Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «МИГ-СП» про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та відшкодування збитків. Адвокат Тарута Євгеній Іванович, який діє в інтересах позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив слухати справу в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання представник Приватного підприємства «МИГ-СП» Васільєв О.В. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис у довідковому листі, який міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №93941568. (а.с.49). На цій належній позивачу земельній ділянці позивачка вирішила збудувати гараж З цією метою між позивачкою та приватним підприємством «МИГ-СП» був укладений 10.04.2017 року відповідний Договір №2 на будівництво гаражу на вище вказаній земельній ділянці. (а.с.77-80) У відповідності до вказаного Договору, ПП «МИГ-СП» зобов`язалося збудувати гараж за проектом та на земельній ділянці позивача з використанням належній позивачці матеріалів та устаткування, а позивачка зобов`язалася оплатити цю роботу в загальній сумі 190 493,00 грн. Також був складений кошторис на будівництво гаражу, який був погоджений сторонами. 11.04.2017 року позивач сплатила на розрахунковий рахунок ПП «МИГ-СП» , відповідно до п. 3.1.1 Договору перший авансовий платіж у розмірі 69 658,00 грн., що складає повну вартість будівництва першого поверху гаражу. (а.с.62) За умовами п. 3.1.2-3.1.3 Договору, ПП «МИГ-СП» приступає до виконання роботи одразу після отримання першого авансового платежу та зобов`язується виконати будівництво першого поверху за 50 календарних днів з дати отримання першого авансу. Тобто, роботи з будівництва першого поверху повинні були бути виконані до 30.05.2017 року включно, про що в порядку п. 3.1.4 Договору ПП «МИГ-СП» було зобов`язано повідомити позивача письмово для прибуття її на будівництво з метою прийняття виконання роботи та підписання Акту виконаних робіт першого поверху гаражу. Однак, після спливу вказаних строків по будівництву першого поверху гаражу ПП «МИГ-СП» не виконало всіх будівельних робіт згідно кошторису на будівництво першого поверху гаражу. З переліку робіт, вказаних у кошторисі, не було виконано: улаштування полу, внутрішньої каналізації та водопроводу, встановлення воріт, улаштування консолі. Також не було дотримано і зобов`язань за п.3.1.4 Договору. До виконання робіт з будівництва другого та третього поверху ПП «МИГ-СП» взагалі не приступило. Внаслідок прострочення виконання робіт з будівництва першого поверху та не здійснення подальшого будівництва, позивачкою було направлено на адресу ПП «МИГ-СП» листа від 23.09.2017 року про порушення умов договору з вимогою сплатити неустойку за прострочення виконання робіт на 116 днів відповідно до п.5.1. Договору, а також про надання графіку закінчення будівництва. Відповіді на даний лист позивачкою не було отримано, оскільки ПП «МИГ-СП» відмовилось отримати даний лист у відділені поштового зв`язку. Через продовження ПП «МИГ-СП» порушення взятих на себе за договором зобов`язань, позивачка повторно звернулась до ПП «МИГ-СП» з листом від 19.10.2017 року з вимогою сплатити неустойку вже за прострочення виконання робіт на 142 дні та надання графіку закінчення будівництва гаражу. Так само ПП «МИГ-СП» відмовилось отримувати цього листа в поштовому відділенні. (а.с. 9-12) Оскільки ПП «МИГ-СП» продовжувало порушувати взяті на себе зобов`язання по Договору, позивачкою в порядку п.5.5. Договору було направлено на адресу ПП «МИГ-СП» 21.12.2017 року і 09.01.2018 року повідомлення про розірвання договору, сплати неустойки за прострочення виконання робіт на 224 дні. У зв`язку з тим, що в договорі була зазначена одна адреса ПП «МИГ-СП» (стара, про зміну якої відповідач письмово не повідомив) та позивачу стала відома адреса директора [PERSON] , яка також виявилась новою адресою підприємства, позивач направляла вищевказану кореспонденцію на ці дві адреси. (а.с.13-14) Проте, ПП «МИГ-СП», отримавши вимогу про повернення авансу та сплати неустойки, не повернуло авансового платежу в розмірі 69 658,00 грн., неустойку в сумі 15603,39 (станом на 09.01.2018 року) за прострочення виконання робіт на 224 календарні дні не сплатило. Директор ПП «МИГ-СП» [PERSON] уникає зустрічей з позивачем, зв`язатись з нею телефоном не можливо. Відповідно до п.5.1. Договору за порушення строків виконання робіт ПП «МИГ-СП» повинен сплатити [PERSON] неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості простроченої роботи за кожний день прострочення. Сума неустойки складає на день звернення до суду складає 23 520,00 грн. Розрахунок (69658 грн./100*0,1)*336 днів, де 69658 - розмір авансу, що підлягає поверненню, 336 кількість днів прострочення виконання роботи. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що ПП «МИГ-СП» протягом 3-х днів з дня отримання директором [PERSON] повідомлення про розірвання договору не повернуло позивачу 69 658 грн. сплаченого авансу, до нього застосовуються наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України. Сума інфляційних складає - 2 537,41 грн. Сума 3-х відсотків річних складає 710 грн. (Розрахунок: 69658 грн.*3*124/365/100, де 69658 - розмір авансу, що підлягає поверненню, 124- кількість днів прострочення повернення авансу). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.837ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Згідно приписів ч. 2 ст. 852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Судом встановлено, що при укладенні Договору підряду від 10.04.2017 року сторонами погоджені всі істотні умови цього договору відповідно до його предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку та строку виконання робіт. За правилами ст. ст. 525, 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було укладено договір підряду, умови якого позивач виконав в повному обсязі. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням строк відповідач до виконання робіт не приступив. Згідно із ст. ст. 610, 611ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки на час ухвалення рішення судом роботи за договором не виконані, тим самим допущене істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав [PERSON] як споживача, які підлягають захисту обраним ним способом шляхом розірвання договору та стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 96425,41 грн., з яких 69658 грн. основного боргу, 23520 грн. неустойки за умовами договору, 2537,41 грн. інфляційні витрати за порушення грошового зобов`язання, 710 грн. 3% річних за порушення грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ч.1ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає не можливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідач умови спірного договору належним чином не виконав, беручи до уваги, що єдиним захистом порушеного права позивача є розірвання договору підряду від 10.04.2017 року та стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 96425,41 грн., з яких 69658 грн. основного боргу, 23520 грн. неустойки за умовами договору, 2537,41 грн. інфляційні витрати за порушення грошового зобов`язання, 710 грн. 3%річних за порушення грошового зобов`язання, суд вважає, позовні вимоги обґрунтовані, та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved