Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла мати її довірительки - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними побудовами, розташований на приватизованій земельній ділянці по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті померла заповіту не залишала. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], подавши відповідну заяву до нотконтори та отримала свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, але оформити свої спадкові права на земельну ділянку під будинком не має можливості, оскільки за життя померла не отримувала Державний акт на приватизовану земельну ділянку. За цих підстав позивач просила визнати за [PERSON] право на закінчення приватизації та отримання на її ім'я правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку загальною площею умовних 0,46 га, надану для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка на підставі рішення Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 29.11.1993 року була передана у приватну власність [PERSON], який помер [INFO] року та за життя не отримав Державний акт на право власності на землю. Представник позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позовну заяву. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Враховуючи заяви представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України, постановивши рішення, на підставі матеріалів справи, про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року в с.Ницаха Тростянецького району Сумської області та її батьками були: [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року, а мати [PERSON] померла [INFO] року (а.с.13). За життя померлі заповіту не залишили. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними побудовами, розташований по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею умовних 0,46 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 29.11.1993 року (а.с.20). За життя померлий [PERSON] на вказану земельну ділянку Державний акт не отримував та після його смерті цю земельну ділянку успакувала [PERSON], але також за життя Державний акт не отримувала (а.с.15). Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її донька позивач [PERSON] (а.с.15). Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадщину позивач, після смерті матері [PERSON] прийняла шляхом подачі заяви до Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області та 08.02.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна: житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами по [ADDRESS] (а.с.16-19), але на приватну земельну ділянку, під вказаним домоволодінням, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено внаслідок відсутності Державного акту на дану земельну ділянку (а.с.14). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до п.3 Декрету КабМінУ «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету, посвідчуються відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Згідно ст.17 ЗК України (1991 р.) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь, товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідно до п.в ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 га. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є спадкоємцем спадкового майна після смерті матері [PERSON] за законом, частково прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно - на житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами, володіє правовстановлюючими документами на спадкове майно, її право власності на спадкове майно не визнається нотаріальною конторою в силу відсутності Державного акту про право власності на земельну ділянку за померлою, який не видавався спадкодавцю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved