Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 30 серпня 1989 року було зареєстровано шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON]. Однак спільне життя у них не склалося. Між ними постійно виникали конфлікти, непорозуміння, сварки, внаслідок різних поглядів на життя, сімейних відносин. 28.09.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі ними було побудовано житловий будинок за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12. З моменту побудови по теперішній час житловий будинок неодноразово ремонтувався, проводились покращення житлових умов та інші будівельні роботи. 12.06.2012 року за її рахунок проводилася заміна деяких вікон. Кошти для придбання та встановлення металопластикових вікон нею були отримані в кредит у ПАТ «Акцент Банк» в розмірі 3605.00 грн. 08.08.2014 року після розлучення вона за власні кошти замінила у будівлі вхідні двері. Також після розлучення нею неодноразово купувалися будівельні матеріали, які використовувались для ремонту та підтримання будинку у нормальних для життя умовах. На момент побудови даний будинок був збудований на земельній ділянці, невідведеній під будівництво та обслуговування, без відповідних на те документів (будівельного паспорту і дозволу на виконання будівельних робіт), а тому вважається самочинним. У 1994 році її колишньому чоловікові - [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,60 га під даним житловим будинком було надано у приватну власність. 22.12.2009 р. було затверджено технічну документацію на земельну ділянку та передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,6054 га в с. Пилява по вул.Гагаріна, 12, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,3554 га. На момент звернення до суду будинок не легалізовано, не зареєстровано і не введено в експлуатацію. Просить визнати за нею право власності на 1/2 будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких було побудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких було побудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги уточнили, просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких було побудовано житловий будинок, розташований за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Гагаріна, 12. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідачем не оспорюється право власності позивачки на 1/2 частку спільного майна, а тому позов не визнає. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою\~спільною сумісною \~власністю,\~якщо інше не \~встановлено договором або законом. Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 1-3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно п. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності \~подружжя, \~частки \~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше \~не визначено домовленістю між ними або \~шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до абз.2 п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Відповідно п.п.8, 9 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.07.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між; подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що 30 серпня 1989 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 28.09.2013 року шлюб між ними було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.11). Під час перебування у шлюбі ними було побудовано житловий будинок в с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12, що не оспорюється сторонами. Однак на момент побудови він був збудований на земельній ділянці невідведеній під будівництво та обслуговування, а також без відповідних на те документів (будівельного паспорту і дозволу на виконання будівельних робіт), а тому вважається самочинним і є об'єктом незавершеного будівництва. Рішенням виконавчого комітету Пилявської сільської ради народних депутатів Тиврівського району Вінницької області №2 від 28.01.1994 року, затвердженого 14 сесією 21 скликання від 31.03.1994 року, відповідачу [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,60 га під даним житловим будинком було надано у приватну власність. Відповідно до рішення №227 «Про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» від 22 грудня 2009 року, затвердженого 23 сесією 5 скликання Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, було затверджено технічну документацію на земельну ділянку та передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,6054 га в с. Пилява по вул. Гагаріна № 12, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,3554 га. На даний час об'єкт незавершеного будівництва не легалізовано, не зареєстровано і не введено в експлуатацію. Відповідно до висновку №045/16 від 17.02.2017 визначено перелік та кількість будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та устаткування, використаних при будівництві та оздобленні будівель та споруд, розташованих за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12, який відображено в кошторисних розрахунках в додатку 1 до цього висновку. Розраховано (кошторисним методом) ринкову вартість будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та устаткування, використаних при будівництві та оздобленні будівель та споруд, розташованих за адресою: с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12, що станом на час проведення дослідження з урахуванням ПДВ дорівнює 490984,8 грн. Суд, враховуючи обставини справи, прийшов до висновку, що об'єкт незавершеного будівництва в с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 12, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки сторін є рівними, а тому позивачці належить ? частка будівельних матеріалів та конструктивних елементів, з яких він побудований. Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved