Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.09.2021 року відкрито провадження в справі, яку призначено до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не прибула, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не прибув, через канцелярію суду надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони в справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 5). Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується Витягом № 1490 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. (а.с. 6). Із позовної заяви вбачається, що відповідач проживає окремо, працює та отримує заробітну плату, добровільно коштів на утримання сина не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести в рівних частках, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, з негайним стягненням аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved