Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Прилуцька районна державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 07.05.2014 року державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Халімон О.А. за реєстровими номерами 2-271 та 2-274 після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на ім'я [PERSON], недійсними. В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилається на ті обставини, що [INFO] року помер її дід - [PERSON]. На випадок своєї смерті дід залишив заповіт, яким усе наявне у нього на день смерті майно він заповів одному зі своїх трьох синів - [PERSON]. Оскільки інший син діда - батько позивачки [PERSON] був інвалідом дитинства, то 28.12.1996 року на підставі довіреності батька позивачки [PERSON] (третій син спадкодавця) в його інтересах подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (обов'язкову частку) відповідно до ст.535 ЦК УРСР 1963 року. У подальшому 19.04.1997 року [PERSON] нотаріусом було направлено повідомлення про пропуск ним 6-місячного строку для прийняття спадщини та необхідність продовжити його у судовому порядку, крім того, його було попереджено, що інакше буде видано свідоцтво про право на спадщину за законом, але відповідач жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не вчинив та у судовому порядку не продовжував строк для прийняття спадщини. Проте 16.04.2014 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, а потім 07.05.2014 року ще і заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом разом з дублікатом заповіту та довідками виконкому сільської ради про те, що спадкодавець проживав один, але після його смерті відповідач провів ремонт батьківського будинку. На підставі поданих документів нотаріус видав відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на право на земельну частку (пай). Позивачка ж вважає, що дані свідоцтва були видані відповідачу нотаріусом незаконно, оскільки при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не з'ясовував факт наявності спадкоємців, які мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті діда. До того ж заява про вступ у спадщину, що містилася у матеріалах спадкової справи, спадкоємця [PERSON], який мав право на обов'язкову частку у спадщині після смерті свого батька [PERSON], нотаріусом була проігнорована. [INFO] року [PERSON] помер та визначив своїм заповітом позивачку спадкоємицею всього свого майна, яке нині вона не має змоги прийняти у повному обсязі через те, що належна її батькові обов'язкова частка у спадщині після смерті діда не була ним отримана через видачу нотаріусом спірних свідоцтв на ім'я її дядька [PERSON], саме тому вона і звернулася до суду з даним позовом для захисту свого порушеного спадкового права. В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач до суду не з'явився і не надав жодних заперечень проти позову, хоча відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.с.76, 80, 89). Представник третьої особи до суду також не з'явився, але завчасно надіслав заяву до суду, згідно з якою при прийнятті рішення по даній справі покладається на розсуд суду та просить провести її розгляд за відсутності представника третьої особи. За таких обставин, суд визнав можливим розглядати дану справу заочно у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та відповідного актового запису про це (а.с.11, 41-44) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, а з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] [PERSON], який народився [INFO] року, серії [NUMBER] [PERSON], який народився [INFO] року, та серії [NUMBER] [PERSON], який народився [INFO] року, їхніми батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.35, 49). Згідно з копією посвідчення [NUMBER] [PERSON], [INFO], був інвалідом дитинства, у зв'язку з чим йому було встановлено 2 групу інвалідності (а.с.15). Відповідно до копії дублікату заповіту від 20.02.1991 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с.40). Згідно з копією заяви, яка надійшла до Прилуцької районної державної нотаріальної контори 28.12.1996 року за вх.№591 (спадкова справа №496), [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності (а.с.36), звертався від його імені до Прилуцької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, оскільки останній є непрацездатним сином спадкодавця та має право на обов'язкову частку у його спадковому майні (а.с.33). Відповідно до копії листа Прилуцької районної державної нотконтори за вих. №94 від 19.04.1997 року, [PERSON] був повідомлений про те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька - [PERSON], та у зв'язку з тим, що він пропустив 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, йому було рекомендовано звернутися до Прилуцького районного суду для продовження такого строку (а.с.38). З копій довідок Канівщинської сільської ради №261 від 27.12.1996 року (а.с.37) та №74 від 06.05.1997 року (а.с.39) вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно з 19.02.1980 року проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та був виписаний у зв'язку зі смертю, що також підтверджується наданою суду копією домової книги (а.с.52-53), а його син [PERSON] після смерті батька провів ремонт (зробив побілку та покраску, перекрив дах) у вказаному будинку. Довідкою Канівщинської сільської ради №74 вже від 12.02.2014 року також було засвідчено, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та виписаний у зв'язку зі смертю, проживав один (а.с.54). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 14.05.1997 року, виданого на підставі рішення сільської Ради народних депутатів №111 від 17.05.1990 року, [PERSON] на праві власності належав житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.59), що також підтверджується довідкою №637 від 22.04.2014 року КП «Прилуцького МБТІ» (а.с.61) та копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.62-65). З копії сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 19.03.1997 року Прилуцькою районною державною адміністрацією, [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» розміром 6,54 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.56). Відповідно до копії витягу зі списку громадян членів КСП «Нива», що являється додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, наданого управлінням Держземагенства у Прилуцькому районі Чернігівської області за № 2190/03-09 від 17.04.2014 року, вартість земельної части (паю) КСП «Нива» розміром 6,54 умовних кадастрових гектари, що належала [PERSON] становить 150429,92 грн (а.с.58). Згідно з копіями заяв: №278 від 16.04.2014 року та №315 від 07.05.2014 року [PERSON] дійсно звертався до Прилуцької районної нотаріальної контори щодо видачі йому свідоцтв про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] (а.с.16-17). Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих держаним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Халімон О.А. в реєстрі 07.05.2014 року за №2-271 та №2-274 (спадкова справа №496/1996) [PERSON] успадкував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також право на земельну частку (пай) у землі розміром 6,54 га, що перебуває у колективній власності КСП «Нива» в с.Канівщина Прилуцького району Чернігівської області, які належали спадкодавцю [PERSON], що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №37088178 від 07.04.2014 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37088338 від 07.04.2014 року та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37321659 та №37321741 від 05.05.2014 року, спадкова справа №476077, наданими Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою, номер у нотаріуса №496, заведена 28.12.1996 року (а.с.45-47, 70-73). З копії листа №2126/01-16 від 12.11.2015 року Прилуцької районної державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] також звертався до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковому майні після смерті батька - [PERSON], але йому було відмовлено, оскільки покійний - [PERSON] залишив заповіт на все майно на іншу особу (а.с.22). Також листом №7498/02-14 від 30.11.2015 року дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] було роз'яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON], йому необхідно звертатися до Прилуцької районної державної нотаріальної контори (за місцем відкриття спадщини та спадкової справи), а також було повідомлено про те, що свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно вже були видані спадкоємцю за заповітом (а.с.23). Листом №2417/02-14 від 24.12.2015 рок Прилуцька районна державна нотаріальна контора повідомляла [PERSON] про те, що видані йому 07.05.2015 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] за реєстровими номерами №2-271 та №2-274 не відповідають законодавству (а.с.75). Як вбачається з копії листа №26/01-16 від 12.01.2016 року Прилуцька районна державна нотаріальна контора просила Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору повідомити спадкоємців померлого [INFO] року [PERSON] про те, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 07.05.2014 року державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровими №2-271 та №2-274 після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] не відповідають законодавству. У зв'язку з чим спадкоємці померлого [PERSON] мають право звернутися до суду за визначенням вказаних вище свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними (а.с.24). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №3с-420, спадкова справа №1130/2001, [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі заповіту вже успадкувала квартиру [ADDRESS] (а.с.25). Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент смерті [PERSON], було закріплено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст.535 ЦК УРСР 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом [PERSON] належав би до спадкоємців першої черги після смерті батька. Статтею 548 ЦК УРСР було також передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що і було зроблено батьком позивачки та інвалідом дитинства 2 групи [PERSON], в інтересах якого тоді діяв [PERSON], шляхом подачі 28.12.1996 року до нотаріальної контори відповідної заяви про вступ у спадщину, яка з невідомих причин була проігнорована державним нотаріусом, що і призвело до видачі відповідачу [PERSON] свідоцтв про право на спадщину з порушенням норм спадкового законодавства, які тепер беззаперечно мають бути визнані судом недійсними на підставі ст.1301 ЦК України. Враховуючи також те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до ст.88 ЦПК України понесені у справі судові витрати, що складаються з 551 грн 20 коп. сплаченого при поданні заяви судового збору (а.с.1) та витрат за надання правової допомоги у сумі 3000 грн 00 коп. (а.с.90), а всього - 3551 грн 20 коп., слід стягнути з відповідача - [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved