Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб: Відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, в якому просить витребувати у відповідача належний їй на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2014 року по справі № 629/311/14-ц автомобіль марки «OPEL», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, синього кольору, та технічний паспорт на нього та передати їй у термін 14 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили; стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн. Позивач посилається на те, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу вона звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. 18.09.2014 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області позов [PERSON] задоволено частково, за нею визнано право власності на автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], вартістю 115300 грн. Дане рішення набрало законної сили 11.12.2014 року. Однак відповідач створює перешкоди у користуванні майном, а саме не надає їй ні автомобіль, ні технічний паспорт на нього, у добровільному порядку він розглядати дане питання не бажає, на контакт з нею він не йде. Це перешкоджає їй провести державну реєстрацію автомобіля у встановленому законом порядку. Вона зверталася до УДАЇ ГУ МВС України у Харківській області з проханням зареєструвати автомобіль на підставі рішення суду, але їй було відмовлено. На виконання винесеного рішення суду було видано виконавчий лист, але державним виконавцем ВДВС Лозівського МРУЮ було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу на підставі того, що у резолютивній частині виконавчого документу не міститься вказівки на заходи примусового виконання рішення суду зобовязального характеру. Своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 25000,00 грн., оскільки тривала неможливість у користуванні її автомобілем завдає незручності та додаткові витрати на поїздки, безпосередньо впливає на нормальний хід її життєдіяльності, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, хвороба повязана з опорно-руховим апаратом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний. Вона подавала до суду позов про розділ майна подружжя, її позовні вимоги були задоволені частково. За рішенням суду за нею визнано право власності на автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], вартістю 115300 грн., однак даний автомобіль знаходиться у відповідача вже майже два роки, він добровільно його не передає, як і технічний паспорт на нього. Вона є інвалідом ІІ групи, хвороба повязана з опорно-руховим апаратом, тому їй вкрай необхідний транспортний засіб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи, Відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа, Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, надіслав до суду відгук на позовну заяву, в якому просять розглядати справу у відсутності їх представника та зазначили, що проведення будь-яких реєстраційних дій з транспортним засобом буде можливо лише після скасування заборони на проведення таких дій, оскільки відповідно до постанови по виконавчому провадженню ВП№ 40011080 на транспортний засіб був накладений арешт, про що надані відповідні документи. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.10.2012 року, про що міститься відмітка в паспорті позивача по справі. Відповідно до рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.09.2014 року уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя задоволені частково, а саме за нею визнано право власності на автомобіль марки «OPEL» 2006 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], вартістю 115300 грн. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.2 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач зверталася до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області з заявою, в якій просила прийняти міри до [PERSON], який відмовляється повертати їй майно, яке їй належить згідно рішення суду, а саме автомобіль, але розгляд заяви був припинений, що підтверджується висновком про результати розгляду звернення громадян від 29.07.2015 року. Як зазначено у висновку, гр. [PERSON] згідно ст. 63 Конституції України категорично відмовився давати будь-які пояснення по даному факту. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист, але держаний виконавець не мав законних підстав для витребування спірного автомобіля у [PERSON], оскільки в резолютивній частині рішенні суду не були зазначені заходи примусового виконання, які покладено на орган ДВС, що підтверджується копією виконавчого листа № 629/311/14-4 від 23.02.2015 року, копією постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.03.2015 року. В добровільному порядку відповідач повернути майно, яке належить позивачу відмовляється. З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні зазначила, що тривалий час не має можливості користуватися своїм автомобілем, що завдає їй незручностей та додаткових витрат на поїздки, крім того безпосередньо впливає на нормальний хід її життєдіяльності, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, хвороба повязана з опорно-руховим апаратом, а тому вона потребує проведення профілактичних оглядів та лікування, постійних медичних оглядів, тобто уклад життя її суттєво погіршився та змінився. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що дії відповідача дійсно ускладнили нормальний уклад життя позивача, завдали певних душевних страждань, суд вважає дана вимога підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕ - № 706091 від 14.05.2014 року, тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими на день звернення до суду, які були - 487,20 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. за подачу позовної заяви немайнового характеру та судовий збір в сумі 487,20 грн. за вимогу майнового характеру.

Outcome: partial