Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним зустрічним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 3/8 частини квартири [ADDRESS]. Співвласниками вказаного жилого приміщення, відповідачами у справі, чиняться перешкоди у користуванні квартирою,вона позбавлена можливості мати ключі від вхідних замків та користуватись своєю власністю чим порушуються її права як співвласника, у зв'язку з чим просить суд вселити її у вказану квартиру. В судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву, у якій просила розглянути справу за наявними у справі доказами, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин за наявності згоди повноважного представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] про вселення такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2011 року у справі № 2-1098/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Десята Харківська нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у вказаному жилому приміщенні зареєстроване місце проживання одного із відповідачів у справі, [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Всилу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За таких обставин суд вважає, що вимоги щодо вселення співвласника у зазначену квартиру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved