Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване конструкторське бюро «Парус» про стягнення грошових коштів на загальну суму 31054 грн. 28 коп., з яких заробітна плата за період з 04.08.2014 р. по 08.09.2014 р.-6113, 62 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2014 р. по 08.10.2014 р.-4940, 66 грн., моральна шкода у розмірі 20000 грн.; усунення перешкод щодо виконання обов'язків головного бухгалтера шляхом забезпечення її робочим місцем та роботою відповідно до посадових обов'язків; стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 09.10.2014 р. по день ухвалення рішення. При цьому, посилається на те, що відповідачем вона була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера із заробітною платою у розмірі 5000 грн. відповідно до наказу №7-к від 04.08.2014 р. 08.09.2014 р. за усним розпорядженням керівника товариства нею було передано документи [PERSON], про що був складений акт прийому-передачі документів. 09.09.2014 р. вона не мала можливості приступити до виконання трудових обов'язків у зв'язку з тим, що її робочий кабінет був закритий, ключ від кабінету за розпорядженням директора товариства переданий [PERSON] В той же день вона звернулася до відповідача з проханням надати пояснення щодо неможливості доступу до виконання своїх службових обов'язків і директор усно повідомив, що вона звільнена з роботи, при цьому не пояснив причин звільнення та не надав жодного документу у підтвердження її звільнення, тому вона не вважає себе звільненою з роботи. Питання щодо виплати заробітної плати було повністю проігнороване відповідачем і вона не була виплачена взагалі. За період з 04.08.2014 р. по 08.09.2014 р. розмір невиплаченої заробітної плати становить 6113, 62 грн. 10.09.2014 р. вона звернулась до відповідача з проханням допустити її до роботи та до виконання своїх посадових обов'язків, але не має доступу до приміщення відповідача для виконання своїх службових обов'язків, заробітна плата за фактично відпрацьований час не отримана, письмовий запит проігнорований. Вона з 04.08.2014 р. належним чином виконувала роботу, що визначена трудовим договором, проте відповідач порушив умови трудового договору шляхом блокування її доступу до робочого місця, невиплати заробітної плати та повідомлення її про нібито звільнення без належних на те підстав та належного оформлення. Відповідач не видав копію наказу про звільнення з роботи, не провів належних розрахунків з нею. Враховуючи те, що їй не було вручено ні наказ про звільнення, ні попередження про майбутнє вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників, фактично з 09.09.2014 р. відповідач відсторонив її від роботи без поважних причин і при оформленні трудового договору з нею відповідач допустив порушення трудового законодавства, не оформивши належно її трудову книжку. Діями відповідача їй нанесена моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 20000 грн. В судовому засіданні [PERSON] і її представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача неодноразово в судові не з'являвся, судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи відповідачу направлялись належним чином по адресам його державної реєстрації та місця знаходження, судові повістки повертаються назад до суду з позначками поштових відділень, що обслуговують такі адреси відповідача, з позначками «за закінченням терміну зберігання», тому суд, враховуючи думку позивача, представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без представника відповідача відповідно до ст.ст. 74. 76, 169 ЦПК України. Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване конструкторське бюро «Парус» Малік К.О. неодноразово не з'являвся в судові засідання, судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи третій особі направлялись належним чином по всім відомим суду адресам, судові повістки повертаються назад до суду з позначками поштових відділень, що обслуговують такі адреси третьої особи, з позначками «за закінченням терміну зберігання», тому суд, враховуючи думку позивача, представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Як вбачається з копії наказу №7-к від 04.08.2014 р., [PERSON] була зарахована до штату з 04.08.2014 р. на посаду головного бухгалтера ТОВ «СКБ «Парус» відповідно до її заяви від 04.08.2014 р. (а.с.6, 9). 08.09.2014 р. був складений акт прийому-передачі документів, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла фінансові та бухгалтерські документи ТОВ «СКБ «Парус» (а.с.7). [PERSON] 10.09.2014 р. написала заяву директору ТОВ «СКБ «Парус» про забезпечення її робочим місцем та роботою відповідно до посадових обов'язків (а.с.8). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Правовий аналіз зазначених норм свідчить, що сторона позивача повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження позовних вимог, та надати підтверджуючі докази цьому. Як вбачається з копії заяви [PERSON] директору ТОВ «СКБ «Парус» від 10.09.2014 р., вона передала справи, печатки та ключ від кабінету [PERSON] і робочим місцем та роботою на підприємстві не забезпечена, наказу про звільнення їй ніхто не вручав, 09.09.2014 р. до роботи приступити не змогла. Як вбачається з копії відповіді ДПІ у Святошинському районі м. Києва адвокату Савнич Г.К., на підставі заяви ТОВ «СКБ «Парус» за формою №1-ОПП від 14.08.2014 р. вх. №16494/10 були внесені зміни до реєстраційних даних про призначення головним бухгалтером по даному підприємству [PERSON], однак, відповідно до копії відповіді ДПІ у Святошинському районі м. Києва адвокату Савнич Г.К. від 12.03.2015 р., 18.09.2014 р. були внесені зміни до реєстраційних даних щодо звільнення [PERSON] з посади (а.с.53, 63). Суд виходить з тих доказів, що надані при розгляді справи, та які містяться в матеріалах справи. Позивач, представник позивача наполягають на тому, що звільнення з роботи [PERSON] не було, мотивуючи тим, що [PERSON] протиправно не було допущено до роботи в товаристві для виконання своїх посадових обов'язків. Суд не може погодитися з такими твердженням, не може діяти на припущеннях. [PERSON] добровільно підписала акт прийому-передачі документів від 08.09.2014 р., що свідчить про те, що вона після цього не могла мати доступу до таких документів та з ними працювати. Трудову книжку для огляду у підтвердження останніх записів в ній про роботу позивач не надала. Не має належного підтвердження у суду щодо відсторонення позивача від роботи. Суду не надано будь-яких доказів та інформації щодо оплати праці позивача по справі та в якому розмірі, не має у суду і підтвердження виконання позивачем роботи та її оплату. Штатний розклад та Положення про преміювання по товариству суду не надані. Посилання позивача на ту обставину, що їй заподіяна моральна шкода з боку відповідача, суд оцінює критично, бо заподіяння моральної шкоди залишилось недоведеним, виходячи з встановлених судом обставин справи, та не підтверджено ніякими доказами настання такої шкоди, а констатування факту нанесення моральної шкоди без підтвердження її заподіяння та наявного причинного зв'язку не може слугувати підставою для її виплати у відповідності до ст.237-1 КЗпП України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є недоведеними. В силу ст. 88 ЦПК України, з огляду на вищевказане, витрати по справі, понесені судом, слід віднести на рахунок держави, бо позивач при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed