Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради та Орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 червня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. За час спільного життя у шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON], про що, згідно Свідоцтва про народження [NUMBER], Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 05 вересня 2013 року дуло зроблено відповідний актовий запис за № 875. Після народження дитини, з вересня 2013 року шлюбні відносини між ними фактично були припинені. У зв'язку з тим, що відповідач постійно не здійснював матеріального забезпечення своєї сім'ї, за рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2014 року (справа № 333/10177/13-ц) з Відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 20 грудня 2013 рогу і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного судового рішення Позивачу було надано відповідний виконавчий лист. 15 грудня 2014 року рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя (справа № 333/7014/Н-и) шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу - дитина залишилася проживати з матір'ю. З часу судового рішення про стягнення аліментів та по цей час, відповідач не виконував свої обов'язки щодо матеріального утримання своєї дитини. Вона та її дитина весь цей час не бачились та не спілкувалися з відповідачем. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться розвитком та здоров'ям сина, не приймає будь-яким чином участі у житті дитини та його вихованні, не підтримує родинних стосунків. Відповідач ніколи не приймав участі у лікуванні дитини під час його хвороби. Вона не може здійснювати оздоровлення та лікування свого сина за межами України, оскільки для цього потрібна згода відповідача. Але відповідач уникає будь-яких контактів з нею та приховується від неї та дитини. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги, пояснила, що обставини викладені нею в позові підтверджуються лише її словами, інших доказів надати суду не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначив, що надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не є можливим. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду, вказала, що на даний час не має можливості надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його сина. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідність п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 05 вересня 2013 року підтверджується, що батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON]. Позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться дитиною, не утримує її, однак належних доказів цього суду не надано. Органами опіки та піклування, як за місцем реєстрації, так і за місцем проживання ухвалу суду не виконано та не надано рішення «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Утім, позивач не виконала обов'язок доказування, який покладається на неї для доведення тих обставин, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог, не клопотала про забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування за умови складнощів в їх отриманні, чи про призначення експертизи у зв'язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася судом. Посилання позивача на те, що вона не може здійснювати оздоровлення та лікування свого сина за межами України, оскільки [PERSON] не позбавлений батьківських прав не може бути підставою для задоволення позову, оскільки Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» № 3858 -Х11 від 21 січня 1994 року, із змінами та доповненнями, який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed