Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування свої вимог зазначила, що 25 грудня 2007 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №SAMDN50000018100415. 29 березня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 115646,49 грн. 21.07.2017 року винесена постанова державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] про відкриття виконавчого провадження. Копію виконавчого напису отримано нею 04.08.2017 року. Вона вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії. Так, у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не отримував первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, у звязку з чим у нього були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, визначений банком, є безспірним. Зазначена банком сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків банку та сама по собі не може свідчити про таку безспірність. Окрім того, останній платіж по кредитному договору нею було здійснено 26.07.2012 року, а отже і право банку стосовно предявлення вимог щодо дострокового стягнення кредиту та погашення всієї заборгованості виникла з липня 2012 року. Виконавчий напис нотаріуса виданий 29.03.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Вказане виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення такої заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 25 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №SAMDN50000018100415. 29 березня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 115646,49 грн. 21.07.2017 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу першого статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (абзац другий статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору після спливу тридцяти днів з моменту вчинення відмітки іпотекодавцем на письмовому повідомлені про його отримання або відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення за адресою, вказаною в договорі застави, та з урахуванням вимог п. 114 Правил надання послуг поштового зв'язку боржник вважається належним чином повідомлений, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, а також не було враховано що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того нотаріусом не було звернуто увагу на те, що повідомлення банку [PERSON] не було вручено.

Outcome: approved