Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 18.11.2006р. по 20.12.2011р. Від шлюбу у них 27.08.2007р. народився син [PERSON]. 18.11.2016р. рішенням Старобільського районного суду Луганської області [PERSON] побавлено батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] Зазначала, що відповідач надалі ухиляється від виховання дитини, не піклується про неї, кошти на її утримання не надає, хоча є працездатним. У звязку із наведеним просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 27.08.2007р.н. у розмірі 25 відсотків частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з»явилася, просила суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом поміщення оголошення про день, час та місце розгляду справи в газеті «Урядовий курєр» від 15.03.2017 року №49 (5918). У відповідності до вимог\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що із свідоцтва про народження, виданого 11.09.2007 року відділом Новолимарівською сільською радою Біловодського району Луганської області вбачається, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.08.2007 р.н.(а.с.8). Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 20.12.2011р. шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.4) 18.11.2016р. рішенням Старобільського районного суду Луганської області відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] в звязку з повним самоусуненням відповідача від виховання дитини (а.с.11-12). З довідки №150 від 20.02.2017р. слідує, що малолітній [PERSON] проживає разом з своєю матір»ю позивачем [PERSON] за адресою вул.. Центральна, 4 с. Новолимарівка Біловодського району Луганської області (а.с.10) У відповідності до п.17\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3\~статті 199 СК України\~передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не надає позивачу [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, суд вважає, за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 27.08.2007р.н. У силу вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved