Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 12.04.1997 року по грудень 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . На даний момент вона проживає у своєму будинку, який належить їй згідно договору дарування. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] . На її адресу та адресу її сина, який проживає з нею постійно надходять погрози знести будинок трактором, ночами ламається в двері, стукає до вікон, кричить та принижує її та сина. 24.01.2020 року та 26.01.2020 року з вищевикладених підстав вона звернулася до Балтського управління поліції. На даний час, вона турбується за своє та свого сина життя, вимушена переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в нього раніше дійсно траплялися сварки з його бувшою дружиною, просив дати йому можливість забрати своє майно. Представник Балтського ВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи, в зв`язку з чим згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України суд розглянув справу про видачу обмежувального припису у відсутності заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 02.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано, але чи набрало рішення законної сили, суду даних відомостей не надано. Заявниця стверджує, що на даний час [PERSON] вчиняє психологічне насильство в сім`ї проти неї та сина. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції). Заявник також стверджує, що наявні усі передбачені законом підстави для вжиття відносно нього обмежувального припису, оскільки інші заходи не дають бажаного результату. Як наголошує п. п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Проте, суду заявником не надано належних і допустимих доказів, що [PERSON] проявляє насильство стосовно колишньої дружини та їхнього сина, тобто докази, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису. Посилання заявника на рапорти про реєстрацію її заяви у відділі поліції 24.01.2020 року та 26.01.2020 року, не можна вважати доказом того, що по відношенню до неї вчиняється насильство і є вірогідність його повторення. Відомостей щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що між заявницею та заінтересованою особою [PERSON] фактично виник спір щодо поділу майна, яке знаходиться на території домоволодіння в [ADDRESS] . Інших доказів того, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства немає. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , а тому у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed