Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську про стягнення моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.9), на позові наполягала, просила його задовольнити. Згідно позову, [PERSON] працювала на КМЗ ім.Куйбишева прибиральником металовідходів. Остання мала посвідчення машиніста крана та, у зв'язку з виробничою необхідністю, розпорядженням по цеху від 12.01.1990 року у зміні з 07-00 годин до 15-00 годин була переведена машиністом електромостового крану №5. В цей же день о 12-00 годині під час виконання робіт на крані [PERSON] отримала забиту рану тім'яної області голови з гематомою, у зв'язку з чим була доставлена до травматологічної лікарні, де лікувалася більше місяця, а по виходу на роботу була переведена на іншу посаду - секретарем-друкаркою. З приводу цього був складений Акт про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії 2-18 АВ №121144 від 09.10.2002 року [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності з подальшим переоглядом. 16.08.2010 року під час чергового огляду на МСЕК позивачці було встановлено 70% втрати працездатності та 2 група інвалідності. У зв'язку з вищевказаним ушкодженням здоров'я під час виконання [PERSON] трудових обов'язків, їй була завдана моральна шкода, яка виявилася в сильному фізичному болі, який в певній мірі триває до цього часу, страху за своє здоров'я та життя, перенесеному стресі, душевних стражданнях з приводу своєї ущербності через встановлену інвалідність. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 30 000 грн. У судовому засіданні представник відповідача Вараксіна І.М. проти позову заперечувала та показала, що 11.11.2002 року [PERSON] звернулася до відділення Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську про призначення їй страхових виплат. Починаючи з 09.10.2002 року позивачці відділенням Фонду були призначені виплата одноразової допомоги та щомісячна страхова виплати, яка виплачуються до теперішнього часу відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з щорічним перерахунком. Крім того, відділення Фонду відшкодовує потерпілій витрати на лікарські засоби, на стаціонарне та санаторно-курортне лікування. Вимоги позивачки з приводу відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. вважає недоведеними. Висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди не надано. Просить позов залишити без задоволення. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши позов та заперечення, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так судом встановлено, що 12.01.1990 року прибиральниця металовідходів ВАТ «КМЗ ім.Куйбишева» [PERSON], переведена тимчасово на посаду машиніста електромостового крану, під час виконання робіт на крані отримала забиту рану тім'яної області голови з гематомою. З приводу вищевказаної події був складений Акт про нещасний випадок на виробництві, в якому як причина такого випадку зазначено застосування неправильного прийому в роботі, пов'язаного з втратою кваліфікації через велику перерву в роботі машиністом крана, допущення до роботи переведеного робітника без інструктажу та випробування (а.с.4-7). Згідно виписки з акту огляду МСЕК 121144 від 09.10.2002 року [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності з наступним переоглядом (а.с.6). В подальшому, у 2010 році ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом зросла до 70%, [PERSON] була встановлена 2 група інвалідності, що вбачається з копії виписки з акту огляду МСЕК 038620 від 16.08.2010 року. (а.с.7) Згідно письмових заперечень відповідача, [PERSON] з 2002 року перебуває на обліку за місцем мешкання у відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Згідно ст.ст.21,28,34 Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності» обов'язок відшкодування моральної шкоди потерпілому покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійне захворювання вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року. Право на отримання компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Таким чином, позивачка обґрунтовано висунула свої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську, де перебуває на обліку та отримує передбачені Законом страхові виплати та соціальні послуги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної з цих підстав,) позовна давність не поширюється. Таким чином, на позовні вимоги по цій справі позовна давність не поширюється. При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд враховує положення ст.23 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а саме: характер та обсяг завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] (а.с.8), в результаті нещасного випадку на виробництві отримала травму життєво важливого органу - забиту рану тім'яної області голови з гематомою. Внаслідок травмування тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Висновком МСЕК уперше їй було встановлено 25% ступеня втрати професійної працездатності, яка з часом зросла до 70%, що дозволило встановити [PERSON] у 2010 році 2-у групу інвалідності. З огляду на характер травми, позивачка перенесла сильний фізичний біль, отримала тяжкі душевні страждання з приводу стресу, хвилювань за своє здоров'я та життя. Негативні наслідки травмування, як зазначила остання в позові, вона відчуває до цього часу у вигляді триваючих сильних головних болів. Окрім фізичних проявів, позивачка скаржиться на негативні психологічні наслідки травмування у вигляді заниження самооцінки, викликаних непоправним ушкодженням свого здоров'я, набуття статусу інваліда. З приводу доводів представника відповідача про ненадання позивачкою висновку медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди та визначення його розміру слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленого значення. В даній справі позивачка не просила суд про призначення медико-соціальної експертизи, обґрунтовуючи свої вимоги на інших доказах. Але ж й відповідач Фонд соцстраху не погоджуючись з доводами позивачки про наявність та розмір моральної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи, однак такого клопотання суду не заявив. З огляду на вказане суд вважає, що позивачка [PERSON] з огляду на отримане ушкодження здоров'я під час виконання нею трудових обов'язків, в наслідок якого їй уперше було встановлено 25% ступеня втрати професійної працездатності вправі отримати грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 7500 грн., яку слід стягнути на користь позивачки з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Таке часткове задоволення позовних вимог суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивачки, погіршення її фізичних здібностей, ступеня вини в нещасному випадку, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial