overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 04.08.1984 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного та сварками на цьому ґрунті, у зв'язку з чим вони з 2007 року проживають окремо. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, оскільки вони спільно не проживають вже близько десяти років. Дітей неповнолітніх не мають, але відповідач не бажає подавати спільну заяву про розлучення до органів реєстрації. На примирення не погоджується. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 04.08.1984 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей неповнолітніх не мають, однак не досягли згоди щодо подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про розірвання шлюбу. (а.с.4). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони з 2007 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних стосунків та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає їхні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05.10.2002 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони втратили повагу один до одного. З цих підстав з грудня 2016 року проживають окремо. Позивачка заявлені вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, на примирення не погоджується. Справу просила розглянути без її участі, про що надала заяву. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив, що у наданий сторонам строк вони не примирилися. Позивачка наполягає на розлучення, а тому просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав, що підстав для розірвання шлюбу немає , оскільки він бажає зберегти сімю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Сторони з 05.10.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою, що вбачається з показів сторін, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини, довідки Дяківської сільської ради (а.с.5-7). Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони з грудня 2016 року не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. В наданий судом строк вони не примирилися, а позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05.11.1983 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейні відносини та обовязки, у звязку з чим вони\~ останнім часом не підтримують відносини між собою. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без її участі про що надала до суду заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним\~ чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами. Враховуючи, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. При цьому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України Дослідивши заяву позивачки, обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 05 листопада 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей неповнолітніх не мають, однак не досягли згоди щодо подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про розірвання шлюбу. (а.с.3). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони не підтримують фактичних шлюбних відносин, позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних стосунків та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає їхні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 06.08.2011 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони\~з грудня 2015 року разом не проживають і припинили фактичні шлюбні відносини. Позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, також просив шлюб з позивачкою розірвати, вважає, що зберегти сімю вони не зможуть, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Закону. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволенню позову. Судом встановлено, що сторони з 06.08.2011року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньку Вікторію, [INFO] (а.с.4-6), які проживають з позивачкою. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони з грудня 2015 року проживають окремо, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на виховання їхніх малолітніх дітей. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 08.06.2013 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, доповнивши, що після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Христюк», про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 08.06.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, довідки Успенського старостинського округу Буринського району Сумської області (а.с.4-6). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що при укладенні шлюбу відповідачка змінювала дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 08.07.2015 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя та виховання дитини. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, строку для примирення просила не надавати, судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, \~строк на примирення просив не надавати, справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 08.07.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що вбачається з довідки Степанівського старостинського округу, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини (а.с.5-7). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіча. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 08.08.2001 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини і проживають окремо. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, строк на примирення просила не надавати, а справу розглянути без її участі про що надала до суду заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив шлюб із позивачкою розірвати, а справу розглянути без його участі, що повідомив суд листом. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 08.08.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей неповнолітніх не мають, однак не досягли згоди щодо подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про розірвання шлюбу. (а.с.4). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони з 2008 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 10.08.2002 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхніх дітей. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 10.08.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження дітей та свідоцтва про одруження, (а.с.7-8). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку їх дітей. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 10.10.2009 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила шлюб з відповідачем розірвати на примирення не згодна. Пояснила, що з листопада 2016 року вони припинили шлюбні відносини і фактично проживають окремо. Проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечувала. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема судом встановлено, що сторони з 10.10.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою(а.с.3-8). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо, позивачка наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та виховання дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved