overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про повернення банківського вкладу (депозиту) та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 лютого 2013 року був внесений депозит у сумі 10\~000 гривень згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт. Внесення коштів підтверджується квитанцією № 43 від 25.02.2013 року. 27.07.2015 року та 28.07. 2015 року позивач зверталася з заявами до відповідача про повернення банківського вкладу у сумі 10\~000 гривень. Станом на день подання позову відповідач не повернув банківський вклад. Позивач неодноразово зверталася до відповідача про повернення депозиту, проте безрезультатно. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнала моральних страждань, грошове відшкодування завданої моральної шкоди оцінює у розмірі 5 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 10\~000 гривень за договором банківського вкладу, 3% річних та моральну шкоду у сумі 5 000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти винесення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд визнати за нею право власності на 46/100 частин земельної ділянки площею, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №334381 від 05.09.2005р., виданого на підставі рішення ХХХ ІІІ сесії ІV скликання ХМР від 22.02.2005р. №32/05, їй та [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,687га. на праві спільної сумісної власності [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO] Після його смерті відкрилась спадщина на 69/100 частин домоволодіння [ADDRESS] яку за заповітом прийняла [PERSON] Рішенням Київського райсуду м.Харкова від 23.05.2012р. припинено спільну сумісну власність на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON] та позивачем та встановлено факт належності [PERSON], померлому [INFO], 54/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], та визнано за [PERSON] право власності на 54/100 частин вказаної земельної ділянки. Належна їїй частка у праві власності на землю за рішенням суду не була визначена і тому рішенням реєстраційної служби від 22.10.2013р. їй було відмовлено в реєстрації земельної ділянки . У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №334381 від 05.09.2005р., виданого на підставі рішення ХХХ ІІІ сесії ІV скликання ХМР від 22.02.2005р. №32/05, [PERSON] та [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,687га. на праві спільної сумісної власності [ADDRESS] (а.с.4). Рішенням Київського райсуду м.Харкова від 23.05.2012р. припинено спільну сумісну власність на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності та встановлено факт належності [PERSON], померлому [INFO], 54/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та визнано за [PERSON] визнано право власності на відповідні 54/100 частки вказаної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с.6). Інші 46/100 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] належать позивачу [PERSON] Відповідач проти цього не заперечує. Згідно ч.4 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд визначити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS], виділивши їй у користування кімнату площею 17,6кв.м. з балконом 2,2кв.м., залишивши відповідачу у користування кімнату площею 26,9кв.м., усі інші приміщення квартири -кухню 11,1кв.м., вбиральню 0,8кв.м., коридор 4,0кв.м. залишити у спільному користуванні сторін. Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/4ч. квартири [ADDRESS]. ? частини вказаної квартири належать відповідачу. Спірна квартира є двокімнатною - одна кімната площею 17,6кв.м. друга-26,9кв.м., кухня 11,1кв.м., вбиральня 0,8 кв.м., коридор 4,0кв.м., квартира обладнана балконом 2,2 кв.м., загальна площа 61,1кв.м. Вона не мешкає постійно у вказаній квартирі, а мешкає за місцем реєстрації у Чернівецькій обл., у квартирі постійно мешкає відповідач. Вона 1-2 рази на рік приїжджає до м.Харкова, аби сплатити комунальні платежі та перевірити цілісність майна. Відповідач постійно ігнорує необхідність сплати комунальних платежів, в результаті чого виникла значна заборгованість перед комунальними підприємствами. Вона не бажає й надалі сплачувати комунальні платежі за відповідача та жити із загрозою відключення комунальних послуг у належній їй квартирі, у зв'язку з чим звертається до суду з позовом про визначення порядку користування , за яким прохає виділити їй в користування кімнату 17,6 кв.м. з балконом, кухню 11,1кв.м., вбиральню 0,8кв.м., коридор 4,0кв.м. залишити у спільному користуванні сторін. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача суд, у відповідності до ст..224,224ЦПК України вирішує спір в порядку заочного розгляду. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2003р., зареєстровано у реєстрі №5-496, [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач [PERSON] є власником ? частин цієї квартири. (а.с.8). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] та її технічної характеристики квартира складається з двох кімнат, житловою площею 44,5 кв.м., з яких 1-а кімната 17,6 кв.м. друга 26,9 кв.м. В квартирі є також кухня-11,1 кв.м., вбиральня-0,8 кв.м. коридор -4,0 кв.м. (а.с.11). Згідно ст.358 ЦК України Кожен із співвласників має право нанадання йому у володіння та коритсуванння тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що відповідно до розміру частки у праві спільної власності на квартиру є можливість виділення позивачу в користування кімнати площею 17,6кв.м. з балконом 2,2кв.м., залишивши відповідачу у користування кімнату площею 26,9кв.м.. Інші приміщення квартири -кухню 11,1кв.м., вбиральню 0,8кв.м., коридор 4,0кв.м. залишити у спільному користуванні сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0596га за адресою: [ADDRESS]; встановити право спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 земельної ділянки площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON], померлим [INFO]., право власності на 1/3 земельної ділянки площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 земельної ділянки площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що на підставі державних актів серія ЯЕ №520871 від 28.05.2009р., серія ЯЖ №809412 від 28.05.2009р., серія ЯЖ №809413 від 28.05.2009р.[PERSON]., [PERSON] та [PERSON] відповідно є співвласниками земельної ділянки площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить зазначеним особам на праві спільної сумісної власності. [INFO]. один із співвласників -[PERSON] помер. Поділ земельної ділянки в порядку, передбаченому ст.89 Земельного Кодексу України, співвласниками за життя [PERSON] не проводився, на теперішній час поділ земельної ділянки у позасудовому порядку є неможливим через смерть одного зі співвласників. Із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого [PERSON] до Шостої ХДНК звернулась його мати [PERSON] Стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на частину земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS], Шоста ХДНК повідомила, що для визначення часток у праві власності на земельну ділянку необхідно звернутися до суду. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно державних актів серія ЯЕ №520871 від 28.05.2009р., серія ЯЖ №809412 від 28.05.2009р., серія ЯЖ №809413 від 28.05.2009р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0596 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.3,4,5). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. (а.с.6). Позов фактично містить вимоги щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Сторони не заперечують того факту , що кожному з них належить по 1/3 частині в праві власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тобто частки кожного із співвласників у праві власності на земельну ділянку площею 0,0596 по [ADDRESS] складає 1/3 частини . Вимоги позивача щодо визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки та припинення права спільної сумісної власності є обґрунтованими і підлягають задоволенню . Що стосується вимог про визнання права власності на частину вправі спільної власності за іншими співвласниками , то відповідні вимоги задоволенню не підлягають , оскільки ними відповідних вимог не заявлялося.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за депозитним договором №ХВ-221208А від 22.12.2008р. в сумі 1100,0грн., яка складається з тіла депозиту. Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що 22.12.2008р. вона уклала з відповідачем договір №ХВ-221208А , згідно до якого внесла до КС грошові кошти (депозитний вклад) у розмірі 4000,0грн. За використання цього внеску відповідач зобов'язався нараховувати їй відсотки з розрахунку 25% річних. Строк дії договору закінчився 22.03.2009р. На момент закінчення строку дії Договору їй сплачені відсотки у розмірі 250,0грн. та не повернута сума внеску. За тривалий час їй повернута лише частина внеску у сумі 2900,0грн. На даний час за відповідачем зберігається заборгованість в розмірі 1100,0грн., яка складається з тілу депозиту Відповідач не виконав своїх зобов'язань, такі дії відповідача вважає незаконними, такими, що порушують її права. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Зважаючи на те , що причина неявки відповідача є неповажною, у справі мається достатньо доказів про права та обов'язкі сторін, суд розглядає справу у його відсутність в силу ст. 169 ч.1 п.3 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно депозитного договору №ХВ-221208А від 22.12.2008р. [PERSON] були внесені строком на один рік грошові кошти (депозитний внесок) у розмірі 4000,0грн. під 25% річних (а.с.2,3). За час дії договору відповідачем повернуто в якості тіла депозитного внеску сума 2900 грн. , не повернуто залишається 1100,0 грн. (а.с.5). Відповідач правом щодо надання заперечень на позов не скористався., позовні вимоги не спростовує. Позовні вимоги є доведеними і судом задовольняються. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2142,0грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що вона працювала на посаді диспетчера в ПАТ «АТ НДІРВ» по безстроковому трудовому договору з 01.08.1984р., була звільнена 03.11.2014р. за ст.40 п.1 КЗпП України (за скороченням штату співробітників). Нарахована їй заробітна плата за листопад 2014р. у розмірі 2142,0грн. до теперішнього часу не виплачена, при звільненні розрахунку проведено не було, вихідної допомоги вона не отримала. Її звернення до адміністрації, до профсоюзного комітету, до прокуратури не дали результату. Вона є інвалідом дитинства ІІІ групи, потребує постійного дорогого лікування. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги з урахуванням довідки відповідача про розмір заборгованості по заробітній платі та вихідній допомозі уточнив і просив стягнути на його користь 3454 грн. Відповідач - представник ПАТ «АТ НДІРВ» у судовому засіданні позов визнав . Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно трудовій книжки, [PERSON] працювала в ПАТ «АТ НДІРВ» по безстроковому трудовому договору з 01.08.1984р.; з 02.12.2013р. була переведена на посаду диспетчера і 03.11.2014р. , була звільнена за ст.40 п.1 КЗпП України (за скороченням штату співробітників) (а.с.6). Згідно довідки ПАТ «АТ НДІРВ» від 12.11.2014р. про середню заробітну плату, [PERSON] було нараховано заробітну плату за листопад 2014р. у розмірі 2142,0грн. (а.с.3). Відповідно до довідки відповідача заборгованість по заробітній платі разом з вихідною допомогою складає 3454 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому проводиться в день звільнення . З позивачем остаочний розрахунок на час вирішення спору не проведено. Враховуючи відповідні обставини, суд стягує з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу у розмірі 3454 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800,00грн. щомісяця. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що причиною розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Через такі стосунки між ними втрачено почуття любові та поваги друг до друга. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинені з січня 2012р. Від шлюбу сторони мають сина -[PERSON], [INFO], який проживає з мітір'ю. На теперішній час дитина відвідує різні секції, тому його утримання та освіта потребує значних витрат. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони вступили у шлюб 05.09.2003року, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1604. Від шлюбу сторони неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем по справі. Судовим розглядом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з січня 2012р. Сторони на примирення не згодні. Причиною розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрата почуття любові та поваги друг до друга. Згідно свідоцтву про народження [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який мешкає з матір'ю. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодекса України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності зі ст.ст. 214 п.7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частини стягнення аліментів. При таких обставинах суд вважає, що родина розпалася, шлюб існує формально та до його збереженню сторони не прагнуть. Позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. При розірванні шлюбу позивач бажає зберегти прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що відповідачі з травня 2005 року не проживають в зазначиній квартирі, так як виїхали проживати до Російської Федерації. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явивилися, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такими, що про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником квартини [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1999 року (а.с. 4). В квартирі зареєстровані і відповідачі по справі, які в квартирі не проживають понад 10 років, що підтверджується актом-розпорядженням КП «Житлогосп» від 18.07.2018 року, вих. №392 про фактичне постійне не проживання відповідачів в квартирі. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2005 року. Тому є всі підстави визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Бурштинської міської ради про визнання свідоцтва про право власності на будинок недійсним та поділ спільно нажитого майна подружжя. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. З позовної заяви вбачається, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 07.03.2000 року шлюб між ними розірвано. За час перебування в шлюбі в 1970 році спільно побудували домоволодіння із усіма господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], Галицького району, Івано-Франківської області. Згідно будинкової книги позивачка прописана в даному будинку з 1989 року, а відповідач з 1988 року і проживають до сьогоднішнього дня. Однак на підставі рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради №17 від 25.01.2012 року відповідач [PERSON] виготовив свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року відповідно до якого він є одноосібним власником будинковолодіння по [ADDRESS], Галицького району, Івано-Франківської області. Позивачка вважає вищевказане рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради №17 від 25.01.2012 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року незаконним, просить їх скасувати та виділити їй частку з спільно сумісної власності. Відповідачі позов визнали повністю та не заперечили проти його задоволення, справу просять розглядати в їх відсутності. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 07.03.2000 року шлюб між ними розірвано. За час перебування в шлюбі в 1970 році спільно побудували домоволодіння із усіма господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], Галицького району, Івано-Франківської області. Згідно будинкової книги позивачка прописана в даному будинку з 1989 року, а відповідач з 1988 року і проживають до сьогоднішнього дня. Однак на підставі рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради №17 від 25.01.2012 року відповідач [PERSON] виготовив свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року відповідно до якого він є одноосібним власником будинковолодіння по [ADDRESS], Галицького району, Івано-Франківської області. Позивачка вважає вищевказане рішення виконавчого комітету Бурштинської міської ради №17 від 25.01.2012 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року незаконним, просить їх скасувати та виділити їй частку з спільно сумісної власності. Це підтверджено копіями документів: паспорта серія [NUMBER] від 30.03.2000 року виданого Бурштинським ВМ УМВС; [NUMBER] від 21.04.1998 року виданий Бурштинським ВМ УМВС, в Івано-Франківській області; технічний паспорт інвентарний номер 53 на садибний житловий будинок [ADDRESS] Галицького району, Івано-Франківської області; свідоцтво про право власності серії САЕ №429631 від 28.03.2012 року; будинкова книга від 1988 року. На підставі викладеного ст. 69,70 ч.1, 71 СК України, 272,392,393 ЦК України,

Outcome: approved