Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка перебуває у приватній власності. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі вона проживає з 2000 року, яка розташована на земельній ділянці, розподіл якої проведено, згідно Державного акта про право власності на землю. Із сусідкою по квартирі № 2, [PERSON] відносини не склалися, постійно виникають конфлікти щодо розподілу межі у дворі. Сім'я відповідача проживає за адресою: [INFO]. Вона перегородила прохід до господарських споруд, встановивши металеві ворота на проході, завішує покривалами прохід. Вона закриває ворота на ключ і не дає можливості потрапити до своїх споруд та ділянки. На даний час відповідачкою не усунуті порушення вчинені нею. На всі її зауваження до відповідача відновити прохід до господарських споруд, не перешкоджати користуватись земельною ділянкою, вона не реагує. В квітні 2016 року позивачка письмово звернулась до всіх можливих інстанцій за допомогою у вирішенні її питання, а саме: до інспекі архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, до Державної інспекції сільського господарства України у Волинській області, Ковельської міської ради Волинської області у відділ містобудування та архітектури, в заявах прохала провести виїзну перевірку фактів викладених в заяві. Не знайшовши з відповідачкою порозуміння мирним шляхом, звертається до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Відповідачка в судовому засіданні позову не визнала, зазначивши, що близько трьох років з чоловіком проживає в [INFO]. Будь-яких перешкод в користуванні [PERSON] земельною ділянкою не чинить і не може чинити. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2000 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру № 1, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Володимирській, 52А. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 019372 від 02.07.2001 року [PERSON] на підставі рішення міської ради від 12.04.2011 року № 24/11 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0442 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування жилого будинку. Земельна ділянка розташована в м. Ковелі по вул. Володимирській, 52А/1. Ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. У квітні 2016 року [PERSON] звернулася до управління інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ковельської міської ради з заявою щодо перешкоджання співвласником житлового будинку доступу до земельної ділянки та будівель, що розташовані в глибині дворової території по вул. Володимирській, 52А. Працівниками відділу містобудування та архітектури та земельних ресурсів виконавчого комітету Ковельської міської ради листом від 31.05.2016 року № В-777 повідомлено, що з виїздом на місце, був підтверджений факт, зазначений у заяві та направлено лист [PERSON] про те, що на території спільного користування забороняється встановлювати будь-які споруди, що перешкоджають вільному доступу співвласникові житлового будинку до земельної ділянки і будівель та споруд, розташованих на ній. Також, рекомендовано провести демонтаж самовільно встановленої хвіртки на проході або не закривати її на ключ. 12.05.2016 року [PERSON] звернулась до Державної інспекції сільського господарства у Волинській області з заявою щодо можливого порушення вимог земельного законодавства [PERSON], на яку листом № 01-22/749 від 02.06.2016 року інспекцією повідомлено, що при проведенні перевірки встановлено, що має місце факт неможливості користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у власності [PERSON] Металеві ворота на проході до господарських споруд [PERSON] зачинені на замок. Факт створення перешкод в користуванні земельною ділянкою та землею загального користування (прохід до будівель та земельної ділянки) підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON], яка ствердила, що відповідачка чинить перешкоди в користуванні ділянкою, що належить позивачці на праві приватної власності, а також самовільно встановила металеву хвіртку, яка закривається на врізний замок, тим самим, перешкоджаючи доступ до будівель та земельної ділянки. На неодноразові їх вимоги із залученням представників влади та правоохоронних органів надати їм можливість проходити до будівель та земельної ділянки не реагує. Вона також відмовляється передати ключ від цієї хвіртки для безперешкодного доступу до майна позивачки. Обєктивно пояснення позивачки та показання вказаного свідка підтверджено і фотознімками, які приєднані до матеріалів справи, з яких слідує, що вхід до будівлі позивачки закрито на металеву хвіртку з врізним замком. Законність володіння позивачкою квартири та земельної ділянки підтверджено договором купівлі-продажу квартири, Державним актом на право приватної власності на землю, Технічною документацією зі складання Державного акту на право власності на землю [PERSON] з яких слідує, що прохід позначений на схемі від «Г» до «А», «Е»-«Ж», «Л»-«М» відноситься до земель спільного користування. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Ч. 2 ст. 103 ЗК України передбачано, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Виходячи з викладеного, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі по 1102,40 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved