Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 6 в смт.Козова, Козівського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 16.03.2015 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок (колгоспний двір). Після смерті спадкодавця було здійснено звернення до державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок по вул.Шевченка 6, в с.Будилів Козівського району. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві. Просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не заперечує проти позовних вимог, просить їх задовольнити та розглядати справу у його відсутності (а.с.23). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] помер 12.01.1998 року у с.Будилів Козівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД\~№050948 від 13.01.1998 року (а.с.7). Після смерті [PERSON], [PERSON] в належному порядку та у строк прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.03.2003 року (а.с.8). [PERSON] померла у м.Бережани Бережанського району Тернопільської області 16.03.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №182740 від 17.03.2015 р. (а.с.11). За життя [PERSON] було здійснено розпорядження своїм майном на користь [PERSON], склавши заповіт, який був посвідчений 25.09.2013 року секретарем Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.9). Спадкове майно, що залишилось після смерті[PERSON] становить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колгоспний двір) по вул.Шевченка, 6 в смт.Козова, Козівського району Тернопільської області, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 06.07.1990 року (а.с.3, 5). Згідно довідки Будилівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №864 від 17.10.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Шевченка, 6 в с.Будилів Козівського району належав голові колгоспного двору [PERSON] та члену [PERSON] (а.с.6). Державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори [PERSON] 29.11.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадкового майна у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.10). Таким чином, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідно до ст.1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, оскільки відмови від прийняття спадщини не заявляла та в належному порядку прийняла спадщину. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в належному порядку, а також те, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, ніхто не оскаржує її право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, суд вважає, що це право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності. Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved