Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, 15 вересня 2016 року в с. Михайлівка Братського району Миколаївської області померла її мама [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 7,92 гектара, кадастровий номер 4821484600:01:000:0248, та площею 0,23 гектара, кадастровий номер 4821484600:01:000:0525, що розташовані в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, які належали померлій, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053886, виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 09 лютого 2004 року, на підставі розпорядження від 21 жовтня 2003 року №374-р. Згідно заповіту від 07 липня 2004 року, посвідченого секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON], та зареєстрованого за №326, [PERSON] заповіла належне їй за законом право на земельну ділянку розміром 8,15 га, яке підтверджується державним актом серії МК № 053886, виданого Братською райдержадміністрацією 09 лютого 2004 року, у власність дочки - [PERSON]. У встановлений законодавством шестимісячний термін, позивач звернувся до Братської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, оскільки за заповітом, [PERSON] заповіла право на земельну ділянку розміром 8,15 га, а спадщина відкрилася у виді двох земельних ділянок площею 7,92 га та 0,23 га. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 вересня 2016 року в с. Михайлівка Братського району Миколаївської області померла [PERSON] (а.с. 4). Після смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 7,92 гектара, кадастровий номер 4821484600:01:000:0248, та площею 0,23 гектара, кадастровий номер 4821484600:01:000:0525, що розташовані в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, які належали померлій, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053886, виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 09 лютого 2004 року, на підставі розпорядження від 21 жовтня 2003 року №374-р. (а.с. 6). Згідно заповіту від 07 липня 2004 року, посвідченого секретарем Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області [PERSON], та зареєстрованого за № 326, [PERSON] заповіла належне їй за законом право на земельну ділянку розміром 8,15 га, яке підтверджується державним актом серії МК № 053886, виданого Братською райдержадміністрацією 09 лютого 2004 року, у власність дочки - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 жовтня 2017 року державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області. заповідальне розпорядження складене на право на земельну ділянку, при ідентифікації заповіданого об'єкта встановлено, що право на земельну ділянку не є об'єктом нерухомого майна (а.с. 8). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON] належну їй земельну ділянку розміром 7,92 га, та земельну ділянку 0,23 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, за межами населеного пункту, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053886, виданого Братською райдержадміністрацією 9 лютого 2004 року на підставі розпорядження від 21 жовтня 2003 року №374-р, заповідала у власність дочці - [PERSON]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved