Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 30.09.2000 року Первомайським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №177. Від шлюбу є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю, перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що у сторін різні характери, життєві інтереси та цілі. Також, позивач вказує, що сімя розпалась остаточно, сімейно-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем протягом року фактично припинені, з спільного господарства вони не ведуть. Примирення та збереження шлюбу не можливо. 15.09.2015 року від відповідача до суду надійшла заява про надання строку для примирення з метою збереження родини (а.с.25). Ухвалою судді від 15.09.2015 року сторонам призначено строк для примирення 1 (один) місяць, однак за результатами наданого строку примирення не настало, зберегти сімю не вдалось. Позивач надала до суду заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу, підтримуючи позовні вимоги, просить розглядати справу у її відсутність (а.с.38). Від відповідача до суду також надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у його відсутність (а.с.39). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 30.09.2000 року Первомайським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №177 (а.с.4). Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ЕД №214580, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ЕД №053124, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області (а.с.7,8). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання утримання спільних дітей досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дітей інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved