Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона 10 листопада 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1652. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.09.2012 року, шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, отримує дохід, стан його здоров`я дає можливість сплачувати аліменти. Оскільки [PERSON] взмозі сплачувати аліменти на утримання доньки, але добровільно цього робити не хоче, вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. 26.02.2021 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява від 30.04.2021 та від 25.10.2021 про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заперечення проти позову, в якому він просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Мотивує це тим, що зазначена вимога про стягнення аліментів не має бути задоволена, а факти, викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Спростовує твердження позивачки, щодо того, що він жодного утримання на дитину з 01.07.2020 не надає, оскільки після розірвання шлюбу з позивачкою, він продовжує надавати своїй доньці матеріальну допомогу, жодних розписок з колишньої дружини по данному факту він не брав. Упродовж усього часу від народження дитини і по даний час, він надає матеріальну допомогу, а саме: кожний вівторок та четвер забирає доньку з гуртка танців та сплочує його розмір 1200 грн., окрім того, щопонеділка та щоп`ятниці кожного тижня, з 01.07.2020 включно по даний час позивачка знаходиться на роботі тому він приїзджає годувати доньку обідом за власний кошт. Те що він спілкується із своєю донькою можуть підтвердити свідки та переписка у Viber. На даний час він не працевлаштований та постійного заробітку у нього не має. Твердження позивачки, щодо його матеріального стану не відповідають дійсності, оскільки він проживає в орендованій квартирі і його вкрай малих та нерегулярних заробітків вистачає лише на їжу та допомогу своїй доньці. Ухвалою суду від 09.07.2021 задоволено клопотання відповідача про виклик свідків у судове засідання. Проте у наступне судове засідання - 17.09.2021 ані відповідач, належним чином повідомлений, ані свідки не з`явились. Розгляд справи був відкладений. У судове засідання, призначене на 27.10. 2021 відповідач, виклик якого здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті суду та шляхом направлення на його поштову адресу судової повістки (конверт повернувся, оскільки адресат відсутній за адресою, що вказана), не з`явився, жодних заяв до суду не подав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Так, судом встановлено, що сторони по справі 10.11.2010 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1652, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 липня 2012 року (а.с.5). Від спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Із довідки № 2231-1 від 06.11.2020, виданої ЦНАП Козятинської міської ради Вінницької області, вбачається, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] за однією адресою (а.с.9). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.3 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 3 ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач обрала спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, однак у розмірі меншому, ніж просить позивач, оскільки розмір аліментів у 5000 грн позивачем не обгрунтований. Встановлено, що відповідач на утримання доньки кошти не надає, хоча зобов`язаний її утримувати, з метою забезпечення дитини достатнім рівнем збереження здоров`я та розвитку. Враховуючи, що позивачкою не надано доказів достатності заробітку(доходу) відповідача для сплати аліментів в розмірі 5000 гривень, необхідності потреб дитини для стягнення аліментів саме у такому розмірі, та беручи до уваги розмір мінімальних рекомендованих аліментів на одну дитину (а на час розгляду справи прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років становить 2510 гривень) суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 26.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі 1500 грн. Разом з цим, суд вважає, що позивачем не доведено заявлених вимог в частині стягнення з відповідача граничного розміру аліментів, тобто не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки вказані вимоги суперечать ч.2 ст.182 СК України. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦКП України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з зазначеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 8 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. на користь держави. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: partial