Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн., до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23 річного віку та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця з дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Зазначає, що донька навчається в Чернівецькому національному університеті імені [PERSON] на ІІІ курсі денної форми навчання. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Хоч офіційно відповідач не працює, однак має періодичні заробітки у формі нерегулярного, періодичного доходу й відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в утриманні дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23 річного віку та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн. щомісяця з дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття. Справу просила розглядати без її участі, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засіданя не зявилась, повідомлялась належним чином.. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Як вбачається з довідки № 4317 Чернівецького національного університету імені [PERSON] від 26.01.2017 року, [PERSON] навчається в навчальному закладі на третьому курсі денної форми навчання. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, для покладення обовязку на батьків утримувати повнолітню дитину до досягнення нею двадцяти трьох років у звязку з продовженням нею навчання, необхідною є умова, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. За відсутності цієї умови такий обовязок на батьків покладений бути не може.

Outcome: approved