Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та просить суд зобов`язати [PERSON] , усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] та визначити такий спосіб [PERSON] участі у спілкуванні з донькою [PERSON] та її виховані:спілкування з донькою [PERSON] по вихідним дням з 10:00 суботи до 16:00 неділі в денний та нічний час двічі на місяць за місцем мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ;з правом спільного відпочинку з донькою під час її шкільних канікул в межах району, області в місцях дитячих розваг, та спілкування на житловій площі [PERSON] в денний та нічний час за адресою: [ADDRESS] ; правом обстежувати та лікувати ї в медичних закладах місцевого, обласного та державного значення, зобов`язати [PERSON] інформувати [PERSON] про стан здоров`я доньки; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди, сприяти у спілкуванні [PERSON] з [PERSON] , сестрою [PERSON] , бабусею [PERSON] у інший час за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; за умови позитивних медичних показників, зобов`язати [PERSON] змінити форму навчання [PERSON] , змінивши індивідуальну форму навчання на стаціонарну форму навчання в школі. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, однак, вказав що не вбачає сенсу у даному позову, оскільки позивачки взагалі не цікавиться дитиною, а , відповідно, донька [PERSON] також не бажає спілкуватись із матір`ю. В судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністраціїз позовними вимоги погодився та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. У них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 20 від 15.05.2007 року, місце реєстрації: Сергіївська селищна рада м. Білгород-Дністровський Одеської області .При реєстрації народження доньки відповідач [PERSON] визнав себе батьком дитини, однак з відповідачем так і не створилась сім`я, стосунки не склалися. Позивачка любе свою доньку [PERSON] та має велике бажання приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день вона зареєстрована та проживає разом з молодшою донькою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 26.07.2017 року за № 1235 видана «Житлово-Комунальним господарством смт. Сергіївка», довідкою від 11.10.2017 року за № 657 виданою Виконавчим комітетом Сергіївською селищною радою. Протягом тривалого часу з 09.09.2015 року по 17.05.2017 рік, позивачка проходила курс спеціального лікування від туберкульозу, на сьогоднішній день повністю вилікувалася та є епідемічно безпечною, що підтверджується довідкою КК «Білгород-Дністровської багатопрофільної лікарні» від 29.05.2017 року за № 92.Під час тривалої хвороби відповідач [PERSON] забрав доньку до себе та на сьогоднішній день донька [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . До того часу, коли позивачка захворіла, донька проживала з нею, турбувалася про [PERSON] , створила досить добрі умови для її проживання, навчання, що підтверджується довідкою-характеристикою від 03.05.2017 року за №59. На сьогоднішній день місце проживання доньки [PERSON] в судовому порядку не визначено. На сьогоднішній день у квартирі в якій позивачка проживає з молодшою донькою зроблено капітальний ремонт, квартира знаходиться на 3 поверсі 14- поверхового будинку, складається з двох кімнат, облаштована побутовою технікою, є ігровий куточок та куточок для навчання [PERSON] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11.10.2017 року. Власником квартири є матір позивачки, бабуся дітей, [PERSON] .Позивача офіційно не працює, однак навчається на курсах масажу, знаходиться в пошуках роботи, матеріальний стан її задовільний, вона отримує соціальну допомогу у зв`язку з тим, що є інвалідом 3 групи, також позивачці матеріально допомагає її матір, [PERSON] , що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією. Білгород-Дністровська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок про визначення способу її участі у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Висновком від 11.01.2018 року за № 01-39/165 у матеріалах справи. Згідно цього висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне наступну участь матері у вихованні та спілкуванні з дитиною їх матері: -з правом брати доньку на свою житлову площу за адресою : [ADDRESS] на вихідні дні з 10.00 години в суботу та повертати батьку до 16.00 години у неділю; у інші дні тижня, у святкові дні та канікули - за попередньою домовленістю з батьком, за умови дотримання прав та інтересів дитини; - з правом спільного відпочинку в межах України під час відпустки матері, за попередньою домовленістю з батьком та за умови дотримання прав та інтересів дитини; - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дитини; - з правом [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] з правом обстежувати та лікувати їх в медичних закладах місцевого, обласного та республіканського значення; - рекомендувати батькам переглянути можливість зміни форми навчання дитини з індивідуальної форми навчанн на загальноосвітню форму навчання. Вирішуючи справи даної категорії, судом мають бути враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст.ст. 151,153 СК України так і виконання обов`язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1,2 ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства » передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно приписів ч. 1,2,3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що сторони в період з 07 червня 2008 року по 06 жовтня 2010 року перебували у шлюбі, який розірвано 06 жовтня 2010 року відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області. У відповідності до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов`язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Такий спосіб участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний та дошкільний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Враховуючи той факт, що позивачка не позбавлена батьківських прав, її дитина проживає разом із батьком, позивачка має позитивні характеристики, одужала та має бажання піклуватись та приймати участь у вихованні свої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є доведеними. обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: approved