Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну черговості у спадкуванні після смерті бабусі [PERSON], яка померла 27.03.2016 року, надання їй права, як спадкоємцю другої черги на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги [PERSON] та визнання права власності на 7,75/100 частин квартири, розташованої за адресою: м. Харків Пушкінський вїзд,6 кв. 51 в порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову вказала, що вона зареєстрована та проживає спільно зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] 08.05.2012 року та [PERSON], [INFO], за адресою: Пушкінський вїзд[ADDRESS] в м.Харкові. Після одруження 16.04.2010 року із [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Спільно з ними проживала її рідна бабуся [PERSON], [INFO], яка померла 27.03.2016 року у віці 90 років. Відповідно до Договору дарування частини квартири від 29.09.2009р., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2065, [PERSON] подарувала позивачці 20/100 частини комунальної квартири №51 з відповідною частиною місць загального користування, що знаходиться в м. Харкові по Пушкінському вїзду, буд.№6. На момент смерті [PERSON] їй відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994р. зі змінами, реєстраційний №2-94-21143-М-1, спільно з відповідачем [PERSON], належало на праві спільної сумісної власності 31/100 частини вищевказаної квартири. Фактично, починаючи з 29.10.2002 року позивачка зареєстрована та проживає разом із моїми малолітніми дітьми [PERSON] із 05.07.2012р. та [PERSON] із 06.08.2011р в двох кімнатах квартири №51 по Пушкінському вїзду, буд.№6 в м. Харкові, а саме в кімнаті, площею 14,3 кв.м., що складала 20/100 частини квартири, яка належала позивачці на праві власності, а також в кімнаті, площею 20,7 кв.м., що складала 31/100 частини квартири, в якій проживала [PERSON] При цьому, відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, взагалі в ній не проживав починаючи з 1985 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], а [PERSON], як рідна онука померлої [PERSON], яка прожила з нею однією сімєю строком понад 5 років, є спадкоємицею наступних черг. [PERSON] останніх 7 років, приблизно з вересня 2009 року, дійсно перебувала в безпорадному стані. Приблизно в 2009 році у неї загострилися серцево-судині захворювання, що суттєво вплинуло на її можливість самостійно пересуватися, також бабуся скаржилася на постійні болі в ногах, проблему з зором, що суттєво ускладнило її пересування навіть в межах квартири, особливо в вечірній та нічний час. Різке погіршання стану здоровя [PERSON] потребувало сторонньої допомоги, в тому числі придбання ліків для підтримання її нормального фізичного стану. В силу свого віку (90 років) та стану здоровя вона не спроможна була самостійно забезпечувати свої життєві потреби, а саме бабуся не могла самостійно прибирати своє помешкання, не могла готувати собі їжу, не могла самостійно митися та в цілому підтримувати особисту гігієну. На протязі останніх 7 років вона внаслідок суттєвої втрати зору в основному знаходилася в квартирі та не виходила на вулицю. Позивачка забезпечували потреби [PERSON] у спілкуванні, прибирала за нею, доглядала, готувала їжу, купляла продукти харчування, а відповідач [PERSON] усунувся від цих обовязків, рідко відвідував свою матір [PERSON] та ніколи не допомагав їй, як в матеріальному, так і в моральному плані. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, а відповідач проти позову заперечував з наступних підстав. Так, позивачка умисно спотворює обставини справи. Проте, відповідач із дружиною та донькою [PERSON] мешкають поруч, на вул.. Пушкінській в м. Харкові. [PERSON] подарувала позивачці кімнату, так як позивачка дуже хотіла заміж, але у її обранця не було свого житла. Мати могла б пустити їх жити, але вона хотіла підкреслити, що у позивачки буде своя справжня сім'я зі своїм власним житлом. Позивачка приховала той факт, що весь час з 2010 року проживала не тільки зі своїми дітьми, але і зі своїм чоловіком [PERSON]. [PERSON] дала позивачці гроші на весілля, придбала всю побутову техніку, включаючи трикамерний холодильник, морозильну камеру для заморожування фруктів і овочів, пральну машинку- автомат, водонагрівальний бак, а також меблі в кімнату і, навіть, дитячу коляску. Крім того, оплатила навчання позивачки за контрактом в Харківському Авіаційному Інституті. У 2012 році [PERSON] відразу особисто зняла всі гроші одночасно в Ощадбанку з декількох депозитів. Крім того, кімнати, в яких проживала [PERSON] та позивачка зі своєю родиною, є окремими. Крім того, матеріальне забезпечення є одним з обов'язкових умов при зміні черговості за законом. Проте, [PERSON]такого забезпечення не потребувала, а навпаки, сама надавала позивачці матеріальне забезпечення, оскільки позивачка протягом майже 6-ти років двічі перебувала у відпустці по догляду за дитиною з 2010 року по 2015 рік, тобто не працювала, а жила на допомогу, яке становило приблизно 500грн. на місяць. В судовому засіданні були досліджені надані сторонами докази та допитані свідким. Так, в судовому засіданні позивачка була допитана як свідок. Так,[PERSON] зазначила, що вона разом зі своїми малолітніми дітьми зареєстрована за адресою: м. Харків, Пушкінській вїзд[ADDRESS]. З 2002 року спільно з ними проживала її бабуся [PERSON], з якою свідок вела спільне господарство та побут, купувала ліки та мала спільний бюджет. Всю хатню роботу виконувала свідок, допомагала бабусі підтримувати особисту гігієну, отримувати пенсію, оскільки у бабусі були проблеми зі здоровям та остання на протязі останніх семи років не могла обслуговувати себе самостійно. Ремонт в квартирі робила свідок. З 2010 року по 2015 рік в спірній квартирі проживав чоловік свідка. Її батько [PERSON] не спілкувався зі своєю матірю [PERSON], не домагавав матеріально, не приймав участі у вирішенні соціально побутових питаннях, не вітав зі святами, не цікавився її особистим життям та здоровям. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON], оскільки працювала листоношою та з серпня 2009 року по квітень 2016 рік приносила пенсію [PERSON] Оскільки на протязі останніх трьох років [PERSON] мала проблеми зі здоровям, [PERSON] завжди була присутня при отриманні пенсії. Свідок зазначила, що крім [PERSON] та дітей в квартирі не бачила інших родичів, [PERSON] ніколи про них не розповідала та з [PERSON] вона зустрілась вперше в судовому засіданні. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що з 2003 року вона особисто знайома року з [PERSON] та [PERSON] Останні проживали разом, мали спільний побут, [PERSON] допомагала бабусі в особистій гігієні. Разом з чоловіком [PERSON] займалась утриманням квартири, зробили ремонт у ванній кімнаті, поставили водонагрівальний бойлер. На протязі останній трьох років [PERSON] мали проблеми зі здоровям, майже нічого не бачила. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON] З 2010 року по 2016 рік він разом зі своєю дружиною, малолітніми дітьми та [PERSON] проживали за адресою: м. Харків, Пушкінській вїзд[ADDRESS]. Він купував продукти харчування, ліки, одяг [PERSON], купував матеріальні цінності в квартиру: телевізор, водонагрівальний бойлер, морозильну камеру. Надавав кошти на сплату комунальних послуг. Зазначив, що за останні пять років стан здоровя [PERSON] погіршився, вона майже нічого не бачила, [PERSON] допомагала бабусі підтримувати особисту гігієну, прибирала за бабусею, прала, готувала їжу. [PERSON] не спілкувався зі своєю матірю [PERSON] та донькою [PERSON], не домагавав матеріально, на протязі останніх років свідок бачив його не більше пяти раз. В судовому засіданні свідок зазначила, що вона є онукою [PERSON], в них були теплі взаємовідносини. Позивачка є її сестрою. З 2002 року [PERSON] з бабусею проживала разом в одній кімнаті за адресою: м. Харків, Пушкінській вїзд[ADDRESS], проте у 2011 році у неї з її сестрою [PERSON] та чоловіком останньої почали виникати постійні сварки та [PERSON] була змушена переїхати з цієї квартири. Бабуся була проти переїзду. [PERSON] подарувала кімнату [PERSON] Зазначає, що [PERSON] погано доглядала за бабусею, не готувала їжу, не прибирала за останньою. Свідок приблизно два рази на тиждень приходила до бабусі, щоб принести їжу та допомогти у побуті. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2014 вона є дільничним терапевтом [PERSON], остання мала багато хронічних захворювань, на протязі 2015-2016 років загострилась проблема серцево судинної системи та набрякали нижні кінцівки. Виклики лікаря робила [PERSON] та призначення потрібні для лікування [PERSON] робила теж вона. З [PERSON] свідок познайомилась вже після смерті пацієнтки [PERSON], раніше його ніколи не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживала у комунальній квартирі за адресою: м. Харків, Пушкінській вїзд[ADDRESS]. Кімнату в зазначеній квартирі [PERSON] подарувала [PERSON] Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994р. зі змінами, реєстраційний №2-94-21143-М-1, спільно з відповідачем [PERSON], належало на праві спільної сумісної власності 31/100 частини вищевказаної квартири. Відповідно до Договору дарування частини квартири від 29.09.2009 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2065, [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] 20/100 частини комунальної квартири №51 з відповідною частиною місць загального користування, що знаходиться в м. Харкові по Пушкінському вїзду, буд.№6. [PERSON], [INFO] померла 27.03.2016 року у віці 90 років. Позивачка зареєстрована та проживає у вказаній квартирі спільно зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] 08.05.2012 року та [PERSON], [INFO]. Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] [PERSON], як рідна онука померлої [PERSON], яка прожила з нею на день смерті є спадкоємицею наступної черги. Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте, підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Судом встановлено, що позивачка мешкала в одній квартирі з спадкодавицею, яка подарувала їй кімнату і іншого житла позивачка не мала. Спадкодавиця [PERSON] була матеріально забезпечена, отримувала пенсію, мала депозити в банках, не потребувала забезпечення від інших осіб, а сама позивачка перебувала у декретній відпустці тривалий час, мала на утриманні двох малолітніх дітей і не мала можливості здійснювати забезпечення іншої людини. Захворювання [PERSON] є захворюваннями літньої людини і її стан не можна визначити, як безпорадний. Суд сприймає піклування позивачки про [PERSON] як звичайний догляд онуки за бабусею, не пов'язаний із матеріальним забезпеченням безпорадної людини, без якого було б неможливе або дуже ускладнення існування цієї людини. Таким чином, підстав для зміну черговості у спадкуванні та визнанні за позивачкою права власності у порядку спадкування за законом суд не вбачає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed