Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що її чоловік [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] успадкував земельні ділянки на які було видано Державний акт на право приватної власності на землю ( Серія ІІ-РВ №007577 від 12 вересня 2001 року) із відміткою приватного нотаріуса Радивилівського нотаріального округу [PERSON] про перехід до нього права на спадщину, а саме на земельні ділянки зазначені в Державному акті. 08.11.2014 року помер її чоловік [PERSON]. У визначений законодавством строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІІ-РВ №007577 від 12 вересня 2001 року виданий на [PERSON]). Земельна ділянка є нерухомим майном і у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таке право підлягає реєстрації. Так, як її чоловік за життя лише встиг отримати кадастровий номер на вказану земельну ділянку, однак належним чином не зареєстрував право власності, нотаріус відмовляє позивачці в оформленні спадщини на земельну ділянку, що належала [PERSON]. Враховуючи наведене просила визнати за нею право власності в порядку спадкування по закону на земельну ділянку площею 3,21 га., кадастровий номер №5625882100;04;008;0222 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Представникуправління Держгеокадастру у Радивилівському районі [PERSON] в задоволенні позову не заперечувала і пояснила, що до 29.12.2012 року право власності [PERSON] в їх управлінні на земельну ділянку площею 3.21 не було зареєстровано. Представник відділу державної реєстрації Радивилівської міської ради в судове засідання не зявився та надіслали лист за №02-15\\640 від 11.08.2016 року в якому справу просили розглянути без їхньої участі претензій по справі не мають. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. 08.11.2014 року помер чоловік позивачки - [PERSON] (Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ГЮ №165159). Згідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому. Із листа державного нотаріуса [PERSON] за №369/01-16 від 12.05.2016 року встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 08.11.2014 року відкривалась спадкова справа №84 від 06.05.2015 року, спадкоємець [PERSON] - заява про прийняття спадщини від 06.05.2015 року за №207. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 06.05.2015 року подали заяви за №№208-211 про відмову від спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2016 року посвідченого державним нотаріусом Радивилівської нотаріальної контори Рівненської області [PERSON] спадкоємцем земельної ділянки на території Добриводської сільської ради площею 0.9337 га (рілля), власником якої був [PERSON] є його дружина [PERSON] (спадкова справа №84/2015 рік, зареєстровано в реєстрі за №312). Під час судового слідства встановлено, що після оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом 24.09.2010 року приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадковано земельні ділянки загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Спадкоємцем [PERSON] за життя оформлено технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку із присвоєнням кадастрового номера №5625882100;04;008;0222, однак не проведено її державну реєстрацію. Відповідно в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2016 року державний нотаріус [PERSON] відмовляє [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як відсутні відомості про її реєстрацію відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно і їх обтяжень». Як вбачається із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. П. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Згідно регулятивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що[PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], так як проживала разом із ним на час його смерті і подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved