Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування своєї заяви вказала, що 05.11.2010 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті був зареєстрований у [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина. Але про те, що існує спадкове майно, 1/4 частина квартири № 55, по вулиці Чкалова, 3, у м. Шепетівці Хмельницької області, [PERSON], дізналась лише у 2015 році під час розгляду Шепетівським міськрайсудом цивільної справи за №688/483/15-п за позовом [PERSON]. В 2015 р., [PERSON], звернулась до Шепетівської міської державної нотаріальної контори по питанню видачі їй свідоцтва про право на спадщину, але їй було нотаріусом розяснено, що вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін. Просить встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], померлим 05 листопада 2010 року. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви, наполягала на її задоволенні. В судовому засіданні зацікавлені особи, проти задоволення заяви заперечили. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вказали що, були сусідками заявника, та підтвердили факт сумісного проживання заявника [PERSON], із спадкодавцем в період з 2006 року по 2010 рік. Суд, вислухавши пояснення заявника, зацікавлених осіб, свідків, заслухавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON], були одруженні, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БВ №092758 від 08.11.2003 року. 05.11.2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ №147720 від 08.11.2010 року. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири № 55, по вулиці Чкалова, 3, у м. Шепетівці Хмельницької області, що підтверджується копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] Судом встановлено, що з 2006 року по 2010 рік, заявник проживала разом з [PERSON], за адресою: м. Шепетівка, вул. Судилківська 161, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні, копією договору оренди житлового приміщення від 17.11.2006 року, довідкою Квартального громадського комітету № 21 виконкому Шепетівської міської ради № 523 від 05.05.2015 року. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~Здійснення права на спадкування визначено\~Главою 87 ЦК України. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. \~\~\~Згідно із ч.1\~ст.1270 ЦК України\~\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд вважає доведеним фактпостійного проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], померлим 05 листопада 2010 року. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved