Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду у грудні 2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 06 березня 2016 [PERSON] позичила у неї 2000 грн, на підтвердження чого надала їй розписку. Борг зобов'язувалася повернути протягом одного місяця, але строк його повернення у розписці не зазначила. У визначений строк відповідач коштів не повернула на телефонні дзвінки не відповідає та уникає особистих зустрічей з позивачем. 04.11.2014 позивач у письмовій формі пред'явила відповідачу [PERSON] досудову вимогу про повернення боргу, яку відповідач отримала 15.11.2016, проте свої зобов'язання не виконала. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 2000 грн, судовий збір у розмірі 551,2 грн. та кошти на відшкодування витрат, пов'язаних з явкою до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася надіслала до суду клопотання, у якому просить слухати справу у її та пердставника відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи у її відсутність від неї до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносин: 06 березня 2016 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 2000 грн та на підтвердження отримання вказаної суми коштів надала позивачу власноручно складену розписку (а.с.5), згідно якої борг зобов'язувалася повернути протягом одного місяця, але строк його повернення у розписці не зазначила. Відповідно до ст. ст. 1046 - 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка про отримання грошових коштів, складена власноручно відповідачем [PERSON], відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У договорі позики, що укладений між сторонами строк повернення позики не був визначений. Матеріалами справи установлено, що позивач 04.11.2016 пред'явила відповідачу [PERSON] досудову вимогу про повернення боргу, яку відповідач отримала 15.11.2016.є ( а.с.6,7) Відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, на сьогодні борг [PERSON] не повернула, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2000 грн основного боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 551,20 грн. документально підтверджених понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та ст.ст.526, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved