Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], територіальної громади Червонополянської селищної ради Антрацитівського району Луганської області про затвердження права за договором на майно, фактично набуте відповідачем в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги, в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя на праві власності мав будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок від 07 січня 1989 року №111. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом залишилась його дружина - відповідачка [PERSON], яка відповідно до закону протягом шести місяців з дня відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки після смерті її чоловіка залишилось інше майно окрім будинку, а саме земельна ділянка. В зв'язку з тяжким матеріальним станом [PERSON] оформила спадщину та отримала свідоцтво на спадщину за законом лише на земельну ділянку, а оформлення будинку залишила на більш пізніший час. 10 січня 2013 року між сторонами була укладена угода купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] про що був підписаний договір. На підставі зазначеної угоди [PERSON] продала позивачці [PERSON] цей будинок, а та в свою чергу передала її 25000 грн. в рахунок вартості зазначеного будинку. Про отримання відповідачкою грошових коштів вона склала розписку. При укладенні цієї угоди, сторонами були оговорені всі умови її укладання: після того, як відповідачка отримала оговорену суму коштів у розмірі 25000 грн., вона, в свою чергу, передала [PERSON] ключі від будинку та взяла на себе обов'язок оформити за власні кошти нотаріально договір купівлі-продажу в строк до 10 червня 2013 року. Однак до теперішнього часу з вини відповідача угоду купівлі-продажу будинку нотаріально не оформили, а [PERSON] від оформлення угоди ухиляється, посилаючись на зайнятість, поганий стан здоров'я та відсутність грошових коштів. Позивачка вважає, що між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу відповідно до умов цивільного законодавства, а саме він містить всі ознаки договору купівлі-продажу: він спрямований на передачу майна у власність тобто передачу у мою власність житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]; даний договір є оплатним договором - при набутті майна у власність вона сплатила за нього продавцеві ціну обумовлену в договорі, а саме 25000грн.; складений між сторонами договір є двостороннім - зумовлений взаємним виникненням у неї та [PERSON] прав та обов'язків, а саме з укладенням такого договору [PERSON] прийняла на себе обов'язок передати будинок і водночас набувала права вимагати його оплати, а [PERSON], у свою чергу зобов'язана здійснити оплату придбаної речі і водночас набувала права вимагати від відповідача його передачі, що і було зроблено нами при його укладенні; договір є реальний - тобто передача будинку стала підставою для укладення договору купівлі - продажу; договір є консенсуальним - а саме вони досягай домовленості між собою стосовно істотних умов договору і [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] товар у вигляді будинку. Права і обов'язки у сторін виникли з моменту досягнення щодо істотних умов договору; сторонами договору є продавець і покупець, а саме [PERSON] є покупцем, а [PERSON] є продавцем за укладеним ними договором; метою укладеного між нами договору є перенесення права власності на будинок, який є товаром, покупцеві, тобто [PERSON]; змістом договору є переміщення матеріальних благ у товарній формі; можливість укладення зазначеного договору прямо передбачена ЦК України. Тому, на підставі викладеного, оскільки домовившись про всі істотні умови уклали договір купівлі-продажу будинку, при цьому позивачка виконала всі зобов'язання за зазначеним договором, а саме прийняла зазначене нерухоме майно та сплатила його вартість [PERSON], але остання від виконання зобов'язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно законодавства підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації ухиляється, [PERSON] вважає, що вона є власницею будинку розташованого за адресою Луганська область, Антрацитівський район, с.Червона Поляна, вул.Октябрська, З0 з господарськими будівлями та спорудами, тому просить визнати за ней право власності на це нерухоме майно з метою захисту свого права на спадщину та оформлення відповідних правовстановлюючих документів. У судове засідання сторони не з'явилися, просять розглянути справу за їх відсутністю, [PERSON] позовні вимоги підтримує, [PERSON] та територіальна громада Червонополянської селищної ради Антрацитівського району позов визнали (а.с. 28-30). На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд виходить з дезпозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановлені обставини справи і ухвалення рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи про відмову, оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: Дійсно, [PERSON], чоловіку відповідачці, належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на будинок за № 111, яке видане 07 січня 1989 року згідно рішення виконкому Антрацитівської районної ради народних депутатів від 30 грудня 1988 року № 330 (а.с.11,16). Помер [PERSON] [INFO] року (а.с.10). Після його смерті відповідачка отримала свідоцтво на спадщину за законом лише на земельну делянку, яка належала померлому (а.с.18). 10 січня 2013 року між сторонами була укладена угода купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] про що був підписаний договір. На підставі зазначеної угоди [PERSON] продала позивачці [PERSON] цей будинок, а та в свою чергу передала її 25000 грн. в рахунок вартості зазначеного будинку. Про отримання відповідачкою грошових коштів вона склала роз писку (а.с.20-23). Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно зі ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому дійсно відповідачка є спадкоємицею після смерті [PERSON]. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно положень ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне посвідчення договору не вимагається. На підставі ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджується їхня законність і обґрунтованість, є всі правові підстави для визнання за нею права власності в цілому на житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Сонячна, 44, в місті Антрациті Луганської області, оскільки це право у нього є за законом, визнання права власності не завдасть шкоди іншим особам та не порушить їх прав. Тому,

Outcome: approved