Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 травня 2014 року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого входить 1,0 частки від земельної ділянки загальною площею 62,00 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області. За заявою позивача [PERSON] приватною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно на частки розміром 1,0 від земельної ділянки загальною площею 62,00 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву, згідно якої просила справу розглядати без її та її представника участі. На позовних вимогах наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), остання 28.10.2006 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], та змінила своє прізвище на «Настасюк» (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 181953, [PERSON] помер 21.05.2014 році, про що складено відповідний актовий запис №07 (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно копії державного акту серії ХС №080373 на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Херсонської області на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 07.07.2004 року, титульним власником якого є [PERSON], [PERSON] належали частки розміром 1,0 від земельної ділянки загальною площею 62,00 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.11). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №49/2014 до майна померлого 21.05.2014 року [PERSON]. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на 1,0 частки із загальної площі 62,00 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Томаринської сільської ради, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку з тим, що Державний акт належить померлому на праві спільної власності 35 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. Узвязку з цим позивач позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права на спадщину та права власності підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1218, 1225, 1261, 392 ЦК України,

Outcome: approved