Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 09.10.2017 року померла її сестра [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшла, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,188 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №165285. Вона є спадкоємцем другої черги за законом, однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як тривалий час не могла вчинити ці дії бо була в жалобі, мала фінансові труднощі, поганий стан здоровя та не була обізнана з нормами законодавства з питань спадкування. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустила його з поважних причин.\~ [PERSON] свої вимоги підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, у звязку з чим суд визнав можливим справу розглянути без його участі. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено,\~що 09\~жовтня 2017\~року померла\~сестра позивачки\~[PERSON],\~яка мешкала\~в селі\~Чернеча Слобода,\~Буринського району\~Сумської області,\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшли\~усі права\~та обовязки,\~що належали\~їй на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок її\~смерті,\~що підтверджується\~паспортом позивачки,\~свідоцтвом про\~смерть \~[PERSON], свідоцтвами\~про народження,\~свідоцтвом про\~одруження,\~витягом з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про шлюб\~щодо підтвердження\~дошлюбного прізвища,\~державним актом\~на право\~власності на\~земельну ділянку (а.с.4-8, 11-12). Згідно з довідки [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] з нею ніхто не був зареєстрований і не проживав (а.с.10). Син спадкодавця [PERSON], спадщину після смерті матері не прийняв та не бажає приймати, не заперечує проти прийняття спадщини сестрою матері [PERSON], що підтверджується письмовою заявою (а.с.14). Будучи спадкоємцем другої черги за законом, позивачка заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подала, що вбачається з письмової відповіді нотаріуса (а.с.15). Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Ч.2\~ ст.1270\~ЦПК України\~встановлено,\~якщо виникнення\~у особи\~права на\~спадкування залежить\~від неприйняття\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття\~іншими спадкоємцями,\~строк для\~прийняття нею\~спадщини встановлюється\~у три\~місяці з\~моменту неприйняття\~іншими спадкоємцями\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. Якщо\~строк,\~що залишився,\~менший як\~три місяці,\~він продовжується\~до трьох\~місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки вона після смерті сестри була в жалобі, мала фінансові труднощі, поганий стан здоровя та не була обізнана з нормами законодавства з питань спадкування. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для неї обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка повязана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких він є. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості, при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved