Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на будинок № 91а по вул.. Панаріна в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 1969 по 2004 роки працювала зоотехніком-селекціонером в Олександрійському племінному обєднанні по Знамянському району. Рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу ім.. Кірова від 25.04.1990року та на підставі рішення виконавчого комітету Знамянської районної ради від 23.04.1990, вирішено придбати будинок № 91а по вул.. Панаріна в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області колгоспом ім. Кірова для спеціаліста господарства. Позивач отримала у користування вказаний будинок, в якому більше десяти років постійно проживає, самостійно проводить заходи щодо поліпшення та утримання жилого приміщення, сплачує за комунальні послуги, таким чином фактично володіє нерухомим майном понад 10 років. ФГ «[PERSON]П.», як правонаступник колгоспу ім..Кірова, не порушує питання встановлення прав власності на будинок та виселення позивача з даного будинку. Позивач, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання також не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, заперечень не надали. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Кірова від 25.04.1990 та на підставі рішення виконавчого комітету Знамянської районної ради від 23.04.1990, вирішено придбати колгоспом будинок № 91а по вул. Панаріна в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області для спеціаліста господарства (а.с.6-8). Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.1990, колгосп ім.. Кірова придбав вказаний будинок (а.с.13-14) та надав позивачеві земельну ділянку за вказаною адресою з метою надання житлового будинку у власність спеціалісту колгоспу для проживання (а.с.56). Позивач отримала у користування вказаний будинок, в якому більше десяти років постійно проживає, самостійно проводить заходи щодо поліпшення та утримання жилого приміщення, сплачує за комунальні послуги, таким чином фактично володіє нерухомим майном понад 10 років (а.с.40). Відповідно до договору та технічного паспорту, вказаний будинок належить колгоспу ім.Кірова, складається з: «А-1» будинку житлова площа 34,9 кв.м., «Б» літня кухня, «В» гараж, «Г» вбиральня, «Пд» погріб, «N» огорожа, «т» мощення. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 344 ЦК України особа яка добросовістно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа майном та відкрито володіє ним більше10 років поспіль, колгосп надав вказаний будинок позивачеві для постійного проживання, а також те, що колгоспу не існує та його правонаступники не встановлені, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved