Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 16 липня 2008 року між відповідачем і Кредитною спілкою «Кредитсталь» був укладений кредитний договір № 2493 (далі -договір) про надання кредиту в сумі 45 000 грн. на термін 60 календарних місяців. З метою забезпечення повернення суми боргу на підставі рішення Кредитного комітету КС «Кредитсталь» одночасно був укладений договір поруки № 2493/2п, за яким поручителем є вона. Відповідач не виконав свої зобов'язання за вищевказаним договором, у зв'язку з чим КС «Кредитсталь» звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19 січня 2012 року позов був задоволений. На виконання рішення суду вона погасила кредит за зобов'язаннями [PERSON] у розмірі 8591,71 грн. і просила відповідача повернути їй ці грошові кошти. Однак в добровільному порядку сплатити їх відповідач відмовляється, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь в порядку регресу борг в сумі 8 591,71 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та сплачений нею судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2008 року між КС «Кредитсталь» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2493, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних за користування кредитом, з періодичною сплатою процентів та основної частини кредиту рівними долями строком не пізніше 17 липня 2013 року (а.с.4). 16 липня 2008 року з метою забезпечення повернення кредиту за вищевказаним кредитним договором між КС «Кредитсталь» та позивачкою - [PERSON] було укладено договір поруки № 2493/п, згідно якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитною спілкою у разі невиконання позичальником умов за договором кредиту. 03 лютого 2012 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції винесена постанова ВП № 30980792 про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2 - 5409, виданому 19 січня 2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Кредитсталь» заборгованості за кредитним договором № 2493 від 16 липня 2008 року в розмірі 34 939,52 грн. та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 904,61 грн., а всього 35 844,13 грн. Як вбачається з довідки, виданої КС «Кредитсталь» 21.10.2014 року за №739, [PERSON] був погашений кредит по кредитному договору від 16 липня 2008 року за № 2493 за зобов'язаннями [PERSON] в розмірі 8 591,71 грн. Згідно ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. На підставі ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За ч.2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 8 591,71 гривень. З довідки наданої позивачем, вбачається, що правова допомога надавалася [PERSON] адвокатом [PERSON] На підтвердження оплати правової допомоги в розмірі 500 грн. позивачем надана довідка, в якій адвокатом [PERSON] зазначено про отримання вказаної суми. Проте, виходячи з аналізу ст.ст.84,88 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі, з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (наприклад, огляд доказів за їх місцезнаходженням) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тобто перелік видів правової допомоги, за які передбачена компенсація понесених стороною витрат, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Окрім того, ці види стосуються лише судового розгляду справи. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат (правової допомоги) в розмірі 500 грн., задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі ст.544 ЦК України,

Outcome: partial