Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненсської області від 13.01.2012 року(справа №2-556/11) та витягу про державну реєстрацію парав за №33157341 від 13.02.2012 року вона є власницею будинковолодіння по [ADDRESS]. 18.09.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, який 13.12.2013 року розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]). Згідно ст.319 ЦК України власник будинковолодіння користується та розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. [PERSON] залишив місце реєстрації, забрав речі та з січня 2013 року по [ADDRESS] не проживає. Подальше перебування його на реєстраційному обліку в житлі позивачки створює для неї пекрешкоди в отриманні житлових та інших соціальних пільг і вимагає більших коштів для сплати комунальних послуг. Непроживання відповідачем в будинку понад 6-ть місяців без поважних причин відповідно до ст.163 ЖК України є підставою для втрати користування житлом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряядження своїм майном. Враховуючи наведене просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у здійсненні нею права коритстування та розпорядження належним їй нерухомим майном, а саме будинковолодінням по [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеним будинковолодінням, та сектору Громадянства і Міграції, реєстрації фізичних осіб Радивилівського РВ УМВС України в Рівненській області зняти його з реєстрації в будинковолодінні. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.. Заслухавши [PERSON], свідка та вивчивши матеріали справи суд знаходить, шо позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Із ст.ст.386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст.16 ЦК України). Із витягу про державну реєстрацію парав за №33157341 від 13.02.2012 року (а.с.11) доводиться, що [PERSON] є власницею будинковолодіння по [ADDRESS]. Факт розірвання шлюбу між сторонами 13.12.2013 року встановлено із свідоцтва про розірвання шлюбу(серія [NUMBER]). В довідці за №664 від 29.04.2014 року Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області стверджується, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте із січня 2013 року за вказаною адресою не проживає і його речі домашнього вжитку в даному будинку відсутні (підстава: погосподарська книга №3. особовий рахунок [NUMBER]). Свідок [PERSON] пояснила, що із січня 2013 року відповідач не проживає в спірному будинку і про час розгляду справи був повідомлений по телефону однак з невідомих причин не бажає знятися із реєстрації і з'являтися до суду. Отже, під час судового слідства доведено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим в спірному будинковолодінні по [ADDRESS] хоча там не проживає тривалий період без поважних причин і не сплачує будь які кошти за комунальні послуги. Таке позбавляє [PERSON] скористатися соціальними пільгами, оформити субсидії та повною мірою розпоряджатися домоволодінням, що їй перешкоджає у користуванні власністю. Крім того, позивачкою також було заявлено вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Суд вважає, що ці вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто, це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. На підставі наведеного та

Outcome: partial