Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Об'єднаної компанії «Укрвуглереструктуризація» просить зобов'язати відповідача поставити йому 5.9 тон вугілля за 2014 рік. Мотивує позов тим, що на гірничих підприємствах Кіровоградської області вона пропрацювала 22.09.1971 року по 09.11.1995 року. З 01.06.1993 року являється пенсіонером, проживає в будинку з пічним опаленням. До 2014 року вона також користувався соціальною гарантією на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, яка передбачена ст. 43 Гірничого Закону України. В першому та другому півріччі 2014 року їй виписали вугілля на побутові потреби в кількості 2.95 тон за кожне півріччя, що підтверджується квитанціями на доставку побутового палива. Але фактично виписане вугілля не поставили, пославшись на відсутність фінансування . Таким чином, оскільки рішення відповідача щодо відмови в забезпеченні його вугіллям на побутові потреби порушує її законні права, вона вимушена звернутися до суду та просить зобов`язати відповідача надати їй безоплатно вугілля на побутові потреби. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов і просить його задоволити. В судовому засіданні пояснила, що позивач проживає в будинку з пічним опаленням, безоплатно забезпечувався вугіллям в кількості 5.9 тон на рік до 2014 року. В 2014 році частині пенсіонерів гірничих підприємств було завезене вугілля, а позивачу вугілля не надали, мотивуючи відсутністю фінансування. Представник відповідача ДП «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» Горобець В.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні пояснив, що відповідач повинен забезпечувати побутовим паливом колишніх робітників ліквідуємих гірничих підприємств, але з бюджету не виділені кошти для оплати за поставку вугілля даним особам. У них знаходяться списки даних осіб, серед яких є і позивач. Відповідач є замовником робіт по постачанню побутового палива, а тендер на поставку вугілля виграло ТОВ «Синтезпродукт». Останнє в 2014 році поставило вугілля 141 особі, а 169 особам вугілля не було поставлене через відсутність фінансування. Позивачу також не було поставлене вугілля. Підприємство визнає, що заборгувало позивачеві 5.9 тон вугілля за 2014 рік, але виконати зобов'язання не має можливості, так як не виділені бюджетні кошти на придбання вугілля. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із копії трудової книжки, заповненої 03 березня 1958 року на ім`я позивача [PERSON] вбачається, що остання відпрацюваля на підприємствах вугільної промисловості понад 20 років. Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] позивач [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Позивач [PERSON] проживає у будинку з пічним опаленням та користується соціальною гарантією на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню. Згідно п.12.10 Галузевої Угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, з наступними змінами та доповненнями, безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі:- на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим паливом, але пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби відповідно до ст.43, 48 Гірничого Закону України за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві. Відповідно до вимог ст. 43 Гірничого Закону України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ) підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб: пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менш 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років та іншим категоріям осіб. Згідно ст. 48 Гірничого Закону України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ) після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником категоріям осіб, серед яких зазначені пенсіонери, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше ніж 15 років для чоловіків. Відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП ««Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» створено з метою здійснення некомерційної господарської діяльності - організації та контролю за виконанням робіт і заходів з ліквідації гірничих підприємств. Підрозділ не є юридичною особою і діє від імені підприємства ДП «Об»єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на підставі Положення. Згідно п.3.2.11 Положення підрозділ здійснює роботи із спеціального захисту робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до затверджених проектів, виконання проектних рішень по забезпечення побутовим паливом колишніх робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до ст.48 Гірничого Закону України. Згідно квитанції №31 від 05.09.2014 року [PERSON] виписано 2.95 тон вугілля за 1 півріччя 2014 року і 2.95 тон вугілля за 2 півріччя 2014 року. В квитанції зазначено, що замовником вугілля є ДП ОК «Укрвуглереструктуризація», а виконавцем ТОВ « Компанія Біоенерго». Встановлено, що позивачу фактично не було поставлено 5.9 тон вугілля за 2014 рік. Згідно листа відокремленого підрозділу « Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» №52 від 28.04.2015 року, направленого позивачу , зазначено, що в зв'язку з не виділенням коштів з державного бюджету на забезпечення побутовим паливом пенсіонерів ліквідованих підприємств доставка палива тимчасово призупинена до вирішення питання з фінансування. Представник відповідача в судовому засіданні визнав, що відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в 2014 році повинен був забезпечити позивача побутовим вугіллям в кількості 5.9 тон, але через відсутність фінансування своє зобов'язання не виконав. Але при виділенні коштів з бюджету позивач буде забезпечений вугіллям. Зазначив, що з 01.01.2015 року позивачу повинна виплачуватися субсидія на придбання твердого палива . В листі Міністерства фінансів за № 31-06310-06-5/21457 від 30.06.2015 року зазначено, що не підтримується перерахування 1951 тис. грн.( у тому числі 1760 тис.грн. ДП « ОК «Укрвуглереструктуризація») на виплату за безоплатно надане побутове вугілля для працівників вугледобувних підприємств , яка має здійснюватися у відповідності до Закону України від 06.10.1999 року « 1127-ХІV» Гірничий Закон України» (зі змінами від 28.12.2014 року) без залучення коштів вказаної бюджетної програми. Відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 внесено зміни до статей 43,48 Гірничого закону України. Зокрема, ст.48 Гірничого Закону України викладена в такій редакції: «Після ліквідації або консервації гірничого підприємства надається субсидія на придбання твердого палива або на оплату житлово-комунальних послуг у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.» Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Спірні правовідносини щодо забезпечення позивача вугіллям за 2014 рік виникли при дії попередньої редакції ст.48 Гірничого Закону України. Тому вимоги позивача підлягають обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини від 8.11.2005 року «Кечко проти України» органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань . Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.01.2014 року «Сем'яністий та інші проти України» визнано, що було порушено п.1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції щодо невиконання рішень по зобов'язанню забезпечити заявників побутовим вугіллям, на яке вони мали право згідно з національним законодавством.

Outcome: approved