Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення боргу та 3% річних з простроченої суми боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 15.01.2013 р. відповідач [PERSON] взяв у неї за договором в борг 35000 грн. і зобов'язався їх повернути до 01.03.2013 р. У зазначений строк відповідач борг не повернув. На прохання про добровільну сплату боргу не відповів, платити відмовився. Крім суми боргу просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягали. Суду пояснили, що грошові кошти в сумі 35000 грн. позивачем були передані відповідачу особисто. 15.01.2013 р. [PERSON] власноруч склав для [PERSON] розписку в отриманні у борг зазначеної суми. [PERSON] зобов'язався повернути гроші у строк до 01.03.2013 року, однак не повернув. Враховуючи наведені обставини просили суд задовольнити позов. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що розписка написана ним особисто, однак оскільки вона не завірена печаткою, то не вважає її документом який би підтверджував його обов'язок повертати гроші. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що [PERSON] 15.01.2013 р. взяв у борг у [PERSON] суму коштів у розмірі 35000 грн. на строк до 01.03.2013 року (а. с 11). Факт отримання цих коштів [PERSON] від [PERSON] у борг в розмірі 35000 грн. на його прохання підтверджується, як власноручною розпискою від 15.01.2013 року (а. с. 11) так і поясненнями позивача, відповідача а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доведення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не довів суду ті обставини, що при отриманні грошей між ним та [PERSON] укладалась будь яка інша угода. При таких обставинах суд вважає, що [PERSON] винний [PERSON] суму коштів в розмірі 35000 грн., які він своєчасно не повернув, а тому вони підлягають примусовому стягненню за рішенням суду. Підлягають в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України стягненню і три відсотки річних за період з 01.03.2013 року по 01.10.2013 року, що складає 420 грн., (35000х3:100:12:7=420 грн.), а також в силу ст. 88 ЦПК понесені судові витрати в розмірі 214,60 грн. (а.с. 1) На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved