Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказавши, що 6 квітня 2015 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/4 часток житлового будинку № 22 по вул. Толбухіна м. Старобільськ, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Толбухіна, 22, в м. Старобільську, що залишились після смерті її матері [PERSON], та на яке її батько [PERSON], не оформив своїх спадкових прав під час життя. Позивач зазначила, що ? частка вказаного житлового будинку з господарськими будівлями належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на правах особистої власності посвідченого 02.08.1971 року нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстром № 2261, а ? частка належала матері позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 липня 1981 року [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром № 1498, яка померла 11 серпня 2004 року. Спадкоємцем [PERSON] був її чоловік (батько позивача) [PERSON], який фактично прийняв, але не оформив до своєї смерті спадкових прав на належну померлій ? частку житлового будинку. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, більше спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивач звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори Луганської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/4 частки зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. При цьому їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованому за адресою: м. Старобільськ, вул. Толбухіна, будинок 22, що у вказаній частині належав спадкодавцю [PERSON] (батькові позивача). В той же час було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ? частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за вказаною адресою, у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа цієї частки житлового будинку. Тому на підтвердження права власності [PERSON] на ? частку вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, позивач [PERSON] надала копію свідоцтва про право власності від 28 липня 1981 року. Для встановлення права власності на частку майна, що належало матері позивача, їй було рекомендовано звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами., по вул. Толбухіна, будинок 22 в м. Старобільську Луганської області. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Толбухіна, будинок 22, м. Старобільськ, Луганської області в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.9). 11.08.2004 року, померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). 06.04.2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження в якому зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище «Пушина» на «Крючкова» (а.с. 12). У судовому засіданні також була досліджена спадкова справа №302/2015 після смерті [PERSON], в якій міститься заповіт [PERSON] на користь [PERSON] ( а.с.33) У звязку з чим, суд вважає, встановленим факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді домоволодіння з господарськими спорудами, яке розташоване за адресою: вул. Толбухіна, будинок 22 , м. Старобільск, Луганської області , після померлої 11.08.2004 року [PERSON], у порядку спадкування за законом. Таким чином, суд вважає, можливим встановити факт того, що [PERSON] на момент його смерті 06.04.2015 року на праві власності володів 1/4 часткою житлового будинку з господарськими спорудами, що належала за життя [PERSON], розташованого за адресою: вул. Толбухіна, буд. 22, м. Старобільськ, Луганської області. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який посвідчує його право власності. Згідно інформації Державної нотаріальної контори м. Старобільська після смерті 06 квітня 2015 року померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась його донька [PERSON], свідоцтво про право на спадщину конторою не видавалось (а.с11). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою вул. Толбухіна, буд. 22, м. Старобільск, Луганської області, після смерті своєї дружини [PERSON] та спадкоємцем за законом на вказану частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved