Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд: визнати [PERSON] [INFO], такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи такі позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 19 жовтня 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають дві доньки, повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися, у зв'язку з чим 19 грудня 2013 рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по справі № 202/36048/13-їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу та по теперішній час відповідач залишається зареєстрованим в її квартирі за адресою: [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за нею. З 2010 року та по теперішній час відповідач в квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та сплаті рахунків за комунальні послуги, особисті відповідача в квартирі відсутні. У зв'язку з тим, що відповідач залишається зареєстрованим в квартирі, вона змушена нести додаткові витрати по утриманню житла які нараховуються з розрахунку до кількості осіб зареєстрованих в житловому приміщенні. Отже, наявність правової реєстрації відповідача у вищевказаній квартирі, перешкоджає їй у повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні позивачка підтримала пред'явлений позов та просила його задовольнити у повному обсязі посилаючи на викладені у позовній заяві обставини. [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи і дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 19 жовтня 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 30 грудня 2013 року. Спірна квартира [ADDRESS] належить позивачці та її доньці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було видано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 28 серпня 1995 року. Згідно довідки житлової організації КП «ЖЕП 26» Дніпропетровської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані позивачка, обидві її доньки, а також відповідач, який з 2010 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року у справі № 202/36048/13-ц, яким встановлено, що сторони з 2010 року дійсно проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Отже, встановлені обставини вказуються на те, що відповідач не проживає у квартирі, не бере участі в оплаті комунальних платежів, має інше житло, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації протягом більше ніж один рік, тобто з 2010 року, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved