Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у період з 01 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року [PERSON] надала відповідачу в борг позику у розмірі 500,00 доларів США, що в еквіваленті становить 13 505,00 гривень, та підтверджується розпискою від 14 травня 2018 року, написаною та підписаною власноручно відповідачем. 23 листопада 2017 року позивач надала в борг відповідачу позику в розмірі 800,00 доларів США та грошовим переказом Moneygram System 3200,00 доларів США, а також 80 доларів США - сплата послуг за грошовий переказ Moneygram System, що підтверджується розпискою від 23.11.2017 року, написаною та підписаною власноручно відповідачем, та випискою, наданою Moneygram System від 27.11.2017 року, що в еквіваленті становить 110 200,80 гривень. Загальна сума позики склала 4580,00 доларів США, що в еквіваленті становить 123 705 гривень 80 копійок, згідно з курсом НБУ станом на 03.08.2018. Час повернення позики не визначено. Позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу про повернення боргу в повному обсязі в строк до 15.08.2018 року, однак відповідач борг не повернув, тому позивач звернулася до суду та просила стягнути із [PERSON] на її користь борг за договором позики від 23.11.2017 року та борг за договором позики від 14.05.2018 року, а також витрат по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначала про те, що зі сторони відповідача тривалий час не було вчинено жодних дій та спроб врегулювати спір мирним шляхом, на теперішній час [PERSON] в усній формі виявляє бажання повернути кошти, однак позивач наполягає на ухваленні рішення суду. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував у частині стягнення боргу у розмірі 500,00 доларів США за розпискою від 14 травня 2018 року, бо мав з позивачем відносини як «адвокат-клієнт», бо представляв її інтереси за договором у суді, однак позивач розірвала договір у лютому 2019 року. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 01 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року [PERSON] надала відповідачу в борг позику у розмірі 500,00 доларів США, що в еквіваленті становить 13 505,00 гривень, та підтверджується розпискою від 14 травня 2018 року (оригінал розписки на а.с.91). 23 листопада 2017 року позивач надала в борг відповідачу позику в розмірі 800,00 доларів США та грошовим переказом Moneygram System 3200,00 доларів США, а також 80 доларів США - сплата послуг за грошовий переказ Moneygram System, що підтверджується розпискою від 23.11.2017 року, (оригінал розписки на а.с.90), та випискою, наданою Moneygram System від 27.11.2017 року (а.с. 60), що в еквіваленті становить 110 200,80 гривень Загальна сума позики склала 4580,00 доларів США, що в еквіваленті становить 123 705 гривень 80 копійок, згідно з курсом НБУ станом на 03.08.2018. Час повернення позики не визначено. 07 серпня 2018 року позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу про повернення боргу в повному обсязі в строк до 15.08.2018 року, що підтверджується фіксальним чеком та описом вкладення (а.с. 10). Відповідач борг не повернув. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є розписки та виписка. Суд зауважує, що зміст розписок та виписки містять зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання нею грошових коштів відповідачу. Таким чином, надані позивачем розписки та виписка відповідають вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання за договорами позики від 23.11.2017 року та від 14.05.2018 року не виконав, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 23.11.2017 року в сумі 4080,00 доларів США, що в еквіваленті становить 110 200,80 гривень; борг за договором позики від 14.05.2018 року в сумі 500,00 доларів США, що в еквіваленті становить 13 505,00 гривень, а всього 4580,00 (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят) доларів США, що в еквіваленті становить 123 705 гривень 80 копійок. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягнення судового збору у розмірі 1237,06 грн.

Outcome: approved