Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 04 серпня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. 13 лютого 2018 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в якому зазначив, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів є несправедливою та необґрунтованою. До подачі позовної заяви до суду він надавав допомогу на утримання дитини без рішення суду. Також зазначив, що позивач не надала суду доказів того, що коштів, які надає відповідач, недостатньо для утримання дитини, вважає можливим сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на місяць з врахуванням його розрахунку витрат на утримання дитини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав вважаючи їх необґрунтованими і пояснив, що відповідач виконує свої обовязки по утриманню дитини та надає таку допомогу щомісячно та добровільно своїй неповнолітній доньці [PERSON], [INFO]. З дня фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем, тобто із 17 жовтня 2017 року відповідач сплатив позивачу кошти в розмірі 14200 гривень. Також зазначив, що відповідач взяв споживчий кредит на житло, який зобовязаний виплачувати щомісячно за договором та на даний час має іншу сімю (цивільну дружину та її неповнолітню доньку), яких відповідач також має утримувати. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 27 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 04 серпня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], якій присвоєно прізвище після реєстрації шлюбу «Сосницька», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СР № 029162 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області від 04 серпня 2017 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження для виплати допомоги у звязку з народженням дитини № 00000083232 від 22 січня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається із довідки ОСББ «Ісіда» №46 [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] [ADDRESS] також з ними зареєстрований чоловік [PERSON] (а.с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини та платника аліментів. В судовому засіданні представником відповідача, як відповідачем в додатках до відзиву не надано будь-яких доказів перебування останнім у цивільному шлюбі з іншою жінкою, як і факту перебування у нього на утриманні дитини цивільної дружини, як на підставу для зменшення розміру аліментів та стягнення таких в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Суду також не надано інших допустимих доказів відповідачем та його представником на предмет обґрунтування заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Також, суд, не приймає до уваги доводи відповідача та його представника на предмет існування кредитних зобовязань у відповідача по придбанню житла у м. Черкаси, що унеможливлює сплату аліментів ним у розмірі, зазначеному позивачем, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має житло у м. Сміла та має можливість проживати у ньому, відтак придбання ним іншого житла не може бути тією обставиною, що свідчить про його скрутне матеріальне становище. Отже, суд приходить до беззаперечного висновку про недоведеність відповідачем та його представником неможливості сплати аліментів на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі, який просить позивач. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позов було подано позивачем до суду 27 жовтня 2017 року, відтак з відповідача підлягають стягненню аліменти на дитину від дня предявлення позову, тобто з 27 жовтня 2017 року. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved