Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер її дядько-[PERSON], який володів на правах власності ? частиною земельної ділянки, що розташована на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Державний акт серія ЯЕ- №234997). [PERSON] 21.04.2008 року склав заповіт посвідчений секретарем Добриводської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №115. Згідно заповіту свій державний акт на право приватної власності на землю ІІ-РВ №007504 від 12.09.2001 року та належну йому 12 частину земельної ділянки частки (пай) серія РВ №-0109798 виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 21.01.1997 року заповів позивачці. Після складання заповіту [PERSON] замінив сертифікат на державний акт (серія ЯЕ- №234997) від 24.04.2009 року.. Спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, а саме ? частини земельної ділянки є - [PERSON] яка проживала разом із ним на час його смерті і проживає там по даний період. В порядку визначеному ст.1273 ЦК України, протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини вона не заявляла про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний зареєструвати своє право в органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Проте приватним нотаріусом [PERSON] Радивилівського районного нотаріального округу в оформленні спадщини їй відмовлено так як у зазначеному заповіті вказано, що [PERSON] заповідає сертифікат на земельну ділянку який на даний час відсутній так як взамін було видано державний акт. Враховуючи наведене, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 12 частину земельної ділянки, що розташована на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (серія ЯЕ-№234997) від 24.04.2009 року за нею. В листі від 30.04. 2014 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі і справу просила розглянути без її участі. Представник Добриводської сільської ради в судове засідання не з'явився і надіслав лист за № 02-14/302 від 12.05.2014 року в якому позов визнавали і справу просили розглянути без їх представника. Вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Згідно заповіту, посвідченого 21.04.2008 року секретарем Добриводської сільської ради Климюк А.М.. та зареєстрованого в реєстрі за №115, [PERSON] належні йому державний акт на право приватної власності на землю ІІ-РВ №007504 від 12.09.2001 року та 12 частину земекльної частки (паю) посвідченого сертифікатом на земельну частку(пай) серія РВ №0109798 виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 21.01.1997 року заповів [PERSON] Із листа за № 01-14/2023 від 06.12.2-13 року за підписом начальника Управління Дерземагенства у Радивилівському районі Погорілець З.В. встановлено, що [PERSON] взамін сертифіката на ? частину земельну частку (пай) серія РВ №0109798 який він успадкував видано державний акт (серія ЯЕ- №234997) зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010959400075 від 24 квітня 2009 року. Факт відмови у оформленні спадщини на 12 частину земельної ділянки, що розташована на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (серія ЯЕ- №234997) вбачається із листа №209-0116 від 12.05.2014 року приватного нотаріуса [PERSON] Радивилівського районного нотаріального округу. Проживання позивачки в [ADDRESS] із спадкодавцем стверджується із довідки №02-14126 від 12.05.2014 року Добриводської сільської ради Радивилівського району. Відповідно до п. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї Аналогічні положення викладені в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «про судову правктику у справах про спадкування». Крім того, в зазначеному п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт було посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до вимог ст.1251 ЦК України. Із ст.29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок інше приміщення придбане для проживання в ньому у відповідному населеному пункті в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В листі державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори за №2721/01-16 від 24.04. 2014 року Забожної Л.Л. стверджується, що спадковвва справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року не заводилась. Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що [PERSON] дійсно заповів позивачці земельну ділянку на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, що йому належала на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія РВ №0109798 виданого Радивилівською районною державною адміністрацією 21.01.1997 року і [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після його смерті так як проживала разом із ним на час його смерті, однак через заміну померлим [PERSON] сертифікату на державний акт про який не зазначено в заповіті позбавлена можливості оформити спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved