Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору оренди земельної частки (паю) припиненим, в якому зазначила, що згідно рішення Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області за №222-р від 10.06.1996 року, як член КСП «Комунар» Казанківського району, отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №002224 розміром 9,29 га в умовних кадастрових гектарах. На підставі згаданого Сертифікату 06.03.2004 року уклала з ПП «Агротех» договір оренди не визначеної в натурі зазначеної земельної частки (паю) строком на 10 (десять) років. Через скрутне матеріальне становище була не спроможна своєчасно замовити в землевпорядній організації проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в натурі, тому до 01.01.2013 року не змогла отримати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, і тільки в липні 2013 року після виготовлення вище згаданої технічної документації їй було передано у власність та виділено в натурі на місцевості земельну ділянку (кадастровий №4823681100:10:000:0002) площею 8,6679 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, з присвоєнням кадастрового №4823681100:10:000:0002. Після отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) серії САК №064276, що мало місце 14.10.2013 року, та маючи намір самостійно проводити обробіток своєї землі звернулася до відповідача з проханням припинити дію договору оренди та повернути належну їй земельну ділянку, але останній в цьому відмовив, і продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою. Посилаючись на те, що її право власності на вказане нерухоме майно порушено, просила визнати договір оренди земельної частки (паю) розміром 9,29 умовних кадастрових гектарів, укладений 06.03.2004 року між нею та ПП «Агротех», припиненим у зв'язку з неможливістю його виконання та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю №1439-10 від 08.01.2014 року Глазков А.С. позов не визнав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, відділ Держземагентства України у Казанківському районі, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Згідно з п.1 Указу Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) в колективній власності на землю кожного члена сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства. Згідно з п.17 розділу 10 «Перехідних положень» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на зазначені положення законодавства з часу отримання державного акта на право приватної власності на землю власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто змінюється як предмет оренди, так і статус орендодавця. Таким чином, договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом і сторонами, оскільки, за договором оренди земельної частки (паю), предметом договору є земельна частка (пай), а сторонами - власник сертифіката на цей пай та його орендар. За договором оренди земельної ділянки, предметом є ділянка, а сторонами власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №002224 розміром 9,29 га в умовних кадастрових гектарах та п.1 договору оренди від 06.03.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Агротех», предметом цього договору є земельна частка (пай), а не земельна ділянка. Згідно зі ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Після одержання державного акта на право приватної власності на землю й виділення земельної ділянки в натурі згідно з п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю) (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 року №5; зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.02.2000 року за №101/4322) зобов'язання сторін за укладеним договором припиняється відповідно до чинного законодавства. В липні 2013 року власнику сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] було передано у власність та виділено в натурі на місцевості земельну ділянку площею 8,6679 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, з присвоєнням кадастрового №4823681100:10:000:0002, яку зареєстровано 02.07.2013 року відділом Держземагенства України у Казанківському районі, а 14.10.2013 року вона отримала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) серії САК №064276 (з 01.01.2013 року державні акти на право приватної власності на землю не видаються). Таким чином, з моменту виділення належної позивачу [PERSON] земельної частки (паю) в натурі на місцевості та видачі їй 14.10.2013 року Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку площею 8,6679 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди, втратив чинність, а укладений між сторонами договір оренди земельної частки (паю) є припиненим, у зв'язку з чим договірні відносини підлягають приведенню у належний стан відповідно до вимог Закону України від 06.10.1998 року №161-ХІV «Про оренду землі». Оскільки новий договір між сторонами не укладався, позивач [PERSON] як власник земельної ділянки має право на укладення договору оренди, але не зобов'язана це робити. Користування відповідачем земельною ділянкою [PERSON] порушує її право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 243 грн. 60 коп. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved