Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона за Договором дарування посвідченого 15 квітня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-470, отримала у дар від [PERSON] та набула право власності на двокімнатну квартиру розташовану в [ADDRESS]. На час укладення договору дарування в квартирі була зареєстрована [PERSON], яка залишається зареєстрованою, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Ніко-Арс». Колишній власник квартири [PERSON] повідомив, що [PERSON] не є членом його сімї, а приходиться йому просто знайомою, яка не мала постійного місця реєстрації і на прохання якої у звязку з необхідністю працевлаштування він 30.01.2015 року тимчасово зареєстрував її в своїй квартирі. Наявність на даний час реєстрації постійного місця проживання сторонньої особи створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. Зважаючи на те, що [PERSON] ніколи не проживала в [INFO], не є членом її сімї, ні сімї попереднього власника квартири просить визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 18 в буд. 36 по вул. В. Усова в м. Нікополь Дніпропетровської області та усунути перешкоди шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд за клопотанням представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. (а.с. 16) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не бачили. Їм відомо, що квартиру було подаровано [PERSON], де зараз проживає відповідач їм не відомо. Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом за договором дарування посвідченого 15 квітня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-470, [PERSON] отримала у дар від [PERSON] та набула право власності на двокімнатну квартиру розташовану в [ADDRESS]. (а.с. 5-6) Відповідно до акту від 16.04.2015 р. виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Арс» в [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає [PERSON], яка не знаходить у родинних відносинах з [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, саме [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття її з реєстрації є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial