Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] сільської ради, в якій зазначила, що 21 вересня 1998 року померла її тітка [PERSON], [INFO], уродженка с. Сморшки Ізяславського району, яка на день смерті проживала в [INFO]. Батьками [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) були [PERSON] та [PERSON]. Батько позивачки [PERSON], який приходився для померлої [PERSON] рідним братом, помер 10 червня 2015 року. Родинні відносини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 червня 2015 року. Спадкоємцем майна [PERSON] є позивачка [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай), позивачка є спадкоємицею другої черги за законом. Правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) втрачений, тому позивачка не може прийняти спадщину у встановленому порядку і змушена звернутися до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] сільський голова [PERSON] проти позову заперечила та зазначила, що [PERSON], яка померла 21 вересня 1998 року, за життя заповіт не складала, після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який у 2009 року виїхав за межі України. Суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], на користь якої [PERSON] склав заповіт, однак вона в судове засідання не зявилася, відзив на позов до суду не надіслала. Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника [PERSON] сільської ради, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що батько позивачки [PERSON] помер 10 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2015 року встановлено, що [PERSON], яка померла 21 вересня 1998 року, була сестрою [PERSON] та тіткою для [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який звернувся до Ізяславської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 20 травня 1999 року державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори для [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], до складу спадщини увійшов житловий будинок та земельна ділянка площею 5800 кв. м. Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звертався [PERSON], батько позивачки, однак йому було розяснено, що він вправі спадкувати після смерті сестри за відсутності спадкоємців першої черги. Згідно повідомлення [PERSON] сільської ради від 04 вересня 2017 року за № 223 [PERSON] входив до складу сімї [PERSON], спадщину прийняв та склав заповіт на все належне для нього майно на іншу особу [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізяславського району згідно записів у погосподарській книзі за 1996-2000 роки [PERSON] 02 вересня 2009 року вибув до Красноярського краю Російської Федерації. На огляд суду була представником відповідача була надана книга реєстрації нотаріальних дій, та в результаті її дослідження за 1995-1999 роки не виявлено відомостей про складання заповіту [PERSON]. Статею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] на підтвердження своїх вимог суду не надано доказів того, що [PERSON] за життя склала заповіт на користь батька позивачки [PERSON], матеріалами справи підтверджено, що спадкоємцем майна [PERSON] був її чоловік [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог позивачки, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed