Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила і вказала, що 24. 11. 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого народилися діти [PERSON] 15. 07. [INFO] і [PERSON] 08. 03. [INFO]. За час шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль [NUMBER], який є спільним майном подружжя. 15. 01. 2015 року відповідач без її згоди продав автомобіль [PERSON] за 94\~563 грн., угода купівлі продажу була укладена на товарній біржі в МРЕО ДАІ м. Мелітополя на підставі довідки рахунку від 15. 01. 2015 року № 021502 в торгівельній організації «Ком-Автосервіс». У звязку з тим, що вона своєї згоди на відчуження автомобілю не надавала, просить визнати недійсною угоду його відчуження, визнати автомобіль спільним майном подружжя, і визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобілю. В судовому засіданні представник позивачки за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що автомобіль був придбаний подружжям [PERSON] у 2010 році, у період сумісного проживання і перебування у зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини припинені у червні 2014 року, але автомобіль є спільним майном подружжя, підлягає державній реєстрації, і при його відчуженні необхідна згода другого із подружжя. На тій підставі, що [PERSON] своєї згоди на продаж автомобілю не давала, вона просить визнати угоду недійсною, і визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілю як спільного майна подружжя. Вона дізналася про відчуження автомобілю після того, як звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, тому в даний час не вимагає стягнення на свою користь грошових коштів із залишенням автомобіля відповідачу. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], повідомлені належним чином про день, час і місце слухання справи, повторно до суду не явилися, своїх заперечень не надали, і суд зі згоди позивача розглядає справу заочного на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, народження [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2000 року, від якого народилися діти [PERSON] 15. 07. [INFO] і [PERSON] 08. 03. [INFO]. На день звернення до суду шлюб між сторонами не розірваний, але шлюбні відносини припинені у червні 2014 року. З пояснень представника позивачки вбачається, що у період сумісного проживання, у 2010 році подружжя придбало автомобіль [NUMBER], який згідно довідки Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ УМВС України у Кіровоградській області від 19. 09. 2014 року, був зареєстрований за [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі цього суд вважає доведеним, що автомобіль, який був придбаний за час перебування у шлюбі між сторонами у справі, є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач не надав заперечень і доказів протилежного, тому суд вважає за можливе визнати автомобіль [NUMBER] номер кузова [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON]. У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Як вбачається з копії довідки - рахунку від 15. 01. 2015 року № 021502, виданої в торгівельній організації «Ком-Автосервіс» [PERSON] придбав автомобіль [NUMBER] номер кузова [NUMBER] за 94\~563 грн., що належав [PERSON] Таким чином вбачається ситуація, коли договір виходить за межі дрібного побутового, реалізовано майно, яке підлягає державній реєстрації, є спільним майном подружжя [PERSON] і [PERSON], і згоди останньої на його реалізацію не встановлено. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати угоду з відчуження автомобілю недійсною. Частина 1 ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя, і визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобілю. Судом не встановлено, що між сторонами була у наявності будь яка угода щодо нерівності часток у праві спільної сумісної власності, а тому вважає, що вимоги [PERSON] стосовно поділу автомобілю по 1/2 частині є законними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, як такі, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, доведені належними доказами, відповідають вимогам закону.

Outcome: approved