Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем, в 1997 році ними була приватизована квартира [ADDRESS], внаслідок чого вона набула право власності на ? частини вказаної квартири. Після розірвання шлюбу у 2006 році вона переїхала проживати в смт. Новомиргород до хворої матері, яка за станом здоровя потребувала стороннього догляду. Увесь час поки проживала з матірю, сплачувала свою частку платежів за комунальні послуги. Після смерті матері повернулася до свого житла, але відповідач за цей час змінив вхідні замки та відмовився впускати її в квартиру. Враховуючи вищевикладене, просила суд вселити її у квартиру [ADDRESS] та зобовязати відповідача не чинити перешкод в користуванні вищевказаною квартирою. Відповідач [PERSON] звернувся в \~до суду із зустрічним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 02.07.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 5.1 ст. 207 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечували. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ ст. 317 ЦК України власникові\~ \~ належать\~ \~ права\~ \~ володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. ч. 4, 5\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] з 22.11.1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час перебування з відповідачем у шлюбі, в 1997 році ними була приватизована квартира [ADDRESS]. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло за № 9608 від 20.03.1997, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів. Відповідно до вказаного свідоцтва, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно копії паспорту громадянина України, виданого на імя [PERSON], позивач зареєстрована за вищевказаною адресою з 25.02.1997 року. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.01.2005 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 086995 виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області від 23.10.2014 року, за актовим записом 137. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач продовжили проживати разом у спірній квартирі. У 2006 році [PERSON] виїхала проживати до [INFO] для догляду за хворою матірю, яка за станом здоровя потребувала стороннього догляду, однак частково сплачувала комунальні послуги по кв. 9 в буд. 58, що підтверджується відповідними квитанціями. Після смерті матері у 2012 році, позивач повернулася до м. Кременчука. Судом встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належною їй часткою квартири [ADDRESS], зокрема, не допускає її до квартири. Вказана обставина не оспорювалась відповідачем у судовому засіданні. Таким чином позивач позбавлена можливості користуватися квартирою № 9 в буд. 58 по вул. Тельмана в м. Кременчуці. З метою усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою позивач зверталася до правоохоронних органів, з метою захисту свого права проживання та користування належною їй частиною квартири. Отже, досліджені судом докази свідчать про те, що позивач, як співвласник спірної квартири, має право на захист свого порушеного відповідачем [PERSON] права користування майном. За таких обставин суд вважає за необхідне зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди позивачу в користуванні належною їй на праві власності квартирою № 9 в буд. 58 по вул. Тельмана в м. Кременчуці Полтавської області та вселити її в дану квартиру. Також, суд зобовязує [PERSON] передати [PERSON] дублікати ключів від вхідних дверей [ADDRESS]. Враховуючи встановлені судом обставини, а також приймаючи до уваги факт визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved