Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, в якому просить стягнути із відповідача на її користь кошти у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме: внесеного завдатку в розмірі 2900 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.01.2021 між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення №1003, згідно якого ФОП [PERSON] є виконавцем договору. В цей же день, 11.01.2020, вона внесла завдаток в сумі 2900 грн. для ФОП [PERSON] , який видав їй товарний чек від 11.01.2020, в якому зазначається сума завдатку за вхідні двері. 12.01.2020 ФОП [PERSON] та підприємець [PERSON] за допомогою переносного терміналу здійснили банківські операції з її кредитною карткою. В цей день з її рахунку були переведені кредитні кошти в сумі 920,00 грн. - перший платіж за покупку на суму 2760 грн. в магазину «Вікна-двері Балкони» вулиця Рекордна,39 місто Запоріжжя. 15.01.2020 були здійснені аналогічні банківські операції з її кредитною картою в сумі 2000 грн. за покупку на суму 30,000 грн. в магазині «Вікна-двері Балкони» вулиця Рекордна,39 місто Запоріжжя. 14.02.2020 з її рахунку були переведені кредитні кошти в сумі 20,000 грн. на кур`єрські та поштові послуги магазину «Вікна-двері Балкони». Вказані операції виконувалися без її згоди на це. Вона була впевнена, що внесла завдаток згідно товарного чеку в сумі 2900 грн., а решта суми буде сплачена після встановлення виробником її замовлення. Однак замовлення не було виконане, кошти їй не поверненні. Вона надсилала претензію на адресу ТОВ «Вікна двері» про повернення коштів згідно з договором і товарного чеку, але відмовився отримувати претензію та виконувати зобов`язання. Відповідач набув її гроші та зберігає їх в себе без достатньої правової підстави. На її пропозиції та претензії повернути кошти не реагує та не відповідає. Не виконані жодні послуги, на які були сплачені кошти. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. 09 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 04 березня 2021 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач надала суду заяву (вхід.№1171 від 23.02.2021) в якій просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач ФОП [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача від 09.02.2021 вхід.№840 про зменшення позовних вимог (а.с.26-27); заява позивача від 23.02.2021 вхід.№1171 про розгляд справи у відсутність позивача (а.с.38-39). Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху 27.01.2021 (а.с.21-23); відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.31-35), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.8) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у місті Здолбунів Рівненської області, там і зареєстрована. Із копії Товарного чеку від 11.01.2021 (а.с.9) судом встановлено, що відповідачем отримано 2900 грн. завдатку за двері вхідні. На чеку міститься печатка «Фізична особа - підприємець [PERSON] » та підпис. Проте, неможливо встановити від кого саме отримано вказаний завдаток. Із копії Договору №1003 від 11.01.2021 (а.с.10-11) судом встановлено, що між [PERSON] , яка є замовником, та ФОП [PERSON] , який є виконавцем, було укладено договір про те, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботу по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції за розцінками виконавця. Загальна площа виробів становить 5,1м2. Вартість виробів становить 56600 гривень; завдаток становить 30000 гривень. Із копії виписки по картці, яка належить [PERSON] (а.с.12) судом встановлено, що з її рахунку було знято 20000 гривень (14.02.2020) - Курєрські та поштові послуги: Магазин «[INFO]», 2000 гривень (15.01.2020) перший платіж за покупку на суму 30000 гривень у магазині «[INFO]», [ADDRESS] від 15.01.2020 та знято 920 гривень (12.01.2020) перший платіж за покупку на суму 30000 гривень у магазині «[INFO]», [ADDRESS] від 12.01.2020. Із копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.13) судом встановлено, що відкрито кримінальне провадження №12020180130000121 за ч.2 ст.190 КК України, за заявою [PERSON] за те, що 14.02.2020 невідомі особи шляхом зловживання довірою під приводом продажу вхідних дверей, через банківський термінал заволоділи її грошовими коштами в сумі 56600 гривень. Із роздруківки з інтернет - сайту (а.с.15-16) судом встановлено, що фізична особа - підприємець [PERSON] зареєстрований з 04.06.2019, вид діяльності - торгівля окремими видами товарів, будівельно-монтажні роботи. [ADDRESS] . Із копії опису Укрпошти (а.с.17) судом встановлено, що з міста Здолбунів на адресу магазину «[INFO]» [ADDRESS], направлялася претензія на повернення коштів, копія виписки з банківського рахунку, копія договору індивідуального замовлення та копія товарного чека. Проте не зазначено від кого направлявся лист. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до змісту вказаної норми, вимоги про повернення безпідставно набутого майна можуть бути пред`явлені власником до особи, яка його утримує або набула його собі. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, звертаючись до суду з позовом, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту сплати саме позивачкою відповідачеві коштів у сумі 2900 грн. в якості завдатку у відповідності до Договору №1003 від 11.01.2020, за стягненням яких вона звернулася до суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , на підтвердження своїх вимог, долучила до позовної заяви документ - ксерокопію товарного чеку від 11.01.2020 на якому міститься печатка відповідача ФОП [PERSON] . Однак, хто сплатив ці кошти (2900 грн.) на товарному чекові не зазначено. Окрім того, відповідно до Договору №1003 від 11.03.2020 виконавцем робіт є ФОП [PERSON] , про відповідача ФОП [PERSON] у вказаному договорі взагалі не йдеться. Окрім того, вартість виробів, відповідно до договору становить 56600 гривень, а завдаток становить 30000 гривень. При дослідженні товарного чеку від 11.01.2020, було встановлено, що даний чек носить інформаційний характер - «завдаток 2900 за двері вхідні (дві тисячі дев`ятсот). У вказаному чеку не зазначено, що відповідач дійсно отримав вказану суму коштів, і дана сума була сплачена позивачем. Дані обставини не підтверджена іншими доказами. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів безпідставного набуття відповідачем майна (коштів у сумі 2900 грн.) саме за рахунок позивача. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог, зокрема те, що вона пред`являла претензії відповідачу ФОП [PERSON] про повернення коштів та не виконані жодні послуги, на які були сплачені кошти. У матеріалах справи міститься опис Укрпошти (а.с.17) в якому міститься інформація, що з міста Здолбунів на адресу магазину «[INFO]» [ADDRESS] , направлялася претензія на повернення коштів, копія виписки з банківського рахунку, копія договору індивідуального замовлення та копія товарного чека. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували зв`язок відповідача ФОП [PERSON] з магазином «[INFO]». Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач ФОП [PERSON] зобов`язувався перед позивачем [PERSON] на виконання будь-яких послуг чи робіт. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ФОП [PERSON] ніяким чином не порушив права позивача [PERSON] . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] через безпідставність та недоведеність позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову,

Outcome: dismissed