Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко\~ Л.І. про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила скасувати постанову державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнати право власності на грошові вклади у банківських установах після померлої матері [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина, яка складається з грошових коштів, вкладених в банківські установи. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після матері [PERSON] Проте державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори м. Кременчук постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2016 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками з підстав, що вона не прийняла спадщину, а саме в строк до шести місяців з дня смерті не подала заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою на час її смерті. [PERSON] вважала зазначену постанову нотаріуса незаконною, оскільки вона є єдиною спадкоємицею померлої, а тому має право на майно, що належало спадкодавцю за життя. [PERSON] вважала, що нею було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона проживає в іншій місцевості, а саме в м. Кіровоград, та мала скрутне матеріальне становище. З огляду на наведене [PERSON] звернулася до суду за захистом. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з наведених підстав. Подала письмове клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Кременчуцьку міську раду Полтавської області. Просила суд встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визнати право власності [PERSON] на грошові вклади у банківських установах після померлої матері [PERSON] В судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки причини пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] не є поважними. Крім того Друга Кременчуцька державна нотаріально контора не є належним відповідачем у справах про продовження строку для прийняття спадщини. Повідомив, що після померлої [PERSON] не заводилась спадкова справа. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання 26.05.2016 не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу слухати без участі їх представника. В інших судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] Цей факт підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 22.09.1956 року Міським РАЦС м. Кременчук, свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 04.03.1978 року Баглейським райвідділом РАЦС м. Днепродзержинськ. (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] в м. Кіровоград. Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Відповідно до ст.1216, ст.1217, ст.1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ст. 1220 ЦК України встановлено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В ст. 1228 ЦК України, Вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, за відсутності заповіту спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України). Таким чином, з поданих позивачем [PERSON] документів вбачається, що вона є спадкоємцем першої черги [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ст.1270 ЦК України). В ст. 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Так, Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] на момент смерті спадкодавця не мала з нею зареєстрованого постійного місця проживання. [PERSON] не зазначала в позові, що постійно мешкала зі спадкодавцем на момент смерті, не подала судового рішення про встановлення відповідного юридичного факту. Також відсутні інші спадкоємці, які зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] Також [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, встановленого ст.1270 ЦК України, що підтверджено листом державного нотаріуса Дугої Кременчуцької державної нотаріальної контори №679/01-16 від 16.5.2016 року. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав вважати, що спадкоємець [PERSON] прийняла в установленому законом порядку спадщину померлої [PERSON] Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Литвиненко Л.І. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2016 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що належить її матері [PERSON], померлій [INFO], з підстав не прийняття спадкоємцем спадщини відповідно до вимог закону, оскільки вона в строк до шести місяців з дня смерті спадкодавця не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою на час її смерті. В ст. 1296 ЦК України встановлено, що лише Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи наведені вимоги закону, суд вважає, що нотаріус не мав права видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю, який не прийняв спадщину в установленому законом порядку. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року дано роз'яснення про те, що При вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Норми ст. 1272 ЦК України щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. При цьому необхідно враховувати роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини неправильне роз'яснення в сільській раді порядку спадкування, яке полягало в тому, що до нотаріуса необхідно звертатися після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця; тимчасова втрата правовстановлюючих документів або відсутність оригіналів документів на спадкове майно в період подання заяви, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю. Необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Помилковим є визнання причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків. З огляду на наведене, суд вважає, що зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви прийняття спадщини, а саме проживання в іншій місцевості та відсутність коштів - не є поважними; державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. - не є належним відповідачем; а вирішуючи питання про встановлення спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. А тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко\~ Л.І., Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права на спадкове майно.

Outcome: dismissed