overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання майна (автомобіля марки SKODA OKTAVIA, легковий хетчбек-в, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], сірого кольору, зареєстрованого на [PERSON], жителя [INFO]) спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на придбання транспортного засобу в період перебування у шлюбі за спільні кошти. В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позов пітримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №048658, виданим 21 жовтня 2008 року, 21 жовтня 2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Римарчук», актовий запис №67. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 даної статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки SKODA OKTAVIA, легковий хетчбек-в, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], сірого кольору, зареєстрованого на [PERSON], жителя [INFO] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТСЦ 6841), зареєстрований 08 лютого 2018 року, придбаний на спільні кошти сторін по справі, що визнається учасниками справи, а отже відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Отже,\~на підставі\~наведеного вище\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням жилого будинку [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, доказів неявки до суду з поважних причин не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, якій був розірваний 15.05.2008 року. [PERSON] та [PERSON] з 30.01.1996 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. 08.02.2008 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва між позивачем та відповідачем було затверджено мирову угоду про розподіл сумісного майна подружжя, відповідно до якої позивач отримав у власність майно у вигляді жилого будинку [ADDRESS] та прилеглу до нього земельну ділянку загальною площею 493 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18875397 від 20.05.2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. При цьому як зазначає в позовній заяві позивач, відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2008 року без поважних причин. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пунктом 1 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач з 2008 року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням жилого будинку по [ADDRESS]. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 лютого 1991 року належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному житловому будинку зареєстрована [PERSON] - відповідачка по справі, яка з 2001 року за місцем реєстрації не проживає. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не прибула, однак спрямувала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, а також публікація оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; про причини неявки суд не повідомила; відзив на позовну заяву або заперечення на позов до суду не надавала. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах в порядку положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 лютого 1991 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 496 від 6 березня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 5 березня 2019 року, який був складений уповноваженою на те комісією та затверджений головою Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2001 року за вказаною адресою фактично не проживає. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив, що позовні вимоги, заявлені позивачкою є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, так як відповідачка в спірному житловому будинку не проживає понад рік, а тому втратила право користування ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в м. Рудки по вул. Східна, 2 Самбірського району Львівської області. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок в м. Рудки по вул. Східній, 2 Самбірського району Львівської області. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки [PERSON], шлюб між ними розірвано 26 червня 2013 року. [PERSON] в 2002 році вибув з її житлового будинку до теперішнього часу в ньому не проживає і за цей період часу в ньому не намагався вселитися і проживати в будинку, оскільки має інше постійне місце проживання. Відтоді не несе жодних витрат по утриманню будинку та не сплачує плату за комунальні послуги, і тільки формально залишився зареєстрованим у будинку за даною адресою. В даний момент проживає в с. Новосіки Гостинні Самбірського району Львівської області. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку №2 по вул. Східна в м. Рудки Самбірського району Львівської області. Одночасно позивачка [PERSON]А подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2013 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] розірвали шлюб. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що житловий будинок в м. Рудки по вул. Східна, 2 Самбірського району Львівської області належить [PERSON]. Із довідки виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 18 вересня 2015 року №2463, підтверджується, факт реєстрації [PERSON] за адресою м. Рудки вул. Східна, 2 Самбірського району Львівської області. Згідно акту виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 18 вересня 2015 року №2464, вбачається, що в житловому будинку за адресою м. Рудки вул. Східна, 2 Самбірського району Львівської області [PERSON], [INFO] фактично не проживає більше десяти років. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач зареєстрована у будинку, який на праві власності належить їй, але вже тривалий час, а саме з 2007 року, в її будинку не проживає, її місце проживання їй не відоме. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за 26 вересня 2017 року. Причину своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії витягу з Державного реєстру сечових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності будинок за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з Акту обстеження домогосподарства [PERSON] від 18 серпня 2017 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але не проживає з 2007 року (а.с. 6). Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у житловому будинку більше шести місяців втратив право користуватися зазначеним жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач зареєстрована у будинку, який на праві власності належить їй, але вже тривалий час, а саме з 2007 року, в її будинку не проживає, її місце проживання їй не відоме. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за 26 вересня 2017 року. Причину своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії витягу з Державного реєстру сечових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності будинок за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з Акту обстеження домогосподарства [PERSON] від 18 серпня 2017 року [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], але не проживає з 2007 року (а.с. 6). Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у житловому будинку більше шести місяців втратив право користуватися зазначеним жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач зареєстрований у будинку, який на праві власності належить їй, але вже тривалий час, а саме з 16 липня 2011 року, в її будинку не проживає, його місце проживання їй не відоме. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за 14 липня 2017 року. Причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з Довідки № 1056 від 09.06.2017 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але не проживає з 16.07.2011 року (а.с. 8). Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у житловому будинку більше шести місяців втратив право користуватися зазначеним жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.12.2013р.. Її брат - відповідач по справі зареєстрований в даному господарстві з 20.01.2005р., однак фактично не проживає з 2007р. по теперішній час. Відповідач проживає із своєю сім'єю за адресою: с. Будилів, Снятинського району. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав, просила позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачка зареєструвала у власному будинку свого зятя, який є відповідачем по справі. Проте, відповідач із 2010 року за вказаною адресою не проживає та місце його перебування не відомо. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим порушує права позивача, як власника. Позивач і його представник у судове засідання не з'явилися, проте надали суду письмові заяви в яких просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позов, а також не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с.16, 28). Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, однак про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та відповідним витягом із Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.4-8). [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] належить земельна ділянка загальною площею 653,40 кв.м., кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією державного акту (а.с.9). Згідно довідки №973 від 14.07.2015 року, яку видано Великосеверинівською сільською радою, Кіровоградського району та області, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом із чоловіком [PERSON], донькою [PERSON], зятем [PERSON], онуками [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки УДМС України в Кіровоградській області від 29.07.2015 року за обліками відділу адресно-довідкової роботи місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації на території Кіровоградської області не значиться (а.с.18). Копія домової книги про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO], свідчить, що останній зареєстрований з 17.02.2009 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-27). Зваживши у сукупності наведені вище обставини, враховуючи, що відповідач із 2010 року відсутній без поважних причин за місцем реєстрації, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням є обгрунтованими та підлягають задоволення, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.12.2005 року позивач зареєструвала у власному будинку відповідача, проте останній із моменту реєстрації за вказаною адресою не проживав і місце його перебування на даний час не відомо. У позасудовому порядку зняти з реєстраційного обліку відповідача не можливо, проте порушуються права позивача, як власника, оскільки позивач позбавлена можливості у повній мірі реалізувати своє право власності, несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлений в установленому законом порядку про час і місце судового розгляду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.08.1999 року та довідкою Кіровоградського ООБТІ (а.с.8-9). Згідно довідок №2437 та №2438 від 11.12.2015 року, що видані виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом із донькою [PERSON], [INFO], онукою [PERSON], [INFO]. Крім цього, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], проте не проживає з 03.12.2005 року по теперішній час (а.с.10-11). Довідка УДМС України в Кіровоградській області від 28.12.2015 року свідчить, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи місце проживання [PERSON], [INFO], зазначено: [ADDRESS] (а.с.18). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, враховуючи, що відповідач із 03.12.2005 року відсутній без поважних причин за місцем реєстрації, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами.

Outcome: approved