Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 21 лютого 2006 року, права на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектари, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлій 05 жовтня 2001 року [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ПЛ №0074343, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №319 від 06.01.2997 року. У позові посилається на те, що 05 жовтня 2001 року померла [PERSON]. 21 лютого 2006 року помер [PERSON]. Після їх смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить право на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектари, виділену в процесі паювання земель колишнього КСП «Зоря» і розташовану в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області. Вказана земельна частка (пай) належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0074343, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 319 від 06.01.1997 року та право на яку належала померлому 21 лютого 2006 року [PERSON], як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину. [PERSON] залишив заповіт на імя [PERSON]. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивачем було подано оголошення до газети «Прапор Перемоги» про втрату оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0074343 і вона звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 21) в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав, справу просив розглянути у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 37). Відповідач [PERSON] сільська рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 35). Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання свого представника не направило, до суду подало пояснення в якому повідомило, що воно не розпоряджається землями, які знаходяться у приватній та колективні власності, при винесенні рішення по справі покладалося на розсуд суду, справу просило розглянути без участі його представника (а.с. 31-32). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. [PERSON] сільська рада Миргородського району Полтавської області є належним відповідачем у справі, оскільки у відповідності з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців зі заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громадив особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, який на момент смерті був зареєстрований та проживав в [INFO] (а.с. 8) . Встановлено, що 05 жовтня 2001 року померла [PERSON], 21 лютого 2006 року помер [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 7, 11). Після їх смерті відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектари, виділену в процесі паювання земель колишнього КСП «Зоря» і розташовану в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0074343, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 319 від 06.01.1997 року та право на яку після смерті [PERSON] належало її чоловіку [PERSON], як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя та копією довідки №155 від 18.04.2017 року виданої [PERSON] сільської ради Миргородського району (а.с. 12, 13). Згідно з нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути обєктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщина було прийнята [PERSON] до набрання чинності Цивільним кодексом України то до неї підлягають застосуванню положення ЦК УРСР(1963р.). [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) є спадкоємцем [PERSON] та прийняв спадщину відповідно до ст. 549 цього Кодексу, але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. З довідки, виданої [PERSON] сільської ради Миргородського району від 12.06.2017 року №243, вбачається, що на день смерті 21.02.2006 року [PERSON] був зареєстрований та жив в [INFO] разом з [PERSON] (а.с. 8). Тому позивач, є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України (а.с. 10), проте не змогла юридично оформити її на себе по причині відсутності належно оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на це майно, в звязку з чим приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) (а.с. 20). Позивачем було подано оголошення до газети «Прапор Перемоги» про втрату оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0074343 (а.с.18). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай), перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за нею право на отримання вказаної вище земельної частки (паю). Оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved