Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, в якій просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі з 21.07.2017 зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO], - бувша дружина її сина. Відповідачка з липня 2020 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей у квартирі немає. Відповідачка не є членом її сім`ї, не пов`язана з нею спільним побутом, спільного господарства та спільного майна не мають, взаємних прав та обов`язків не мають. Вважає, що відповідачка втратила право користування вказаною квартирою у зв`язку із тривалою, понад шість місяців без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідачка створює для неї перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. 18 січня 2021 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 08 лютого 2021 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач повідомлялася у телефонному режимі про що наявна довідка у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву за вхід.№766 від 08.02.2021, в якій просить суд розгляд справи провести без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи за її відсутності. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16-19), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорту громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Біла Ямпільського району Вінницької області. Із копії Договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2005 (а.с.9) судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Із копії будинкової книги (а.с.8) судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] з 21.07.2017 зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Із Акту №826 від 21.07.2020 та Акту №1127 від 18.12.2020 (а.с.6, 7) судом встановлено, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але не проживає. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє квартирою, і дійсно в належній їй квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] . Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] . Проте, відповідач не проживає у вказаній квартирі протягом тривалого часу, не веде спільне господарство. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача. Тобто, відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та на даний час вона не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, [PERSON] чинить перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування вищевказаною квартирою. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №N1A3O4103M від 11.01.2021, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 908 гривень.

Outcome: approved