Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго» , в якому просить : визнати неправомірними дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо завищення та нарахування позивачу витрат теплової енергії за місця загального користування за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно; зобов'язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати позивачу безпідставно нараховану заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника в сумі 9078,63 грн. по зазначеній квартирі та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування позивачу сум за адресою: [ADDRESS] за період з січня 2016 року по квітень 2017 року врахувавши, що відповідно до 2.2.2. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р., коефіцієнт Кі мзк, який припадає на помешкання та відображає частку загального платежу позивача - становить 0,01878 та шляхом здійснення розрахунку кількості теплоВОЇ енергії на опалення МЗК з урахуванням формул визначених п. 2.1.4, 2.2.1. вищезазначеної Методики. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею [ADDRESS], що обладнаний приладом загальнобудинкового обліку теплової енергії. Незважаючи на відсутність письмового договору про надання послуг з центрального опалення та центрального постачання гарячої води, відповідач надає такі послуги, а позивачка їх приймає, отже дії сторін щодо надання та отримання послуг і подальшої їх оплати з боку позивачки породжує цивільні права та обов'язки, а також право на звернення до суду щодо захисту своїх прав та інтересів, в разі виникнення спору. Позивачка за власний рахунок встановила у квартирі ультразвуковий електронний лічильник тепла. При наявності тільки загальнобудинкового лічильника тепла оплата за спожите тепло згідно Правил № 630 здійснюється «пропорційно опалювальної площі» та не коригується в залежності від реального споживання тепла кожною квартирою. З початком опалювального періоду 2016-2017 років позивачка отримала рахунки з яких вбачається, що квартира площею 98,6 кв.м. в січні 2017 року спожила тепла на 9,72 грн., а МЗК становить 1842,40 грн. і це при тому, що температура в МЗК встановлюється на рівні + 16 градусів. Позивачка звернулась до відповідача щодо надання відповідних роз'яснень, отримала відповідь що відповідач показання загальнобудинкового лічильника ділить на опалювальну площу всіх квартир у будинку та отримує кількість теплової енергії на опалення 1 кв.м. квартир, яку множать на сумарну площу квартир без квартирних приладів обліку, тобто для квартир без лічильників, вираховує не фактичне (реальне), а середнє споживання з урахуванням витрат на МЗК. Потім відповідач віднімає від показників загальнобудинкового лічильника сумарну теплову енергію по факту спожиту квартирами з лічильниками, а залишок теплової енергії розподіляє виключно споживачам квартир з індивідуальними приладами обліку, як оплату за МЗК. Відповідно до рахунків виставлених відповідачем квартирам з однаковою площею 95,2 - 95,7 кв.м. за листопад місяць 2017 р. розмір оплати становить: квартирі з індивідуальним лічильником тепла на загальну суму 1930,15 грн., з яких оплата за МЗК - 1375,3 грн.; квартирі без індивідуального лічильника тепла та яка повноцінно опалювалась на загальну суму 1574,24 грн., оплата за МЗК не визначається окремо; квартирі з індивідуальним опаленням оплата за МЗК становить 203,17 грн. Всі квартири знаходяться в одному будинку. Відповідачем витрати на МЗК визначаються лише для споживачів з квартирними лічильниками , а для інших- МЗК входить до загальної кількості теплової енергії, а відповідач повинен визначати кількість теплової енергії на опалення МЗК для кожного помешкання окремо. Позивач зазначає, що оскільки пункти Методики 2.1, 2.1.4, 2.2.2 при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК відповідачем застосовано не було , отже подальше застосування ним п.2.2.1 Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку без зазначених пунктів Методики не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. 02.02.2018 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.47-50). Заперечення обґрунтовані тим, що проведення розрахунків витрат теплової енергії на опалення МЗК проводиться позивачем відповідно до пунктів 2.1, 2.1.4 з врахуванням втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системами опалення будинку , прокладеними в підвалі або на горищі. У формулі для визначення загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК : QMЗК= SQкМЗК + Qвтр., наявні дві невідомі складові , а за формулами , на які посилається позивач можливо розрахувати лише одну складову - SQкМЗК. Відповідач зазначає, що твердження позивача , що АТ « ОТКЕ» не застосовує пункти 2.1 та 2.14. Методики при розрахунку витрат теплової енергії на опалення місць загального користування не відповідає дійсності , отже подальше застосування відповідачем пунктів 2.2.1 та 2.2.2 Методики при розподілі визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку є правомірним. За опалення місць загального користування сплачують усі мешканці будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву . Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. ст. 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживачі зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Згідно з визначеного у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» поняття, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником та проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго» ( а.с. 22- 27) Будинок № [ADDRESS] було обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію ( а.с.93). У квартирі позивача [ADDRESS] встановлено прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії (а.с.72). Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до п. 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі встановлення загальнобудинкового приладу обліку та квартирних засобів обліку теплової енергії, розрахунки за надані послуги з централізованого опалення мають здійснюватися - за показниками квартирних засобів обліку теплової енергії та за опалення місць загального користування відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.11.2006 за № 1237/13111. За наведеним правилом споживачі, які встановили квартирні засоби обліку тепла оплачують опалення місць загального користування. Крім того, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено належність спільного майна багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку, можливість вільного вибору форм управління багатоквартирним будинком, а також механізм прийняття узгоджених рішень щодо управління багатоквартирним будинком а тому співвласники зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно зі статтею 7 зазначеного закону співвласники зобов'язані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку. Таким чином, співвласники будинку здійснюють заходи з утеплення місць загального користування будинку, шляхом оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та оплачують теплову енергію для обігріву квартир та місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку, а мірилом частки майна співвласника є площа його квартири (не житлового приміщення). ПАТ «Облтеплокомуненерго», визначаючи позивачу кількість теплової енергії на опалення МЗК за період з 01.10.2016 року по 30.04.2017 року та розраховуючи розмір оплати на загальну суму 9200 грн.,65 коп. , керувалось п.п. 10, 12 Правил та п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача і підтверджується письмовими доказами, зокрема, розрахунком витрат теплової енергії по особовому рахунку № 60688 (а.с. 51, 56). Зокрема, п. 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики. Відповідно до положень вищенаведеного закону, споживачі оплачують теплову енергію для обігріву квартир та місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку, а мірилом частки майна співвласника є площа його квартири (не житлового приміщення). Крім того , Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 визначено поняття «допоміжні приміщення житлового будинку», а саме, це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що витрати на опалення місць загального користування мають нести усі мешканці будинку, а не лише ті, у кого відсутні індивідуальні прилади обліку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії з урахуванням показань як будинкового так і квартирного лічильників , із зазначенням зафіксованої та розрахованої кількості та сум до сплати у платіжній квитанції, яка надається споживачу щомісяця є правомірними, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed