Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] із яких: на 1/3 його частки, як члена колгоспного двору та 2/3 його частки в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в підготовче судове засідання не з»явилися, але у своїй заяві просять суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача-Гайворонської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнають. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні господарство, розташоване по [ADDRESS], станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи колгоспних дворів і в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджуєиться довідкою Гайворонської сільради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.11). Технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в період з 1965 по 1988 роки (а.с.16). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/3 його частині. [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Після її смерті, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину, до складу якої, окрім іншого входила 1/3 частина вищезазначеного домоволодіння, прийняв її син (а.с. 34) [PERSON], оскільки звернувся до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.30), але юридично не оформив її. [PERSON], який доводився чоловіком позивачці (а.с. 6), помер 30.07.2009 року (а.с.8). Після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину, до складу якої окрім іншого входило 2/3 частини зазначеного домоволодіння, прийняла дружина [PERSON]. Згідно довідки за № 180, виданої 26.10.2017 року Гайворонською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] до дня смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця разом з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.12). Як вбачається зі змісту довідки за № 01-16, виданої Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою 15.03.2018 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита 27.10.2009 року за заявою [PERSON] та відмовою у її прийнятті [PERSON] (а.с.30). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачці у реалізації спадкових прав після померлого чоловіка в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення останнім права власності на відповідну частину житлового будинку з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 19). Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого 30.07.2009 року чоловіка [PERSON], своєчасне прийняття нею спадщини, неналежне оформлення спадкодавцем права власності на відповідну частину будинку з надрівними будівлями, відмову іншого спадкоємця від спадщини, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями після померлого чоловіка [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов»язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об»єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об»єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку. Як член колгоспного двору, [PERSON] має право на 1/3 частину вищевказаного домоволодіння, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за нею слід визнати право власності на 1/3 його частину, як члена колгоспного двору.

Outcome: approved