Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON], та визнання права власності на земельну ділянку площею 3,80 га (рілля), розташовану на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт IV-XP № 095881, кадастровий номер 6325484000:01:000:0320, виданий на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.07.2005 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом з [PERSON] в будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Громової, 5, де вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали будинок, робили ремонт, з 1997 року до часу смерті [PERSON] 28 липня 2005 року він помер, крім [PERSON] інших членів родини не мав отже позивачка і здійснила його поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,80 га (рілля), розташованої на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту IV-XP № 095881, кадастровий номер 6325484000:01:000:0320, виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333. У звязку з тим, що позивачка не була зареєстрована за адресою проживання спадкодавця та пропустила строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою їй було відмовлено у оформленні спадщини через нотаріальну контору, але, так як вона на момент смерті проживала разом з [PERSON], піклувалася про нього та здійснила його поховання за власні кошти, прийняла його майно у своє володіння та користування, вона вважає, що фактично прийняла спадщину та просить встановити факт проживання однією сімєю з померлим та визнати за нею право власності на його майно в порядку спадкування за законом. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 20). Представника відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду від них надійшли заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 19, 23). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 липня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 024307, виданим 01 серпня 2005 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 44 (а.с. 5). Згідно Державного акту IV-XP № 095881, кадастровий номер 6325484000:01:000:0320, виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333 [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,80 га (рілля), розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сімєю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сімю становлять особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права і обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Згідно довідки виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/720 від 04.06.2015 року та письмових свідчень сусідів Мол чанової Н.П., [PERSON] - [PERSON] мешкала разом з [PERSON] з 1997 року до часу його смерті 28.07.2005 року в будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Громової, 5, вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали будинок, прибирали двір, частково робили ремонт, спільно сплачували за комунальні послуги, купляли речі та майно для сумісного користування, мали спільне дозвілля, несли спільні витрати (а.с. 11, 21, 22). Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved