Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл спільної сумісної власності та визнання права власності розподіл спільного майна подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та дали пояснення, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі. Під час спільного проживання у вересні 1992 року вони придбали 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Кутузова,117 кут вулиці Чкалова, 23, оформивши на відповідача. Вказаний обєкт нерухомості є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, однак у 2015 році відповідач виїхав з місті Ізмаїл, а позивачка не зареєстрована яук власник будинку, що перешкоджає їй користуватися нерухомістю. Тому позивачка просить припинити право спільної сумісної власності між нею та відповідачем на вказану частину будинку та надвірних споруд, визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Кутузова,117 кут вулиці Чкалова, 23. Відповідач у судове засідання викликалися належним чином через оголошення у пресі, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивачки, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони згідно свідоцтву про укладення шлюбу перебувають у шлюбі з 22 липня 1986 року (а.с.17) Під час шлюбу 3 вересня 1992 року відповідач [PERSON] придбав 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Кутузова,117 кут вулиці Чкалова, 23, якій в цілому складається з літ.А житловий будинок, загальною житловою площею 90,5кв.м, лит.Б - вбиральня, літ.В,Г,Ж, - сараї, літ Д вхід у підвал (а.с.6,7) Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Також, відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи вищевикладені норми та обставини справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] базуються на нормах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved