Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 23.02.2013 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони\~ втратили повагу та любов один до одного. Такі відносини негативно впливають на їх дитину. З цих підстав проживають окремо. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, строк на примирення просила не надавати, а справу розглянути без її участі про що надала до суду заяву. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, строк на примирення просив не надавати, просив справу слухати у його відсутність, про що також надав заяву. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 23 лютого 2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.4-5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. Статтею 7\~СК України встановлено,\~що жінка\~та чоловік\~мають рівні\~права і\~обов'язки\~у сімейних\~відносинах,\~шлюбі та\~сім'ї. Сімейні\~відносини регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не знаходить підстав для надання відповідного строку для їх примирення, оскільки проти цього заперечує позивачка, а процесуальна поведінка відповідача також не свідчить про його бажання відновити сімейні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112\~СК України\~передбачено,\~що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у звязку з чим шлюб необхідно розірват , задовольнивши позов. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved