Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, яку суд замінив на правонаступника Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на: земельну ділянку площею 0, 0432 гектара, кадастровий номер 4625883600:04:000:1177, цільове призначення - для ведення садівництва, розташовану за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Кожичі, Садівниче товариство «Явір-1» та садовий будинок [ADDRESS] ; цегляний гараж площею 16, 4 кв. м., який знаходиться у подвір`ї будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 0, 0432 гектара, кадастровий номер 4625883600:04:000:1177 та розташований на ній садовий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не склав, тому спадкування майна здійснюється за законом. Зазначає, що вона та їхній син [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, однак [PERSON] подав заяву, відповідно до якої відмовився від своїх спадкових прав. У встановленому законом порядку вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також нотаріус зазначив, що [PERSON] за життя прийняв спадщину після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON] , проте за життя не здійснив переоформлення права власності. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2020 року замінено первісного відповідача Домажирську сільську раду Яворівського району Львівської області на правонаступника Івано-Франківську селищну раду Львівської області та позовну вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом на цегляний гараж площею 16, 4 квадратних метра, який розташований у подвір`ї будинку [ADDRESS] , залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув, однак про розгляд справи повідомлявся належним чином. При цьому, суд зазначає, що оскільки, як описано вище, ухвалою від 22 грудня 2020 року за клопотанням позивача було залишено без розгляду позовну вимогу про визнання права власності на цегляний гараж площею 16, 4 кв. м., який знаходиться у подвір`ї будинку [ADDRESS] , то на час розгляду справи вимоги до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради фактично відсутні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна в судове засідання не прибула, однак про розгляд справи повідомлялися належним чином. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] . 25 жовтня 2002 року [PERSON] купив земельну ділянку площею 0, 0432 гектара, цільове призначення - для ведення садівництва, розташовану на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, у [PERSON] , що підтверджується копією договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Смокорівським А.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 2988. Відповідно до довідки, виданої виконавчим директором Садівничого товариства «Явір-1» № 25 від 25 квітня 2020 року, встановлено, що [PERSON] є членом Садівничого товариства «Явір-1», йому належить земельна ділянка для ведення садівництва площею 0, 0432 гектара, кадастровий номер 4625883600:04:000:1177, на якій збудовано садовий будинок [NUMBER] . Заборгованості по сплаті [PERSON] членських внесків немає. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2014 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 2014 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 грудня 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2017 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 березня 2018 року. Також судом з наданої приватним нотаріусом Мейхер О.Л. спадкової справи № 11/2018 до майна померлого [PERSON] встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Також суд встановив, що спадкоємцем за законом першої черги до майна [PERSON] є його син [PERSON] , однак останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька в користь [PERSON] , що підтверджується його заявою № 35 від 20 вересня 2018 року. Отже, оскільки позивач постійно проживала зі спадкодавцем та звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції від 11 квітня 1995 року член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася. Нотаріус постановою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, як описано вище, [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку, площею 0, 0432 та розташований на ній садовий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку та садовий будинок, розташовані в [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір за три позовні вимоги майнового характеру в розмірі 4 297, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 02 листопада 2020 року № 0.01891878589.1, від 14 вересня 2020 року № 0.0.1833649399, № 7 від 20 червня 2020 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, а також зважаючи на те, що позовна вимога про визнання права власності на цегляний гараж площею 16, 4 кв. м залишена без розгляду за клопотанням позивача, з Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3 413, 63 гривень (4 297, 00 - 883, 37 = 3 413, 63 гривень). На підставі ст. ст. 15, 16, 1261 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved