Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 20.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070040034300 (Вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС), , відповідно до якого позивач розмістив на рахунках відповідача 17000 гривень на строк 6 місяців до 20.06.2014 року, за ставкою 18% річних, відповідно до Додаткової Угоди відсоткова ставка збільшилась на 2% річних, тобто всього 20% річних. 09.03.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору, повернення коштів та нарахування відсотків за користування її коштами. Однак відповідач після отримання 17.03.2017 року вказаної заяви, ніякої відповіді не надав. Позивач вважає, що це відмова, і тому змушена була звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, у суді дала пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з,явилися, причини неявки не повідомили. Заслухавши позивача, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що, 20.12.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено депозитний договір №SAMDNWFD0070040034300 (Вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС), відповідно до якого позивач розмістив на рахунках відповідача 17000 гривень на строк 6 місяців до 20.06.2014 року, за ставкою 18% річних. Додатковою Угодою до депозитного договору №SAMDNWFD0070040034300 (Вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС), підвищено відсоткову ставку до 2% річних. 09.03.2017 року позивачем було подано заяву про розірвання вказаного договору, повернення суми вкладу, та нарахування і виплати відсотків за користування її коштами. Вказану заяву представник відповідача отримав 17.03.2017 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1, 3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов,язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч.1,4,5 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст.1070 цього Кодексу за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, вставлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. При цьому, відповідно до п.20.7 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12 листопада 2003 року N 492 вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved