Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та вселення до житлового приміщення в квартиру [ADDRESS] , вказавши, що їй, відповідачу та сину [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1 / 3 частині квартири [ADDRESS] . Проте відповідач без її відома змінив замки у вхідних дверях вказаної квартири, чим чинить їй перешкоди в користуванні спільною частковою власністю. З вказаного приводу вона зверталася до правоохоронних органів. Вона бажає мешкати у вказаній квартирі, де залишилися її власні речі, тому просить усунути їй перешкоди із боку відповідача у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою [ADDRESS] , шляхом її вселення до цієї квартири. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача [PERSON] адвокат Дербін Д.О. надав до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу у їх відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.05.2013 року видане органом приватизації Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради м. Кривого Рогу на підставі рішення виконкому Довгинцівської районної вмісті ради № 299 від 15.05.2013 року, а також витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12, 14-16) відповідачу [PERSON] , позивачу [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності у рівних долях, та кожному з них належить по 1 / 3 частині даної квартири. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 30.09.2019 року, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 11). Як вбачається з позовної заяви відповідач чинить перешкоди позивачу у її користуванні та розпорядженні спільною частковою власністю. 16.12.2019 року позивач зверталася до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, з приводу того що [PERSON] (відповідач по даній справі) не дає можливості зайти до спільної оселі за адресою: [ADDRESS] , про що було зареєстровано в інформаціно - телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 24099 (а.с. 17).ж З акту сусідів від 05.12.2019 року (а.с.18), вбачається, що позивач [PERSON] не змогла потрапити до квартири [ADDRESS] , у зв`язку із вчиненням перешкод зі сторони [PERSON] , які були зумовлені з його боку заміною замків у вхідних дверях даної квартири. Частиною першою статті 15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення , будинку, квартири вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Встановивши, що позивач є власником у спільному майні, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністю, що підтверджується доказами наданими до суду , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача. Зазначене кореспондується з висновком, зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 521/18161/15-ц, та з пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням встановленого, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , а позивач вселенню у вищезазначену квартиру.

Outcome: approved