Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0085953, яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , але юридично за життя не оформила. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за заповітом і отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище згадану земельну частку (пай) так, як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за нею право на цю земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема,\~судом встановлено,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~яка мешкала\~в с.Коренівка,\~Буринського району,\~Сумської області,\~у зв`язку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до якої\~ввійшло,\~в тому\~числі,\~\~право на\~земельну частку\~(пай)\~,\~\~яка перебувала\~у колективній\~власності\~ САПТЗТ\~«Терн» розміром\~3,01\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі (на\~місцевості),\~яке посвідчено\~\~сертифікатом серії\~СМ [NUMBER] 0085953,\~\~яку прийняла\~її сестра\~(мати\~позивачки)\~ [PERSON] \~фактично вступивши\~в управління\~\~та володіння\~спадковим майном\~згідно вимог\~ст.529,\~п.1\~ч.1\~ст.549\~ЦК Української\~РСР,\~які діяли\~на час\~відкриття спадщини,\~являючись при\~цьому спадкоємцем\~першої черги\~ за\~законом,\~але юридично\~не оформила\~і померла\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією повторного\~свідоцтва про\~смерть [PERSON] ,\~витягом з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про смерть,\~ довідкою\~Вознесенського старостинського\~округу Буринської\~міської ради,\~рішенням суду,\~копією свідоцтва\~про народження\~позивачки,\~копією паспорта\~позивачки,\~ довідками\~відділу у\~Буринському районі\~головного управління\~Держгеокадастру у\~Сумській області,\~ інформаційними\~довідками зі\~Спадкового реєстру\~(заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5,7-18,23,42-43). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло в тому числі,\~ право на вище згадану земельну частку (пай), яку прийняла її дочка [PERSON] - позивачка по справі фактично вступивши в управління\~ та володіння спадковим майном згідно вимог ст.534, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.44-50). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачка не спроможна, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа Буринської РДА, витягу з газети «Рідний Край» та постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.19,26-27). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] №000008, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Терн» 16.06.1995 року і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~, розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за № [NUMBER] , але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.20-22). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved