Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОЕЛЕМЕНТ», [PERSON] , в якому просить стягнути з ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ» на її користь в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 34623 гривні 60 копійок та з [PERSON] моральну шкоду у сумі 25000 грн., на загальну суму 59623 грн. 60 коп. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 30 березня 2015 року, близько 10 годин 58 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-2705», д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ», слідував по вул. Якіра зі сторони вул. Семіградська у напрямку пр-та Московського м. Харкова. Знаходячись поблизу будинку №2/1 по вул. Якіра, [PERSON] , в порушення вимог п.1.5 та 12.3 Правил дорожнього руху України, рухаючись зі швидкістю 40 км/год і маючи об`єктивну можливість виявити пішохода своєчасно, не прийняв своєчасно заходи для запобігання наїзду та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля в неустановленому для переходу місці, в результаті чого пішоходу [PERSON] , 1997 року народження, заподіяні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синці та садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, у вигляді перелому лівої ключиці; двобічного перелому нижньої щелепи в області кута зліва та тіла в області 3-го зубу праворуч. Згідно з висновком автотехнічного експерта № 438/15 від 18.06.2015 року в діях водія автомобіля «ГАЗ-2705», д.н. [NUMBER] , [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події. В умовах даної події водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням зупинкою а/м до лінії руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, зобов`язуючи водія у випадку виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно прийняти міри для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів матеріального складу ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ». [PERSON] з 30.03.2015 року по 06.06.2015 року не відвідувала заняття ПТНЗ «Харківське вище професійне училище сфери послуг» у зв`язку з хворобою. Загальна кількість пропущених годин за професією манікюрник другого розряду у зв`язку з хворобою склала 301 годину. [PERSON] знаходилася на лікуванні у Люботинській центральній міській лікарні з 11.04.2015 року по 13.05.2015 року, з 28.05.2015 року по 06.06.2015 року. Крім того, позивач [PERSON] знаходилася на лікуванні в Харківській обласній клінічній травматологічній лікарні з 28.05.2015 року по 06.06.2015 року. Грошові кошти в сумі 14823 грн 58 коп., витрачені на придбання медичних препаратів та ліків для лікування позивача. Грошові кошти в сумі 1097 грн. 16 коп. витрачені на придбання харчів для лікувального харчування [PERSON] , що підтверджується чеками. Грошові кошти в сумі 9242 грн. 86 коп. витрачені на транспортні послуги, пов`язані з процесом лікування [PERSON] , що підтверджується відповідними чеками. Згідно з консультаційним висновком спеціаліста-травматолога Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні від 25.06.2015 року, [PERSON] через 12 місяців належить лікування у вигляді операції по усуненню наслідків тілесних ушкоджень, отриманих в ході дорожньо-транспортної пригоди. Витрати на проведення вказаної операції становлять 1000 грн. Внаслідок протиправних дій водія [PERSON] позивач тривалий час знаходилася на лікуванні, їй була спричинена суттєва моральна шкода, що виразилася в душевних стражданнях, хвилюваннях, які потягли за собою суттєві зміни в її звичному образі життя, психологічному та фізичному стані позивача та близьких людей, пов`язаних з її травмуванням. Позивача хвилює безсоння та жахливі сни. Внаслідок тривалого лікування, вона втратила суттєву частину своїх дружніх зв`язків. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 р. кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України закрито, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, у зв`язку із закінченням строку давності. Цивільний позов потерпілої [PERSON] був залишений без розгляду. Ухвалою суду від 01.04.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Смоленко О.І. підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів - адвокат Колобов Л.В. заперечували проти позовних вимог позивача у повному обсязі та надали відзиви на позов та письмові пояснення, у задоволенні позову просили відмовити за його безпідставністю та необгрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цієї справи та кримінального провадження, надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 30 березня 2015 року, близько 10 годин 58 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ-2705», д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ», слідував по вул. Якіра зі сторони вул. Семіградська у напрямку пр-та Московського м. Харкова. Знаходячись поблизу будинку №2/1 по вул. Якіра, [PERSON] , в порушення вимог п.1.5 та 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; - п. 12.3 « у випадку виникнення небезпеки для руху або перешкоди, що водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», рухаючись зі швидкістю 40 км/год і маючи об`єктивну можливість виявити пішохода своєчасно, не прийняв своєчасно заходи для запобігання наїзду та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля в неустановленому для переходу місці, в результаті чого пішоходу [PERSON] , 1997 року народження, заподіяні тілесні ушкодження: середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, у вигляді перелому лівої ключиці; двобічного перелому нижньої щелепи в області кута зліва та тіла в області 3-го зубу праворуч. В умовах даної події водій автомобіля «ГАЗ-2705» [PERSON] мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до лінії руху пішохода, тобто шляхом виконання п.12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «ГАЗ-2705» [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з настанням цієї пригоди. Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, виразилося в тому, що [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом і маючи об`єктивну можливість виявити пішохода своєчасно, не прийняв своєчасно заходи для запобігання наїзду та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого пішоходу [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2018 року [PERSON] , [INFO] , звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрите. Цивільний позов потерпілої [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП залишений без розгляду. Ухвала набрала законної сили. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до норм ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів матеріального складу ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ». До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з вимогами статті 3 зазначеного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. З копії поліса № АІ/5561234 від 16.01.2015 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ТОВ «ТРУБОЕЛЕМЕНТ» та ПрАТ СК «Країна», який діяв до 16.01.2016 р., на підставі якого відповідач застрахував транспортний засіб «ГАЗ-2705», номерний знак [NUMBER] , та який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди. Сума відшкодування майнової шкоди потерпілому становить 100000 грн., франшиза - 0 грн. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 30.03.2015 року [PERSON] звернувся до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Позивач [PERSON] до ПрАТ СК «Країна» про виплату страхового відшкодування не зверталася. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині і в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОЕЛЕМЕНТ» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд відмовляє у повному обсязі за його недоведеністю. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи, що у позивача [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відбулися у житті вимушені зміни, вона змушена відвідувати державні установи, похитнувся стан її здоров`я, втратила багато годин навчання, зазнала душевних страждань, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в доход держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial