Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Красноторської селищної ради м.Краматорська про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який під час судового провадження у справі вточнила. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та показала, що [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]. Вона (позивачка) є єдиним спадкоємцем за законом та вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шести місяців вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.01.2015 року, за яким успадкувала земельну ділянку за вказаною адресою, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 20.04.1998 року. Постановою же нотаріуса Другої Краматорської ДНК від 08.01.2015 року їй було відмовлено у видачі аналогічного свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі, належні померлій [PERSON] на підставі рішення виконкому Краматорської міської ради депутатів трудящих від 03.11.1976 року №489, через відсутність державної реєстрації правовстановлюючих документів. З огляду на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, на підставі ст.ст.392, 1216, 1218, 1268 ЦК України позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. У судове засідання представник відповідача Красноторської селищної ради м.Краматорська селищний голова Азарянц В.Г. не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши позов, заяви та надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ч.1 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом згідно копій свідоцтв органів РАЦС встановлено, що матір позивачки [PERSON] народилася [INFO] (а.с.16). Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] [PERSON] народила [INFO] доньку [PERSON] (а.с.17). Шлюб подружжя [PERSON] було розірвано 19.01.1971 року, після розірвання шлюбу матір позивачки повернулася до прізвища «[PERSON]» (а.с.18). Позивачка у зв'язку з реєстрацією шлюбу 15.10.1983 року змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про смерть матір позивачки [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). Після смерті [PERSON] спадщина була прийнята спадкоємицею [PERSON] Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.01.2015 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] по матеріалам спадкової справи №274/2014, зареєстрованого в реєстрі за №1-6, [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 0,0722 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 20.04.1998 року Красноторською селищною радою, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0678. (а.с.21-23) В той же час, постановою державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори Костюкової Н.С. від 08.01.2015 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS], належні померлій [PERSON], через відсутність державної реєстрації правовстановлюючих документів. (а.с.8) Згідно копії рішення виконкому Краматорської міської ради депутатів трудящих від 03.11.1976 року №489 «Про передачу переселенського будинку по радгоспу «Імені Орджонікідзе» громадянці [PERSON] по виплаті кредиту в особисту власність» переселенський будинок, розташований у [ADDRESS], був переданий в особисту власність громадянці [PERSON] (а.с.9) Вказаним документом підтверджується наявність права власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], де пізніше за вказаною адресою [PERSON] отримала у приватну власність також відповідну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 20.04.1998 року, призначенням якої є саме обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Ще за життя [PERSON] Краматорським БТІ станом на 20.11.2012 року виготовлений Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок згідно інвентаризаційній справі №21270 (а.с.10-14), однак право власності зареєстроване не було (а.с.20), що стало підставою відмови нотаріуса (а.с.8). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 вказаного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як - Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56; Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті України 18.02.2002 року за №157/6445 З подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав на нерухоме майно шляхом звернення до нотаріальної контори за видаче нию свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що нотаріусом було відмовлено спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в частині житлового будинку та господарських будівель, то вказана особа правомірно скористалася правом звернутися до суду за правилами позовного провадження (вищенаведений п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). За таких обставин позов [PERSON] слід задовольнити, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved