Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 110000 гривень 00 копійок боргу. На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що в квітні 2020 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору (розписки), відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 110000 гривень, які зобов`язувалася повернути до 01 вересня 2020 року. На підтвердження відносин, що випливають з договору позики, відповідачем було власноручно написано розписку. Проте до цього часу відповідач не виконала взятих на себе грошових зобов`язань та ухиляється від їх виконання, хоча вона неодноразово спілкувалася з нею з приводу повернення коштів, вона неодноразово зверталася до неї з вимогою повернути їй гроші, однак [PERSON] гроші їй не повертає. Саме на підтвердження укладення договору позики і передачі грошей за ним і була складена розписка. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 16.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики в формі розписки. Відповідно з умовами вказаного договору [PERSON] отримала від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 110000 гривень, які зобов`язувався повернути до 01 вересня 2020 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою від 16.07.2020 року. Свої зобов`язання відповідач не виконала, кошти не повернула. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). В судовому засіданні судом встановлено, що в порушення умов договору позики [PERSON] не повернула [PERSON] грошові кошти в розмірі 110000 гривень, а тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1125 гривень.

Outcome: approved