Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від його доходу, посилаючись на те, що від укладеного між ними в вересні місяці 2002 року шлюбу в них мається спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO]; в даний час шлюб між ними розірвано, вона з відповідачем спільно не проживають, оскільки той знаходиться у міждержавному розшуку, дитина залишилася з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує й просить їх задовольнити з вищевказаних підстав; в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення в друкованому органі (ст.74 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» за №67 від 11.04.2014р., але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від шлюбу, який між ними було укладено 28 вересня 2002 року та розірвано 06 жовтня 2009 року, являються батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської ради №679 від 21.02.2014р. проживає з матір'ю. Позивачка має постійне місце роботи і її середньомісячний заробіток складає близько 2785 грн. Відповідач проживає окремо від сім'ї, перебуваючи з 26 листопада 2010 року в міждержавному розшуку, є особою працездатного віку, відомостей про своє працевлаштування та доходи не надав, матеріальну допомогу на утримання дитини не виділяє, інших осіб, яких згідно з нормами Сімейного кодексу України він зобов'язаний утримувати немає. Крім того, відповідачем всупереч положенням ст.60 ЦПК України також не було надано суду жодних доказів неможливості сплати ним аліментів у запропонованому позивачкою розмірі. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved