Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 1 318 350 грн. 00 коп., відсотків у розмірі 748 482 грн. 58 коп. та судових витрат у розмірі 3 441 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 18.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до якого відповідач отримав від позивача 165 000 доларів США. Відповідно до п. 4 договору позики строк повернення грошей - 01.10.2011 року. Зобов'язання щодо повернення позики відповідач не виконав в повному обсязі. Станом на день подання позову сума основного боргу складає 165 000 доларів США, що еквівалентно 1 318 350 гривень за курсом НБУ 7,99 грн. за 1 долар США. Пунктом 7 договору позики встановлений розмір відсотків за користування позикою - 2% від суми позики, які сплачуються щомісячно, до дня повернення суми позики. Відповідно до розрахунку сума щомісячної сплати відсотків за період з 18.04.2009 року по 01.10.2011 року складає 748 822 грн. 80 коп. Враховуючи порушення своїх прав, позивач звернувся для їх поновлення до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його на підставах викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] підтримала думку свого представника. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.04.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 165 000 доларів США (а.с. 4-6). Пунктом 4 договору позики встановлено строк повернення позики - 01.10.2011 року. Зобов'язання щодо повернення позики відповідач не виконав в повному обсязі. Станом на день подання позову сума основного боргу складає 165 000 доларів США, що еквівалентно 1 318 350 гривень за курсом НБУ 7,99 грн. за 1 долар США (а.с.7-9). Частина 1 ст. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свого зобов'язання за договором не виконав, суму грошових коштів обумовлених договором позики позивачу в строк до 01.10.2011 року не повернув, внаслідок чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми позики у розмірі 165 000 доларів США, що еквівалентно 1 318 350 гривень за курсом НБУ 7,99 грн. за 1 долар США, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 7 договору позики встановлений розмір відсотків за користування позикою - 2% від суми позики, які сплачуються щомісячно, до дня повернення суми позики. Відповідно до розрахунку сума щомісячної сплати відсотків за період з 18.04.2009 року по 01.10.2011 року складає 748 822 грн. 80 коп. (а.с. 7). Суд проаналізувавши вказані вище обставини у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 748 822 грн. 80 коп. - проценти за користування позикою за період з 18.04.2009 року по 01.10.2011 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved