги обгрунтовує тим, що з 13.07.1991 року по 05.05.2004 року перебував у шлюбі з [PERSON], а після розірвання шлюбу до червня 2016 року продовжували проживати з останньою у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство. За спільні кошти придбали у власність разом з дружиною [ADDRESS], яка по договору купівлі-продажу від 09.07.2004 року оформлена на [PERSON], у якій він зареєструвався 15.01.2005 року. 21.07.2017 року спірну квартиру [PERSON] подарувала своїй матері [PERSON] Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 22.11.2017 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], він же представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON], первісний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у первісному позові, зустрічний позов не визнали, пояснили, що [PERSON] є для [PERSON] чужою особою, тому остання як власник всієї квартири не бажає, щоб сторонні проживали у її квартирі. На заперечення зустрічного позову пояснили, що [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] у травні 2004 року. Чоловік [PERSON] - [PERSON] у м. Нетішин Хмельницької області мав на праві власності квартиру, яку придбав за виручені від продажу будинку в с. Корпилівка Шепетівського району кошти. У належній [PERSON] квартирі у м. Нетішині проживали [PERSON] і [PERSON] [PERSON] помер 14 вересня 2003 року і після його смерті квартиру по заповіту успадкувала [PERSON], через шість місців оформивши на себе спадщину. В червні 2004 року [PERSON] продала успадковану квартиру у м. Нетішин за 12000 доларів США і в липні 2004 року за виручені від продажу успадкованої квартири кошти, за 8000 доларів США купила квартиру [ADDRESS]. 21 липня 2017 року цю квартиру їй подарувала дочка [PERSON] Дочка розрівала шлюб з [PERSON], оскільки він зловживав спиртними напоями, дебоширив. У придбану в м. Шепетівці квартиру [PERSON] прописався без згоди [PERSON] Відповідач-позивач за зустрічним позовом [PERSON] позов [PERSON] не визнав, свій підтримав, пояснив, що у спірній квартирі проживав з 2004 по 2016 рік, після чого [PERSON] змінила замки у цій квартирі, а його одяг перевезла до його матері, в зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою, спір з приводу чого досі не вирішений. В той же час у спірній квартирі залишилось спільно нажите з [PERSON] та його особисте майно: холодильник, телевізор, газовий котел, пральна машина, два дивани, меблева стінка, набір меблів у прихожу, електричний бойлер. У спірній квартирі став фактично проживати з часу її покупки. Позов [PERSON] не визнає, а зустрічний підтримує, оскільки спірна квартира куплена з [PERSON] за спільні кошти подружжя. З 1990 року працював зубним техніком і заробив кошти на квартиру. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] до червня 2003 року жили в гуртожитку в м. Нетішин, після чого перейшли проживати у квартиру тестя [INFO], де жили до червня 2004 року. Коштів, які дав тесть [PERSON] від продажу будинку в с. Корпилівці було недостатньо для купівлі квартири у м. Нетішин. Квартиру по вул. Енергетиків у м. Нетішин продала в червні 2004 року за 15 тисяч доларів США його дружина [PERSON], коштами від продажу цієї квартири він не розпоряджався. Спірну квартиру купили за 8000 доларів США в липні 2004 року. При передачі коштів продавцю за куплену в м. Шепетівці квартиру присутнім не був. Бачив договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і знав, що саме за таким договором оформлено квартиру. У спірній квартирі зробив газифікацію, поточний ремонт, купив котел, прописався у січні 2005 року. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, учасники справи не заперечують розгляду справи у її відсутності, оскільки її інтереси представляє адвокат. Суд, заслухавши учасників справи, які з'явились в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить первісний позов підлягаючим до задоволення, у зустрічному позові відмовити, з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 21 липня 2017 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON]М, зареєстрованого у реєстрі під №1254, на праві власності належить [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру за [PERSON] зареєстровано 21.07.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 214499525. За даними довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 21 липня 2017 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, у [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Вказану обставину в судовому засіданні [PERSON] визнав, як і визнав, що у цій квартирі знаходяться його особисті речі та спільно нажите за час шлюбу з [PERSON] майно меблі та побутова техніка. Крім того, з пояснень [PERSON] слідує, що добровільно виселитися, знятися з реєстрації у спірній квартирі він не бажає, оскільки претендує на визнання за ним права власності на частину квартири. Таким чином суд знаходить встановленим, що [PERSON] чинить перешкоди для проживання та користування спірною квартирою [PERSON], як власнику цієї квартири. З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16.11.2016 року слідує, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За наведених обставин суд знаходить виселити [PERSON] з [ADDRESS]. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходить з наступного. Претендуючи на визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири, [PERSON] зустрічні вимоги огрунтовує тим, що ця квартира придбана за спільні кошти подружжя його та [PERSON], тому є спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим частки кожного з подружжя у квартирі є рівними. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 13.07.1991 року по 05.05.2004 року. Вказана обставина підтверджується довідкою Рожичнянської сільської ради Шепетівського району від 21.11.2016 року №262, даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ №076177, виданого 02.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 09 липня 2004 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №3919, [PERSON] купила двокімнатну квартиру №72 загальною площею 47,6 кв.м., жилою площею 25,9 кв.м. в будинку №11 по вул. Островського в м. Шепетівка Хмельницької області. Право власності на вказану квартиру [PERSON] зареєструвала 27.07.2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4265618 від 27.07.2004 року. За даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.2004 року [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] квартиру №91 загальною площею 49,2 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м. по вул. Енергетиків, 1 у м. Нетішин Хмельницької області, право власності на яку зареєструвала 12.05.2004 року. Ця квартира належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу 26.10.2000 року за реєстровим №2213. Свідок відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] пояснив, що квартира у м. Нетішин була куплена за кошти його батька та сестри [PERSON], отримані від продажу спадщини в с. Корпилівка Шепетівського району. Після розлучення з [PERSON], [PERSON] продала у Нетішині успадковану квартиру і за виручені кошти купила квартиру у м. Шепетівка, при посвідченні договору купівлі-продажу якої він був присутнім у нотаріуса. [PERSON] прописався у куплену [PERSON] квартиру у м. Шепетівка після того, як викрав домову книжку на цю квартиру. Свідок відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] пояснила, що знала про продаж [PERSON] квартири у м. Нетішин після розлучення з [PERSON] та купівлю нею за виручені кошти квартири у м. Шепетівка, оскільки проживає в квартирі, що знаходиться одному під'їзді з квартирою [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що у спірній квартирі [PERSON] проживав без згоди бувшої дружини. Факт отримання [PERSON] у спадщину майна у с. Корпилівка Шепетівського району підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.2000 року, визнаний позивачем за зустрічним позовом. 18 червня 2004 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2363, продала двох кімнатну квартиру [ADDRESS]. З пояснень [PERSON] слідує, що квартира у м. Нетішин [PERSON]А продана за 15 тисяч доларів США, а в м. Шепетівка спірна квартира нею куплена за 8 тисяч доларів США. Вказані обставини не викликають у суду сумніву в зв'язку з відповідністю їх фактичним обставинам, не заперечуються відповідачами за зустрічним позовом. За змістом ч.1 ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності дружині та чоловікові належить лише майно, набуте подружжям за час шлюбу. Аналізуючи нававедні докази суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] придбана за особисті кошти [PERSON], така квартира придбана останньою після розірвання шлюбу з [PERSON], тому є її особистою, приватною власністю, якою вона на власний розсуд, без будь чиєї згоди мала право розпорядитися, що й зробила, відчуживши її за договором дарування 21.07.2017 року своїй матері [PERSON] Таким чином підстави для визнання спірної квартири такою, що придбана за спільні кошти подружжя [PERSON] і [PERSON] відсутні, в зв'язку з чим ця та всі похідні вимоги за зустрічним позовом задоволені бути не можуть. Крім того, суд звертає увагу, що [PERSON], достовірно знаючи, що спірна квартира придбана [PERSON] після розірвання з ним шлюбу, ставить вимогу про визнання її спільною сумісною власністю подружжя, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 60 СК України, згідно яких спільною сумісною власністю подружжя є майно, яке набуте подружжям за час шлюбу. Суд відхиляє пояснення свідків позивача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON], які є відповідно рідними братом і сестрою [PERSON], про купівлю квартири у м. Нетішин за спільні кошти подружжя [PERSON] та Т.А., оскільки такі спростовуються даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.2004 року, в якому зазначено, що квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2000 року, який [PERSON] не оспорюється, а факт належності цієї квартири його тестю [PERSON] ним визнаний в судовому засіданні. В той же час свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили суду, що квартира у м. Нетішин була продана [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] за 15 тисяч доларів США, а в м. Шепетівка спірна квартира була куплена [PERSON] за 8 тисяч долірв США. За наведених обставин у зустрічному позові суд знаходить відмовити. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача за первісним позов [PERSON] підлягають до задоволення повністю, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд відмовляє, сплачений [PERSON] судовий збір в розмірі 640грн. слід стягнути на її користь з [PERSON] Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Для надання професійної правничої домоги [PERSON] 31 липня 2017 року, а [PERSON] 11 листопада 2017 року уклали договори з адвокатом [PERSON], на виконання яких по квитанціях за №189 та № 208 сплатили відповідно по 6000грн. кожна. Крім того, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано попередній їх опис та розрахунок. Виходячи з наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількості позовних вимог по кожному з позовів, складності та часу розгляду справи, кількості допитаних свідків, суд знаходить заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу домогу співмірними з наданими адвокатом послугами та виконаними роботами, в зв'язку з чим такі витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] у понесених кожною розмірі.

Outcome: approved