Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 18.03.2011 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, ведення господарства, сварками на цьому ґрунті, з цих підстав з січня 2020 року проживають окремо. В шлюбі вона народила дитину, сина - [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою судді від 24.02.2020 року провадження у даній справі було відкрите та призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 22.04.2020 року о 14 год. 00 хв. за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Буринського районного суду Сумської області без виклику сторін. Позивачка [PERSON] позов в частині вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення судових витрат підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, відмовилась від вимоги про відновлення дошлюбного прізвища та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », про що надала до суду заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення, про що надав до суду письмову заяву. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 18.03.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про народження дитини, копії паспорта позивачки (а.с.4-5, 7-8). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв`язку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку малолітньої дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.110 СК Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Оскільки позивачка відмовилась від вимоги відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням повного задоволення вимог позивачки, з відповідача на її користь підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840 грн 80 коп..

Outcome: approved