Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 11 листопада 2011 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки площами 5,50 га та 5,32 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, але отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки не може, оскільки державні акти втрачені. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянку в порядку спадкування після смерті матері. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. Представник відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача чи її представника щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 5,50 га та 5,32 га із земель колишнього КСП імені Фрунзе, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 005215 (а.с. 15), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2009 року (а.с. 16) та повідомленням відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 30 листопада 2016 року (а.с. 14). 11 листопада 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17 лютого 2017 року (а.с. 33), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8), про укладення шлюбу (а.с. 9; 11), про розірвання шлюбу (а.с. 10; 12), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 62/01-16 від 17 лютого 2017 року (а.с. 25). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 4215 від 27 грудня 2016 року (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 005216 та IV-ЧН № 005215 втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 13). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved