Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про поновлення первісного стану, знесення будівлі, вказуючи (з врахуванням уточнень), що 29.07.2004 року згідно договору дарування вона стала власником будинку [ADDRESS]. Право власності позивачки на земельну ділянку розміром 0,0726 га по [ADDRESS] підтверджується державним актом. У 2011 р. позивачка виявила, що частина господарської будівлі літ.Ж, яка знаходиться на земельній ділянці відповідачки, перебуває на земельній ділянці позивачки. Позивачка бажає використовувати свою земельну ділянку повністю, тому просить суд відновити її порушене право та зобов'язати відповідача знести незаконну будівлю літ.Ж, частина якої знаходиться на її земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поновлення порушеного права, встановлення межі, в якому вказала, що 07.07.2009 р. вона та її чоловік стали власниками 1/2 частини будинку [ADDRESS]. Зі слів колишньої власниці [PERSON], паркан між буд.[ADDRESS] та [ADDRESS] почав завалюватися, тому був переміщений і прикріплений до стіни її сараю (літ.Ж) вздовж межі. Внаслідок переміщення паркану відстань між ним та сараєм зменшилась, внаслідок чого зменшилась і площа земельної ділянки [PERSON] 20.05.2011 року чоловік позивачки почав будувати паркан, який упирається у бокову стіну її сараю літ.Ж, тобто на ділянці [PERSON] Просить суд відновити її порушене право, встановивши межу між земельними ділянками згідно акту ПКПФ «Істок» по трьом певним точкам, з відступом на 0,24 м, 0,28 м та 0,41 м, прибрати з її земельної ділянки розпочату будівлю паркану. В судовому засіданні [PERSON] первісний позов підтримала, позов [PERSON] визнала частково, погоджуючись з необхідністю встановлення межі. Вважає акт ПФ «Істок» недопустимим доказом, згоди на проведення вимірювань на своїй ділянці вона ПФ «Істок» не давала. Сарай літ.Ж був незаконно збудований попереднім власником [ADDRESS], померлою [PERSON], після зносу старої будівлі, його розміри за техпаспортом БТІ, виготовленим у 2012 р., відрізняються від розмірів, зазначених в первісному техпаспорті 1954 р. Паркан також збудувала попередня власниця [PERSON], при цьому крайні точки були нею визначені правильно (по червоній лінії та з тильної частини ділянки), і первісно паркан упирався в стіни її сараю літ.Ж. А коли паркан став руйнуватись, [PERSON] прикріпила до кутів сараю, тобто перенесла частину паркану на територію [PERSON] У теперішній час вона почала будувати новий паркан, зробивши фундамент на місці первісного забору. При проведенні приватизації земельної ділянки вона отримала згоду на встановлення межі від вуличному, а не від власника суміжної земельної ділянки [PERSON], яка була дуже хворою людиною. [PERSON] свій позов підтримала, позов [PERSON] не визнала та пояснила, що вона купила у свого колишнього чоловіка [PERSON] 1/4 частину будинку [ADDRESS]. [PERSON] перед приватизацією своєї земельної ділянки не узгоджувала межу з попереднім власником [ADDRESS] [PERSON] Крім того, лінія межі в акті приватизації та техпаспорті рівна, не містить вигину в місці розташування сараю Ж. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. Згідно ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Відповідно до ст. ст. 103, 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Крім того, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, що передбачено ст. 152 ЗК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] - є власником 1/2 частини суміжного домоволодіння [ADDRESS] та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою (а.с.5, 11, 27-30, 206-209). До 2011 р. спору між користувачами земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] не виникало, проте після руйнування встановленої раніше огорожі виник спір щодо правильності межі (а.с.26). На замовлення [PERSON] 01.06.2011 р. ПКПФ «Істок» на підставі техпаспорту домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та координатами приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] проведено перевірку межі цих суміжних ділянок, винесені вісі закріплені на місцевості металевими штирями (а.с.24). Згідно креслення, доданого до Акту ПКПФ «Істок» від 01.06.2011 р., на плані ділянки зазначено дві паралельні лінії між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS], з якої суд, не маючи спеціальних знань в геодезії, позбавлений можливості визначити - яка ж з них є дійсною межею. Такі ж дві паралельні лінії, що визначають межу, зазначені у плані зовнішніх меж, виготовленому КП «Міськпроект» та наданому [PERSON], з якого суд, не маючи спеціальних знань в геодезії, також позбавлений можливості визначити - яка з них є дійсною межею та хто із користувачів її порушив (а.с.161). Із плану межі земельної ділянки [ADDRESS], зазначеним у Державному акті на право власності на земельну ділянку [ADDRESS], на який посилається [PERSON], також не вбачається - чи була порушена межа, чи відповідають зазначені на ньому точки фактичному розташуванню межі. З даних техпаспортів на домоволодіння [ADDRESS], виготовлених КП «ХМБТІ» у різні часи, вбачається, що будівля літ.Ж, розташована на території домоволодіння [ADDRESS], знаходиться на деякій відстані від межі з ділянкою [ADDRESS] (а.с.19, 151, 239). При цьому вказані техпаспорти не містять записів техніка про самочинне будівництво будівлі літ.Ж. З наданої [PERSON] технічної документації вбачається, що будівля літ.Ж, належна [PERSON], розташована на її земельній ділянці, впритул з межею (а.с.214, 259-261 Рішення органу місцевого самоврядування з приводу встановлення межі між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] - не ухвалювались, що сторонами не оспорюється (а.с.139, 143). Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно [PERSON] мала довести в суді, що межі земельних ділянок порушені, будівля літ.Ж, належна [PERSON], є самовільною будовою і її розташування порушує права позивача, як суміжного землекористувача. Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що межі земельних ділянок були фактично встановлені та порушені, а самочинно зведена забудова - сарай порушує його права, як те передбачено ч. 4 ст. 376 ЦК України та ст. 60 ЦПК України. Позивач також не просив про витребування належних доказів судом (зокрема, і шляхом проведення відповідних експертиз) на підтвердження незручностей у користуванні літньою кухнею, які утворилися в результаті самовільно зведеного сараю. На думку суду, [PERSON] не надала належних доказів того, що межі земельних ділянок були фактично встановлені та порушені, а будівля літ.Ж частково розташована на її земельній ділянці, належній позивачці, тобто порушує її права, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні її позовних вимог. Вимоги [PERSON] про встановлення межі відповідно до акту ПКПФ «Істок» від 01.06.2011 р. по трьом певним точкам, - також не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведений факт порушення її прав з боку [PERSON] З метою сприяння сторонам у витребування доказів судом призначалось проведення судово-технічної експертизи, проте зацікавленими особами не були надані експертам необхідні матеріали, у зв'язку з чим експерт не надав свого висновку щодо встановлення межі. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Outcome: dismissed