Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки в розмірі 17927,90 грн. за прострочення сплати аліментів в період з 01.11.2012 року по 24.05.2013 року. До початку розгляду справи по суті позивач неодноразово змінювала позовні вимоги в частині розміру пені та остаточно просила суд про стягнення з відповідача на її користь 160711 гривень 21 копійка пені (неустойки) за період з 04.06.2010 року по 26.04.2013 року. До участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ухвалою суду залучено відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві та відділ Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, представники яких у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні відповідач позов не визнав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві і заяві від 14.03.2014 року про зменшення розміру позовних вимог, та суду пояснила, що відповідач не сплачував встановлену рішенням суду від 08 жовтня 2010 року суму аліментів, утворилась певна заборгованість, за що передбачена неустойка. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених поданих письмових запереченнях, та суду пояснила, що вини відповідача у несплаті аліментів немає, оскільки відповідач не міг сплачувати аліменти самостійно до рішення суду, а також стягнення проводилось державним виконавцем за місцем роботи. У зв'язку з відсутністю вини у несплаті аліментів відповідач не має обов'язку нести відповідальність за таку несплату. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що з досліджених обставин справи випливають сімейні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 жовтня 2010 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04.06.2010 року (т. № 1, а.с. 79). Як вбачається із вказаного судового рішення, відповідач позов про стягнення аліментів визнав. З цих підстав суд вважає, що відповідач знав про це рішення та мав обов'язок виконувати його, добровільно сплачуючи визначений розмір аліментів. Судом встановлена відсутність будь-яких перешкод відповідачу у забезпеченні можливості добровільного виконання рішення суду з дня набрання ним законної сили 19 жовтня 2010 року. Таким чином, вина відповідача у невиконанні рішення суду доводиться його обізнаністю про встановлений судовим рішенням обов'язок сплачувати аліменти, а також сплатити суму аліментів, що утворилася з дня подання позивачем позову про стягнення аліментів станом на день набрання рішенням законної сили 19 жовтня 2010 року, відсутністю доказів про наявність будь-яких об'єктивних причин добровільної несплати аліментів, а також наявністю заборгованості зі сплати аліментів за судовим рішенням від 08 жовтня 2010 року. Так, згідно матеріалів справи, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 04.06.2010 року по 26.04.2013 року. Зазначена обставина нічим не спростована (т. № 1, а.с.а.с. 8, 166-167). Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів утворилась з листопада 2010 року, та становила 4298,83 грн., яку відповідач мав сплатити в листопаді з 01 лютого 2012 року на цю заборгованість, та ту, яку мав у подальшому сплатити відповідач за кожен місяць, нараховується неустойка (пеня). Оскільки у листопаді 2010 року після набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили відповідач мав сплатити виниклу заборгованість за попередні місяці в розмірі 4298,83 грн. яку сплатив 13 вересня 2012 року у розмірі 964,89 грн., 08 жовтня 2012 року у розмірі 971,88 грн., 08 листопада 2012 року у розмірі 1228,78 грн., 22 березня 2013 року у розмірі 400,00 грн., 09 квітня 2013 року у розмірі 3000,00 грн., на вказану суму до початку сплати нараховується пеня. Тобто, на суму заборгованості за попередні місяці, частина якої погашена у вересні-листопаді 2012 року та березні-квітні 2013 року з 01 червня 2011 року, тобто з місяця видачі виконавчого листа, нараховується пеня. Таким чином, за 974 дні (з червня 2011 року по березень 2014 року) сума пені становить суму 1 % від заборгованості за кожен день прострочки, а всього 160711,21 грн. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Outcome: approved