Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] в селі Шляхове, Бериславського району, Херсонської області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач як дочка померлого батька [PERSON], яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька в установлений законодавством строк. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], так як наданий спадкоємцем правовстановлюючий документ на житловий будинок не відповідає чинному законодавству. Оскільки, позивач, як спадкоємець за законом не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства, питання про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в позові. Від відповідача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторони, належним чином повідомлену про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селі Шляхове, Бериславського району, Херсонської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області 01 квітня 2014 року, актовий запис № 63. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є [PERSON], [INFO] - донька спадкодавця, яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька в установлений законодавством строк. Згідно Закону України «Про нотаріат» із змінами від 01.10.2008 року приватний нотаріус, так як і державний нотаріус, мають однакові права на здійснення дій щодо оформлення спадщини. Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області заведена спадкова справа № 41/2014 до майна померлого [PERSON], [INFO], що на час смерті мешкав в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на вищезазначене нерухоме майно за померлим [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 30 березня 1999 року між [PERSON] та [PERSON]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» за № 4960. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладання сторонами договору купівлі-продажу будинку, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вказаної норми чинного законодавства у біржовому договорі купівлі-продажу міститься застереження про те, що Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 23 квітня 1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на даний будинок в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 641. Сторонами біржового договору купівлі-продажу було досягнуто згоди по всім істотним умовам купівлі-продажу житлового будинку та повністю виконано його умови. Відповідно до тексту Договору, будинок продано за 2000,00 гривень, сплачених Покупцем Продавцю до підписання даного Договору (п. 3 Договору). Договір скріплено підписами. В свою чергу Продавець передав житловий будинок Покупцю. Те, що угода купівлі-продажу носила реальний, а не удаваний характер, свідчить реєстрація в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації будинку на праві приватної власності за [PERSON]. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час неможливо, оскільки один із учасників угоди - [PERSON] помер, а місце перебування другого учасника угоди встановити не вбачається за можливе, до того ж, з моменту внесення змін до державного реєстру, право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], припинено. Свідоцтво про право власності на житло, видане Фондом комунального майна Бериславського района Херсонської області від 25 листопада 1994 року, згідно якого останній був власником житлового будинку, погашено. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до положень статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09 червня 1998 року N 121 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за N 399/2839 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (пункт 1 п\\п 1.5.-1.7.) державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна відноситься зокрема договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції). 23 квітня 1999 року, на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу, за [PERSON] було зареєстровано право власності на даний будинок в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 641. Отже, право власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, визнавалося державою і нікім не оспорено, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом за наявністю обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ґрунтуються на законі. Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved