Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають з 2011 року без поважних причин та не приймають участі в утриманні житла її сини [PERSON] , [PERSON] відповідачі мешкають у будинку свого батька за адресою: [ADDRESS] . Однак, знятися з реєстрації за адресою у м . Нікополі у добровільному порядку вони не бажають. У той же час, реєстрація постійного місця проживання [PERSON] , [PERSON] у квартирі позивача позбавляє [PERSON] права вільно користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю та не дає можливості отримати субсидію. Враховуючи, що відповідачі не користується квартирою позивача, не несуть витрат по її утриманню, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.26). Роз`яснено відповідачам їхнє право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам. [PERSON] , [PERSON] з позовом ознайомлені, подали, кожен окремо, суду заяву, в якій позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.с.31,35). Суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного. Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено судом, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 24.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. за реєстровим № 3875 та зареєстрованого в КП «Нікопольське МБТІ» номер запису 31 в книзі 30, належить квартира [ADDRESS] (а.с.6-7). За вказаною адресою зареєстровані сини позивача [PERSON] , [PERSON] (а.с.8,10,11,24). Згідно Акту від 13.03.2019 року, складеного комісією у складі керівника, бухгалтера та голови правління ОСББ «Патріотів 107» за участі сусідів, відповідачі [PERSON] , [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з 12.09.2011 року (а.с.9). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] , [PERSON] фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . У той же час, реєстрація місця проживання відповідачів у будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, позбавляє можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що призводить до матеріальних труднощів. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] у добровільному порядку з 12.09.2011 року, тобто більше одного року, не проживають у квартирі [ADDRESS] , та не несуть жодних витрат по її утриманню, а тому суд дійшов висновку про те, що вони втратили право користування житлом за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved