Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Попівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований наступним. 15 листопада 2007 року помер батько позивача, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 052838 від 16.11.2007 року. 25 квітня 2013 року померла його мати, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 155600 від 25.04.2013 року. Факт родинних звязків між позивачем та його померлими батьками підтверджується його свідоцтвом про народження серія IV-УР № 1293714 від 09.10.1962 року. Покійні батьки позивача проживали в одноквартирному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Мале Попово, вул. Прикордонна, б. 31 (далі Будинок). Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Попівської сільської ради № 434 від 04.05.2016 року. Згідно записів у погосподарській книзі села № 01 [PERSON] (Солнечное) (за 1991-1995 роки), погосподарського запису №31, Будинок, в якому проживали батьки позивача, належав батьку позивача. Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Попівської сільської ради № 433 від 04.05.2016 року. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, до складу якої входить Будинок. Право на спадкування Будинку позивач отримав у порядку спадкової трансмісії після смерті матері, яка, у свою чергу, отримала право на спадкування після смерті батька позивача та її чоловіка відповідно. На випадок смерті батьки позивача жодних розпоряджень стосовно належного їм майна не залишали. За таких обставин, у першу чергу право на спадкування за законом, згідно приписів ч. 1 ст. 1261 ЦК України, отримав [PERSON] З метою оформлення та видачі йому свідоцтва про право на спадщину він звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу прийняття спадщини після смерті його батьків. 12 травня 2016 року КП «Берегівським ББТІ БРР» на його замовлення було виготовлено технічний паспорт на Будинок. Відповідно до даних, які містяться в ньому, загальна площа Будинку складає 39,6 кв.м., жила - 19,3 кв.м. Довідка КП «Берегівське ББТІ БРР» від 21.05.2016 року № 213 підтверджує, що будинок не зареєстрований. Разом з тим, приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] 13.06.2016 року надано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під № 31 по вул. Прикордонній в селі Мале Попово Берегівського району Закарпатської області. Дана відмова мотивована тим, що при перевірці належності житлового будинку померлим встановлено, що права на житловий будинок не були зареєстровані. Отже, у позивача, як спадкоємця, відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за його батьками документи. У звязку з вищезазначеним, нотаріусом рекомендовано йому звернутися до суду за захистом його спадкових прав. У звязку з вищезазначеним, нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав, що він і зробив. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач представник виконкому Попівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved