Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 21.12.2016 року біля 13 год. 15 хв. в Ужгородському районі, с. Барвінок, на цвинтарі «Барвінок» поряд з сектором №79 відповідачка [PERSON] керувала автомобілем Volkswagen LT\~28, н.з. [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, а саме недотрималась безпечного бокового інтервалу, допустила наїзд на припаркований автомобіль Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] , чим завдала механічні пошкодження останньому автомобілю з матеріальними збитками на суму 18\~912, 86 грн. Зазначає, що своїми діями [PERSON] вчинила правопорушення п.13.1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП та підтверджується протоколом та схемою ДТП. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Вказує, що згідно експертного дослідження №92 від 24.12.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля склав 14712, 86 грн. Окрім матеріальної шкоди, позивачу було заподіяну моральну шкоду, яка полягає у виникненні негативних емоцій і переживання, як в момент пошкодження автомобіля, так і після цього. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] 14712, 86 відшкодування матеріальної шкоди, 4000 грн. відшкодування моральної шкоди, 200 грн. відшкодування вартості проведених експертних досліджень, 1600 грн. витрати на захист а також сплачених позивачем судовий збір. Суд констатує, що відповідачем [PERSON] надано суду заперечення на позовну заяву в якому відповідач просила відмовити в задоволенні даного позову з огляду на наступне. На час дорожньо-транспортної пригоди, обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen LT\~28, н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», чинний договір (поліс) №АЕ/9248365 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 24.07.2016 року. Згідно з вищевказаним полісом страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» взяла на себе обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну третіх осіб в період дії строку договору з 25.07.2016 року по 24.07.2017 року включно та страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн. Про факт дорожньо-транспортної пригоди страхувальник своєчасно повідомив страхову компанію, даний страховий випадок підпадає під дію укладеного між сторонами страхового договору, тому ПАТ «НАСК «ОРАНТА» має всі правові підстави на виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] . Зазначає, що є не належним відповідачем. Крім того, позивачем не надано розрахунку розміру шкоди з яких міркувань він виходив визначаючи його, не надано жодного доказу підтвердження факту завдання моральної шкоди. Суд також констатує, що відповідачем надано до суду додатково заперечення на позовну заяву в якому відповідач вказав, що позовна заява та додані документи не підтверджують право саме [PERSON] на відшкодування збитків та моральної шкоди, а також не надано належних доказів розміру матеріальних збитків та моральної шкоди. Вказує, що висновок експертного дослідження щодо матеріальних збитків було проведено без участі відповідача або його представника, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність та відрізняються вартість матеріальних збитків. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, представник третьої особи вказує на те, що на момент ДТП, яка трапилась 21.12.2016 року у страхувальника [PERSON] був діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ-9248365, строк дії якого з 25.07.2016 року по 24.07.2017 року. [PERSON] 22.12.2016 року звернулась у страхову компанію і письмово повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, а від потерпілої не отримано заяви про виплату страхового відшкодування та пакету документів, які підтверджують законність отримання страхового відшкодування. Окрім того, представник третьої особи вказує на те, що згідно документів долучених позивачем до справи власником транспортного засобу Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] сербська фірма прокату автомобілів MEGA TRIO RENT d.o.o. Підтверджуючого документа позивачем на право володіння на транспортний засіб Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] не надано, а з наданого позивачем договору оренди на транспортний засіб [NUMBER] укладений між [PERSON] та сербською фірмою прокату автомобілів MEGA TRIO RENT d.o.o. не вказано, що [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування у випадку ДТП та зазначає, що в даному договорі передбачено страхування, та не виключає, що власник транспортного засобу Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] вже отримав страхове відшкодування по даному ДТП. Вказує, що позивач не має повноважень на отримання відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, так як не є власником даного транспортного засобу і не має на це підтверджуючих документів і не є належним позивачем у справі. З огляду на вищевикладене, просив відмовити в задоволенні даного позову. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилися. Однак, представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилися. Однак, представник відповідача надав суду заяву, в якій заперечив проти задоволення даного позову в повному обсязі, та просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Нескородяна О.М. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій заперечила проти задоволення даного позову в повному обсязі, та просила провести розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 21.12.2016 року о 13 год. 15 хв. в Ужгородському районі, с. Барвінок, цвинтар «Барвінок» біля сектору №79 [PERSON] керувала автомобілем Volkswagen LT\~28, н.з. [NUMBER] , та не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, скоєного за наслідками вказаної вище події, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови. Згідно наявного в матеріалах справи висновку експертного дослідження, виконано судовим експертом Пчолинським Р.Ю., вартість автомобіля марки Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] станом на 21.12.2016 року може становити 259811, 78 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] станом цін на 21.12.2016 року становить 8017, 14 грн., вартість матеріального збитку заподіяна власнику автомобіля марки Hyundai І 30, н.з. [NUMBER] станом цін на 21.12.2016 року становить 14712, 86 грн. Судом встановлено, що на момент ДТП обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника Volkswagen, н.з. [NUMBER] була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом №АЕ/9248365 від 24.07.2016 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно приписів ст. 979 ЦК України \~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхування \~це вид\~цивільно-правових\~відносин щодо\~захисту майнових\~інтересів фізичних\~та юридичних\~осіб у\~разі настання\~певних подій\~(страхових\~випадків),\~визначених договором\~страхування або\~чинним законодавством,\~за рахунок\~грошових фондів,\~що формуються\~шляхом сплати\~фізичними особами\~та юридичними\~особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом «Про обов`язкове страхування ці вільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно приписів ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~статті 9 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АЕ/9248365 страхова сума за шкоду, заподіяна майну становить 100\~000 грн. Відповідно до п. 22.1\~ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, суд констатує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування\~на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 04.07.2018 року з розгляду справи №755/18006/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Згідно вимог ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно приписів ст.ст. 4, 5 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд враховує також положення\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Надаючи правову оцінку належності та ефективності обраного позивачем способу захисту, а саме пред`явлення позовної вимоги до [PERSON] про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, суд виходить із того, що позивачем в цій частині обрано невірний спосіб захист порушеного права, який не призведе до його належного поновлення з тих підстав, що такий суперечить визначеній законом меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено та неоспорено сторонами, що позивач не зверталася до страхової компанії, у якій цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, з вимогою про виплату відшкодування на відновлення автомобіля після ДТП, а тому в задоволенні позовних вимог до відповідача слід відмовити. Стосовно твердження представника третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» як на підставу відмову у позові вказує про те, що позивач [PERSON] жодного повідомлення та/або заяву про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не подавала, а третя особа не має права, без звернення особи, приймати рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, суд вважає за необхідним вказати на наступне. У пункті 33.1.4\~ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Таким чином, обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової\~\~ відповідальності. Так, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачкою [PERSON] було повідомлено ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про настання страхового випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.12.2016 року. Потерпілий, в силу норм\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно вимог п.35.1 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно з п. 36.1\~ст.36 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону),

Outcome: dismissed