Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі ФОП) про розірвання договору індивідуального замовлення за №1 від 24.07.2012 року та стягнення 1000 грн. пов'язаних з оплатою правової допомоги. В обґрунтування вимог вказує, що 24.07.2012 року між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення, відповідно до умов якого останній зобов'язався надати їй послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. Вона зобов'язувалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4500 грн., без врахування доставки та монтажу. Для сплати вартості товару, вона за рекомендацією ФОП [PERSON] звернулась до ПАТ ''Акцент-банк''. 01.08.2012 року між нею та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, відповідно до умов якого їй було надано грошові кошти в розмірі 4635 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 36 місяців з 24.07.2012 року по 23.07.2015 р. Дані кошти було перераховані банком на рахунок ФОП [PERSON] Таким чином, нею було повністю виконано умови договору індивідуального замовлення. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань згідно умов договору індивідуального замовлення та не передав товар згідно специфікації. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Оскільки [PERSON] не виконав вимоги та умови договору індивідуального. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо її представником - [PERSON] було надіслану суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву, що він знаходиться в Чортківському СІЗО, позовні вимоги вне визнає та не бажає бути присутнім на розгляді справи. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 24.07.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення за №1, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов'язався надати позивачці послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору, а остання зобов'язалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4500 грн., без врахування доставки та монтажу. 24.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, який складається із заяви позичальника №АN3TRX84800008 і умов та правил кредитування. Відповідно до умов договору, їй було надано у кредит грошові кошти в розмірі 4635 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 24 місяці з 01.08.2012 року по 31.07.2014 р. Дані кошти було перераховані банком на рахунок [PERSON] за №26006010004737 у ПАТ ''А-Банк'', МФО 307770, код ЄДРПОУ32644414559. Встановлено, що позивачкою повністю виконано умови договору індивідуального замовлення за №1 від 24.07.2012 року. ФОП [PERSON] умови договору не виконав, ні у встановлений у договорі строк, ні по даний час не надав послуги індивідуального замовлення та не передав товар згідно з додатку №1 до договору, а саме, пластикові вікна на суму 4500 грн. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст.ст.610, 611 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. В силу вимог ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Нормою ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності,які від неї вимагались; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно. Відповідно до змісту ст. 652 ЦК України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали на інших умовах. В судовому засідання встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на сьогоднішній день відповідач не виконав умов договору та не передав позивачці товар згідно додатку №1 до цього договору -пластикові вікна. У той час, коли позивачка повністю виконала умови договору та сплатила кошти за товар. Факт невиконання [PERSON] умов договору підтверджується також виром Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2013 року. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON], останній заволодів грошима [PERSON] в сумі грн., чим спричинив їй шкоду на вказану суму. Вказані обставини справи на думку суду є істотним порушенням умов договору з боку відповідача та підставою для розірвання договору відповідно до вимог ст. 651 ЦК України. Згідно з вимогами ч.2 ст. 849 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до вимог ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 10 ЗУ ''ПРо захист прав споживачів'', споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору слід задовольнити та розірвати договір індивідуального замовлення від 24.07.2012 року за №1 укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката згідно договору про надання таких послуг від 27 березня 2014 року та квитанції про їх оплату, підлягають до повного задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ» Про державний бюджет на 2014 рік»(із внесеними змінами від 27.03.2014 року) мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить 1218 грн. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах у 2014 році за годину роботи адвоката становить 487,2 грн. (1218*40%/100) та 8,12 грн. за 1 хв. роботи адвокати (487,2/60хв.). Як вбачається із журналів судових засідань, судові засідання в яких брав участь адвокат позивача, тривали 4 хв.-28 травня 2014 року. Крім того, суд вважає, що адвокатом було затрачено 120 хв. на написання позовної заяви . Таким чином, враховуючи наведені розрахунки ( 120хв.+4хв. *8,12 грн.) та суму заявлених вимог, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката підлягають до повного задоволення. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved