Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2004 року. У квартирі з 04.07.2009 року зареєстроване місце проживання її онуки [PERSON] і правнука [PERSON] , [INFO] . Однак відповідачка з сином у квартирі з серпня 2009 року не проживають. Фактичне місце проживання [PERSON] і [PERSON] їй не відомо. У добровільному порядку відповідачка з реєстрації не бажає знятися. Відповідачі не є членами її сім`ї, вони не пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі спричиняє для неї додаткові витрати на комунальні послуги, крім того, вона не може оформити субсидію. Посилаючись на ст. 391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів такими, що тратили право користування житловим приміщенням у її квартирі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки за зареєстрованим місцем проживання судові повістки не отримує. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. [PERSON] є власником 1/5 частки будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2004 року ( а.с.5-6) і займає квартиру [ADDRESS] у цьому будинку. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №602 від 12.07.2021р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с.16). Допитані у судовому засідання свідки [PERSON] і [PERSON] суду показали, що є сусідами [PERSON] , проживають у будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] живе по сусідству. [PERSON] і її сина [PERSON] вони у квартирі позивачки ніколи не бачили. Зі слів позивачки їм відомо, що онука начебто проживає в Росії. Свідок [PERSON] суду показала, що є дочкою Позивачки [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є її донькою. Донька веде асоціальний спосіб життя. Проживала разом з чоловіком і двома дітьми десь у Росії. Потім їй повідомили, що [PERSON] начебто в Росії позбавили батьківських прав. Ігнат проживає з батьком в Ставропольському краї в Росії, точної адреси проживання вона не знає. Де зараз проживає [PERSON] їй також не відомо, оскільки більше п`яти років вона її не бачила і з нею не спілкувалася. [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] ніколи не проживала, спільного господарства вони ніколи не вели. Мати зареєструвала [PERSON] на її прохання для того щоб оформити виплати після народження дитини. Згідно з довідкою вуличного комітету №13 м. Бердянська (а.с.17) [PERSON] і [PERSON] за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] не проживають з серпня 2009 року. З наданої відділом освіти виконкому Бердянської міської ради Запорізької області довідки №883 від 08.11.2021р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в жоден заклад загальної середньої освіти Бердянської міської територіальної громади не зарахований. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] і її син [PERSON] не є членами сім`ї позивача [PERSON] , оскільки спільно з власником квартири відповідачі не проживають з серпня 2009 року, спільним побутом з нею вони не пов`язані. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Права членів сім`ї власника є похідними від прав власника житла. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. До такої правової позиції дійшов Верховний суд України у своїй постанові у справі №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Outcome: approved