Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орджонікідзевський районний відділ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації місця проживання. В позовній заяві вказує, що на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 28.11.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3886 [PERSON] - [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], який з травня 2010 року не проживає в спірній квартирі, добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи належним чином сповіщався. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 28.11.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3886 [PERSON] - [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . З 05.12.2003 року позивач та [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно листа відповіді АДБ УДМС України в Запорізькій області від 27.03.2015 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Зі змісту ст. 150 ЖК України, слідує, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Статтею 405 ЦК України передбачається, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно акту , складеного центром обслуговування абонентів №1 від 10.12.2014 року відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі № 27у будинку № 17 по вул. Південноукраїнська у м. Запоріжжя з травня 2010 року. Таким чином позовні вимоги [PERSON] [PERSON] щодо усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації місця проживання підлягають задоволенню.

Outcome: approved