Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила припинити право відповідача [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] із сплатою нею компенсації відповідачу за цю частку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.02.2013 року їй та відповідачу належать по ? частині квартири [ADDRESS]. В цій квартирі вона проживає з початку 2012 року із сином [PERSON], народженим від шлюбу з відповідачем, а до цього з ними мешкав відповідач. Через украй негативні стосунки вони з відповідачем не можуть проживати разом в одній квартирі, а отже не можуть спільно володіти та користуватися цим житлом. За часів спільного проживання дитина мимоволі ставала свідком сварок та лайок сторін, оскільки після проведеної реконструкції квартира має дві кімнати і власної кімнати дитина тоді не мала. Окрім того, на думку позивача, в квартирі неможливо встановити ще один санвузол та улаштувати окремий вихід, тому ця квартира є неподільною річчю. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували на підставі того, що він є також власником цієї квартири і хоче також користуватися даною квартирою. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], досліджені надані сторонами докази, інші матеріали справи. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони, свідків та дослідивши надані сторонами докази, інші матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, в 2012-2013 роках сторони по цій справі перебували у спорі щодо поділу майна, спільно набутого ними під час шлюбу. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2013 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Інша половина квартири належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в 2005 році. У відповідності до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності. Підстави припинення права на частку у спільному майні зазначені у ст. 365 ЦК України, згідно якої право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і грошова компенсація вартості частки співвласника буде внесена іншим співвласником на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч. 2 цієї статті суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2013 року справі за № 6-37цс13 відзначив, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи з пояснень позивача, з початку 2012 року у спірній квартирі проживає вона і малолітній син сторін [PERSON], [INFO], дитина відвідує розташований поруч дитсадок, спілкується з дітьми, які проживають в цьому ж та в сусідніх будинках. Відповідач мешкає в іншому місці. Судом встановлено, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 2009 році сторони перебувають у негативних взаємовідносинах. Через такі стосунки на даний час сторони не можуть спільно проживати в квартирі, спільно вирішувати питання, пов'язані з її утриманням, спільно реалізувати інші правомочності, що складають зміст права володіння та користування житлом. Ці обставини підтвердили опитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Під час спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки та скандали, свідком цього була дитина. Як зазначає позивач, їх спільне з відповідачем проживання в одній квартирі негативно відображується на душевному здоров'ї дитини. Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку психолога - консультанта Слюсарюк Ю.О., виконаного за результатами діагностики [PERSON], у дитини спостерігається дуже тісний взаємозв'язок з матір'ю, потреба у теплі та увазі з її боку. Разом з цим, як зазначено у висновку, практично відсутній емоційний зв'язок з батьком. Дитина відчуває негативні емоції по відношенню до батька та прагне їх уникати (що може проявлятися у небажанні зустрічей із батьком), дистанціюється від батька, не сприймає його як авторитет, глибоко переживає слова батька про те, що він вигоне маму з квартири та вони будуть проживати удвох. Зазначене свідчить про те, що взаємовідносини сторін унеможливлюють спільне володіння і користування квартирою. Припинення права відповідача на належну йому частку у квартирі відповідає інтересам малолітнього [PERSON]. У ході розгляду справи відповідачем на адресу позивача була направлена нотаріально посвідчена заява, в якій [PERSON] запропонував [PERSON] скористатися своїм переважним правом купівлі частки у квартирі і придбати цю частку за 468 000,00 гривень. У відповідь позивачем на адресу відповідача була направлена заява, в якій вона погодилася придбати ? частину квартири і запропонувала спільно узгодити умови майбутньої угоди. Як пояснила у судовому засіданні позивачка, після отримання відповіді відповідач уникав будь-якого спілкування з цього приводу. Наміри відповідача відчужити належну йому частку у квартирі свідчить про його небажання проживати у цьому житлі і про те, що припинення права на частку в спірній квартирі не порушить його права на житло, передбаченого ст. 47 Конституції України. З матеріалів справи вбачається, що у власності відповідача, окрім частки у спірній квартирі є також ? частина квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач та його представник підтвердили цю інформацію. Крім того, з довідки № 20802781 Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем були відчужені: житловий будинок в смт. Ков'яги Валківського району Харківської області по [ADDRESS], земельна ділянка за цією ж адресою, частка в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, припинення права відповідача на належну йому частку у квартирі [ADDRESS] не завдасть йому істотної шкоди. Проведеною у справі будівельно-технічною експертизою встановлено, що ринкова вартість спірної квартири становить 544 128 грн., отже вартість ? частини квартири складає 272 064,00 грн. (544 128 / 2 = 272 064). Надані позивачем квитанції свідчать про те, що позивачка внесла зазначені кошти на депозитний рахунок суду. Оскільки під час розгляду даної справи було встановлено наявність підстав, передбачених п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, крім того, позивач виконала вимоги ч. 2 цієї статті, позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на ? частку спірної квартири із сплатою компенсації на користь відповідача, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved