Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що [INFO] в с. Паріївка Іллінецького району Вінницької області у віці 81 рік помер її батько [PERSON] [INFO] в селі Паріївка, Іллінецького району Вінницької області у віці 81 рік померла її мати [PERSON] Факт родинних відносин між мною та покійними батьками підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого вона обрала прізвище чоловіка - [PERSON]. За життя батьків їй стало відомо, що її батько [PERSON] за національністю був німцем, як і вся його рідня по батьківській лінії, починаючи з дореволюційної епохи. Натомість, в період існування радянської влади, батько остерігався публічності щодо своєї національності, побоюючись репресій з боку влади, незважаючи на те, що був учасником Великої Вітчизняної Війни. Підтвердженням цього є діючий на сьогодні ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09 квітня 2015 року №317-VIII. На сьогодні виникла гостра необхідність встановлення юридичного факту, що її батько [PERSON] за національністю є німцем. Окрім цього, встановлення факту приналежності батька до німецької національності необхідно для відновлення та збереження походження свого роду, а також можливого подальшого виїзду до Німеччини з метою відновлення родинних зв'язків, а бо ж на постійне місце проживання. Згідно висновку Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, на підставі перерахованих в ньому документів неможливо однозначно встановити за національністю німецьке походження її батька з причин відсутності (не збереження) книг актових записів про шлюб за 1934 рік по с. Паріївка Іллінецького району. Актовий запис про народження її батька [PERSON] також не зберігся. Згідно архівної довідки Державного архіву у Вінницькій області, яка складена на підставі запису №25 від 14 жовтня 1908 року, у метричній книзі про народження по Свято - Михайлівській церкві с. Паріївка Липовецького повіту Київської губернії вказано, що у селянина [PERSON] та його законної дружини [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Єдиним існуючим на сьогодні джерелом інформації щодо національності її покійного батька є актовий запис про смерть [PERSON] № 24 від [INFO], виданий Паріївською сільською радою, де вказано національність «українець». Разом з тим, такий запис було вчинено виключно з її слів як дочки, яка проводила поховання батька, з огляду на існуючий на той період вимоги комуністичного режиму, який на сьогодні поза законом. За відсутності однозначних та документально підтверджених відомостей щодо національності її батька при народженні, зазначені в актовому записі про смерть [PERSON] відомості про його національність як «українець» є помилковими. І такий факт підлягає встановленню судом. Відповідно до ч. 2 статті 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Обставини, викладені в даній заяві підтверджуються паспортом та ідентифікаційним номером заявника, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON]., свідоцтвом про укладення шлюбу заявника та вибором прізвища чоловіка, архівною довідкою, висновком. Тому вона просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що відомості про національність [PERSON] зазначені в актовому записі № 24 від [INFO] Паріївської сільської ради Іллінецького район Вінницької області як «українець» вказані помилково і. що батько [PERSON] - [PERSON], який народився [INFO], уродженець с. Паріївка Іллінецького району Вінницької області, за національністю «німець» Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала вказану заяву та просила суд встановити факт приналежності її померлого батька до німецької національності. Вказавши, що її батькао [PERSON]. за національністю був німець, однак підтверджуючих документів не збереглося, оскільки даний факт укривався від органів державної влади в часи життя батька, з метою уникнення репресій. Представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію заявника та просив задоволити заяву [PERSON]. Представник заінтересованої особи Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, начальник управління подала до суду відповідного листа, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти встановлення юридичного факту, про який просить заявник не заперечує. Представник заінтересованої особи Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду відповідного листа про розгляд справи за відсутності представника ради, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність заінтересованих осіб на підставі наявних у справі письмових доказів. Тому, дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується наявними доказами, а саме копією паспорта громадянина України заявника [PERSON] (а.с.6,7), копією свідоцтва про народження [PERSON]. (а.с.8), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9), копією повторного свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] (а.с.10), копією пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с.11), копією свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] (а.с.11). Крім того, у ході судового розгляду допитано свідків [PERSON]., [INFO], та [PERSON]., [INFO], які підтвердили, що [PERSON] за національністю був німець, однак в за життя останній намагався не афішувати вказаний факт, оскільки побоювався репресій з боку держави. Приналежність до німецької національності сім'ї [PERSON] в с. Паріївка можє підтвердити більшість, оскільки це загально відомий факт. Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст. 11 Закону України від 26 червня 1992 року «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявність в справі доказів належності [PERSON], який являється батьком заявника до німецької національності достатніми для задоволення вимог заяви. З врахуванням наведеного,

Outcome: approved