Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпровський відділ ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. В обгрунтування своїх вимог вказує, що від проживання в зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. 23 жовтня 2013 року вона з [PERSON] розірвали шлюбні стосунки у судовому порядку із-за відсутності взаєморозуміння та поваги, а також його пиятики. Після розірвання шлюбу вона мусила виїхати з дітьми з м. Запоріжжя по місцю проживання батьків в с. Лука, Лохвицького району, Полтавської області, де проживає. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.12.2012 року стягнено з [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнення проводити щомісяця, починаючи з 12.11.2012 року, з дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Виконавчий лист видано Лохвицьким районним судом Полтавської області 03 грудня 2012 року. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дорошенко А.О. сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року складає 193771,21 грн. Таким чином, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року становить 55898,88 грн. Сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження з 01.10. 2013 року по 31.05.2020 року складає 193771,21 грн., а всього ціна позову складає 249670,09 грн., які вона просить стягнути з відповідача на її користь. Представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги [PERSON] необгрунтовані, незаконні, та є такими, що протирічать дійсним обставинам даної справи, та не відповідають нормам діючого законодавства та судової практики, яка склалася по справам такої категорії. Більш того, позивач вводить в оману суд доводами викладеними в позові, а тому в задоволенні вказаного позову необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав. Оглядаючи розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який вказує позивачка по справі можливо стверджувати, що він є помилковим та не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94 цс від 01.07.2015 року, копія якої додається до відзиву на позов. Так, згідно вказаної Постанови ВСУ, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за кожен місяць. Крім того, посилаючись на вказану Постанову ВСУ, рішення по одній зі справ такої категорії постановив Апеляційний суд Запорізької області, копія якого додається. Крім того зокрема, згідно матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець, всупереч вимог, ст.11, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив відповідача належним чином про розрахунок. Всупереч вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які відсутні в матеріалах виконавчого провадження, що унеможливлює утворення будь-якої заборгованості та неустойки. Ніяких постанов про відкриття виконавчого провадження відповідач не отримував від ДВС всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, необхідні додаткові пояснення відділу ДВС, якого позивач не залучає з невідомих підстав до розгляду справи як третю особу. Тому просить відмовити позивачу по справі [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.29-40). Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідно до розрахунку державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дорошенко А.О. сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року складає 193771,21 грн. До позовної заяви долучена таблиця-розрахунок пені по виплаті аліментів. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є зрозумілим, обгрунтованим, законним та підтверджує його безспірність. Позовні вимоги є законними, обгрунтованими, відповідають нормам діючого законодавства та судової практики. Твердження відповідача про те, що начебто позивач вводить в оману суд доводами викладеними в позові, безпідставні, голослівні, такі що не відповідають дійсності. Тому просить задовольнити її позов повністю (а.с.51). У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу по справі [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи Дніпровського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11,12). Згідно рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.12.2012 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення меншою дитиною трирічного віку, задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнення проводити щомісяця, починаючи з 12.11.2012 року, дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.7). На підставі вищевказаного рішення Лохвицького районного суду Полтавської області видано виконавчий лист 16 січня 2013 року (а.с.9). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Лучанської сільської ради Лохвицького району від 23.06.2020 року № 152, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам складеного старшим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя Дорошенко А.О. по виконавчому листу № 1617/1760/12 виданий 16.01.2013 року Лохвицьким районним судом про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 12.11.2012 року, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, сума заборгованості по аліментам за період з 01.10.2013 року по 01.03.2018 року складає 100261,44 грн. (а.с.16-18). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного старшим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя Дорошенко А.О., сума заборгованості по аліментам за період з 01.03.2018 року по 31.05.2020 року складає 193 771,21 грн. (а.с.15). Згідно таблиці розрахунку пені по заборгованості у виплаті аліментів за період з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року становить 55 898,88 грн. (а.с.14). Вирішуючи питання щодо стягнення розміру заборгованості по сплаті аліментів, наявної у відповідача перед позивачем за період з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року в загальній сумі 193 771,21 грн., суд виходить з наступного. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 193 771,21 грн. виникла у відповідача перед позивачем у зв`язку з несплатою аліментів на дітей, які призначені судовим рішенням до сплати на користь позивача. Згідно із частиною третьою статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений положеннями Закону України «Про виконавче провадження», частина 8 статті 71 якого визначає, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи № 6-850 св 17. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Задоволення позовних вимог позивача в цій частині призведе до подвійного стягнення з боржника заборгованості. Щодо позовної вимоги в частині стягнення пені по виплаті аліментів слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного і грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: S=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+………+(An х 1% х Qn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах. Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94 цс15). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заборгованість відповідача по аліментах за період з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року становить 193771,21 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів складеного старшим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя Дорошенко А.О. В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення пені за несплату аліментів позивачем проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно якого загальний розмір пені за період з 01.10.2013 року по 31.05.2020 року становить 55 898,88 грн. (а.с. 14). Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25 квітня 2018 року та наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментах, розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати наступним чином: за жовтень 2013 року розмір неустойки (пені) становить 27432,46 гривень (1126,59 гривень розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2435 - дні прострочення сплати аліментів). за листопад 2013 року розмір неустойки (пені) становить 27083,22 гривень (1126,59 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2404 - дні прострочення сплати аліментів). за грудень 2013 розмір неустойки (пені) становить 26745,24 гривень (1126,59 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2374 - дні прострочення сплати аліментів). за січень 2014 року розмір неустойки (пені) становить 25524,87 гривень (1089,41 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2343 - дні прострочення сплати аліментів). за лютий 2014 року розмір неустойки (пені) становить 25187,15 гривень (1089,41 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2312 - дні прострочення сплати аліментів). за березень 2014 року розмір неустойки (пені) становить 24882,12 гривень (1089,41 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2284 - дні прострочення сплати аліментів). за квітень 2014 року розмір неустойки (пені) становить 26977,42 гривень (1197,40 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2253 - дні прострочення сплати аліментів). за травень 2014 року розмір неустойки (пені) становить 26618,20 гривень (1197,40 гривень - розмір заборгованості за аліментами х 1% х 2223 - дні прострочення сплати аліментів). Оскільки загальний розмір пені за прострочення по сплаті аліментів за період з жовтня 2013 року по травень 2014 року складає 210450,68 грн., що перевищує розмір загальної заборгованості відповідача за аліментами, який становить 193771,21 грн., тому суд вважає недоцільним визначати подальший розмір пені, яка виходячи із положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості за аліментами. При цьому, позивач просив стягнути за вказаний період пеню по аліментам в сумі 55 898,88 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За такого, суд в межах заявлених позовних вимог, має право стягнути лише заявлені в позові 55 898,88 грн. пені. Суд виходить із загальних підстав диспозитивності, змагальності, розпорядження позивачем своїми правами, правом на визначення предмету, правової підстави позову, і вважає, можливим стягнути суму 55 898,88 грн., як пені за прострочення сплати аліментів в межах пред`явлених позивачем вимог. Суд не має процесуального права виходити за межі позовних вимог. Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення. Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини ( несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів). В даному випадку діє принцип презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. На таку особу покладається тягар доведення наявності об`єктивних причин, які перешкоджали їй своєчасно сплачувати аліменти. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Матеріали справи не містять доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з наявністю об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачеві своєчасно сплачувати аліменти на утримання дітей у повному обсязі. Судом встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання дітей. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов задоволено частково, тому на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: partial