Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про зміну прізвища малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з «[PERSON]» на «[PERSON]». Позов обґрунтовано тим, що батько дитини [PERSON] дитиною не цікавиться, рішенням суду батьківських прав позбавлений. В даний час позивач одружена з [PERSON] та разом з дитиною проживає у нього вдома. Дитина називає [PERSON] батьком. На даний час є необхідність змінити прізвище дитини. На прохання подати заяву про зміну прізвища дитини до органів реєстрації актів цивільного стану відповідач не погодився. Позивач у судове засідання не з'явилась, подавши суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подала достатньо доказів, які свідчать про сімейні правовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які надані суду позивачем на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Свідоцтво про народження [NUMBER] від 10 лютого 2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи, підтверджує батьківство відповідача щодо дитини [PERSON] (а.с. 8). Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи положення ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2012 року, яким відповідача позбавлено батьківських прав стосовно дитини [PERSON], суд вважає, що позивач наділена правом особисто виховувати дитину. Відповідно до ч. 5 ст. 148 Сімейного кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на зміну прізвища не може бути обмежене, і така зміна не порушує прав [PERSON], як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах [PERSON], [INFO]. За таких обставин,

Outcome: approved