Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просить суд: визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за нею право користування земельною ділянкою за адресою: м. Дніпропетровськ [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 1982 року (справа № 2-1069/1982) за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську. Дана частина домоволодіння була зареєстрована органами КП «ДМБТІ», що підтверджується реєстраційним посвідченням від 04 грудня 1995 року. Інша частина домоволодіння фактично належала [PERSON], але зареєстрована у встановленому законом порядку не була. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську. Заповіту вона не залишила, тому спадщина відкрилася за законом. Єдиним спадкоємцем за законом був її син [PERSON], [INFO], який фактично прийняв спадщину, так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] року [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську. Заповіту він не залишив, тому спадщина відкрилася за законом. Єдиним спадкоємцем за законом був його син [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 04 серпня 1995 року між [PERSON] та нею було зареєстровано шлюбу, актовий запис № 535. [PERSON] помер [INFO] року, та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Заповіту він не залишив, тому спадщина відкрилася за законом. Єдиним спадкоємцем за законом вона, оскільки є дружиною спадкодавця. Після смерті [PERSON] вона звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, а саме, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Державний нотаріус Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. розглянувши її заяву та додані до неї документи, винесла постанову від 12 грудня 2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. Нотаріус зазначила, що підставою відмови стала саме наявність правовстановлюючих документів тільки на 1/2 частку спірного домоволодіння. Право власності на іншу частину домоволодіння, по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську органами БТІ зареєстровано не було, правовстановлюючих документів на нього у неї немає. [PERSON] в 1959 році для будівництва будинку була виділена земельна ділянка загальною площею 595 квадратних метрів. На дану земельну ділянку право власності оформлено не було, але вона була надана у постійне користування. Відповідно до п. 10 Пленуму ВСУ про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року, правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Таким чином, до спадкоємців переходить право користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], загальною прощею 595 метрів квадратних. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Виходячи з того, що окрім сина, [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] більше спадкоємців за законом та заповітом немає, [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом після смерті його батьків. [PERSON] помер [INFO] року, а отже після його смерті відкрилася спадщина. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР (1963 року), на спадкування за законом розповсюджуються положення ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON] окрім неї спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не було, вона є єдиною можливою спадкоємицею за законом. Вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - домоволодінням по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали та просили пред'явлену позовну заяву задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини викладені у позовній заяві. Представники відповідачів просили у пред'явленому позові відмовити, посилалися на обставини викладені у письмових запереченнях. Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомлялася належним чином про місце та час судового розгляду, однак її представник в судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 14.10.1981 року. [PERSON] в 1959 році для будівництва будинку була виділена земельна ділянка загальною площею 595 квадратних метри на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська № 1558 від 01.07.1958 року. У період перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках ними на відведеній у постійне користування земельній ділянці було побудовано домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Акт про прийомку збудованого житлового будинку було затверджено рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Спірне домоволодіння має 41,6 кв.м. загальної площі та складається з: коридору - 5,4 кв.м., житлової кімнати - 6,8 кв.м., житлової кімнати - 14,0 кв.м., житлової кімнати - 6,2 кв.м., кухні - 6,8 кв.м., кладової - 2,4 кв.м. Житлова площа будинку становить 27,0 кв.м. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 1982 року у справі № 2-1069/1982 за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську і зазначена частина домоволодіння була зареєстрована Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується реєстраційним посвідченням від 04 грудня 1995 року. Інша ? частина спірного домоволодіння фактично належала [PERSON], але зареєстрована не була. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями за законом були її син [PERSON] та чоловік [PERSON]. Заповіту [PERSON] за життя не складала. Лише [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, так як проживав разом із нею на час відкриття спадщини, що підтверджується домовою книгою, наявною у матеріалах справи у копії, та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1995 року виданого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-11145 на ? частину спірного домоволодіння. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на іншу 1/2 частину спірного домоволодіння. Єдиним спадкоємцем за законом залишився його син [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як проживав разом із ним на час відкриття спадщини, що також підтверджується копією домової книги. 04 серпня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 535, та вони почали мешкати за адресою спірного домоволодіння. [PERSON] помер [INFO] року, та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем за законом є [PERSON] Після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але державним нотаріусом було прийнято постанову від 12 грудня 2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на відсутність у неї правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із чоловіком за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Виходячи з того, що окрім сина [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] більше спадкоємців за законом та заповітом немає, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків. На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, діями, що свідчать про прийняття спадщини визнаються, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, домоволодінням, яке знаходиться по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську, оскільки на час відкриття спадщини після смерті батька проживав разом із ним за адресою спірного домоволодіння. [PERSON] помер [INFO] року, а отже після його смерті відкрилася спадщина. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР (1963 року), на спадкування за законом розповсюджуються положення ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР. Позивачка на момент відкриття спадщини після смерті чоловіка, проживала разом із ним за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], та після відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, отже вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до п. 10 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Таким чином, до спадкоємця [PERSON] переходить право користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], загальною прощею 595 метрів квадратних. Дана земельна ділянка в 1959 році була виділена [PERSON] для будівництва будинку на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно житловою площею 60,0 кв.м. від 09 січня 1959 року, укладеного між [PERSON] та відділом комунального господарства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська та посвідченого державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Берестовою Н.І. за реєстровим № 2-284. Земельна ділянка площею 595 кв.м. була відведена у натурі 16 серпня 1958 року, що підтверджується актом відводу земельної ділянки складеного представником Управління головного архітектора міста Дніпропетровська та на ній відповідно до цільового призначення було збудовано спірний житловий будинок. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спірний будинок та визнання за нею права користування спірною земельною ділянкою підлягають задоволенню, оскільки саме позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки протягом визначеного строку, встановленого статтею 1270 ЦК Кодексу, не заявила про відмову від неї та фактично її прийняла проживаючи на час відкриття спадщини із спадкодавцем та опікуючись спадковим майном. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представників позивачки, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved