overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 27.09.1997 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин зловживання останнім спиртними напоями, непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що відповідач у наданий судом строк для їхнього примирення на декілька тижнів змінив свою поведінку, однак в подальшому знову почав зловживати спиртними напоями, рівно душно ставиться до неї та дітей і не хоче змінювати своє відношення до сімї. Вважає, що зберегти їхню сімю вже не можливо. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином , в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд, враховуючи думку позивачки, визнав можливим справу розглянути без його участі, за наявними доказами. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 27.09.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7-8). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, позивачка наполягає на розлученні, а відповідач, своєю поведінкою засвідчує, що він байдужий до відновлення сімейних стосунків. При цьому у наданий судом строк сторони не примирилися. Однак, невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхню малолітню дитину. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 29.09.2012 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їх неповнолітню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належними чином, в судове засідання не зявився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.09.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину доньку Анну, [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про одруження, (а.с.4-5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 29.11.2017 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, просила розгляд справи провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 29.11.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину доньку Кіру, [INFO], яка проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.5-6). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 29.12.2015 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 29.12.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини (а.с.3-4) Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що при укладенні шлюбу позивачка змінювала дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 30.08.2014 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейні відносини, ведення господарства та виховання дитини, яка народилася в шлюбі і проживає з нею. Тривалий час вони проживають окремо, шлюбні стосунки фактично припинено. [PERSON] свої вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, на примирення з відповідачем не погоджується, про що повідомила до суду письмовою заяву. Відповідач [PERSON] в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що на електронну адресу суду надійшло від нього письмове повідомлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем зареєстрованого 30.08.2014 року, так як подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим не підтримують подружніх стосунків. Позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала, просила шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, також просив шлюб з позивачкою розірвати, вважає, що зберегти сімю вони не зможуть, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 30.08.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку Ольгу, [INFO]. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 30.09.2006 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті. З цих підстав з березня 2016 року не проживають разом. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що вони з відповідачем вже тривалий час проживають окремо тому просила шлюб між ними розірвати, на примирення не згодна. Відповідач позовні вимоги визнав, також просив шлюб з позивачкою розірвати, вважає, що зберегти сімю вони не зможуть. Просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 30.09.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, та мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою (а.с. 5-7). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 31.12.2009 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав з березня 2019 року проживають окремо. Позивачка [PERSON] позов підтримала, просила розгляд справи провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд телефонограмою. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 31.12.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.4-5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв`язку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем з тих підстав, станнім часом чоловік систематично зловживає алкогольними напоями, будучи нетверезим влаштовує різного роду дебоші, під час яких ображає її, погрожує розправою, виганяє з хати, гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв, виносить речі з хати та обмінює на алкоголь. Домашні конфлікти проходять у присутності їхніх дітей, які як і вона терплять приниження. їхній шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивачка позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевказані обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України., Суд,заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.05.1982 року. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду сімї. Позивачка не бажає зберегти сімю, наполягає на розлученні, оскільки її чоловік постійно зловживає алкогольними напоями, влаштовує різного роду дебоші, під час яких ображає її, погрожує розправою в присутності їхніх дітей, їхня сім»я розпалась остаточно і примирення між ними не можливе. Таким чином, суд приходить до висновку, що з подальше спільне життя подружжя і збереження стало неможливим, сторони не підтримують сімейних стосунків, тому шлюб слід розірвати, витрати, повязаані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАГСу, покласти на позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що він є безвідповідальною людиною, на грунті цього між ними після народження дитини постійно виникали суперечки. Близько року вони разом не живуть, фактично не спілкуються. Вона вважає, що подальше перебування в шлюбі не має сенсу, так як їх сім»я розпалась. Малолітній син [PERSON] після розлучення буде проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн та витрати на юридичну допомогу адвоката за складання позову в сумі 200 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що близько десяти місяців вони разом не проживають, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що їх шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 30 січня 2015 року (а.с.4), мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), позов про стягнення аліментів на його утримання буде розглядатись окремо. Шлюб у позивача повторний, у відповідача - перший, спір за майно не виник. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні відносини, близько десяти місяців разом не проживають, не мають наміру миритися, жити однією сімєю, наполягають на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. У позивача після розлучення залишається прізвище [PERSON]. Оскільки позов задоволений, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн., який вона сплатила при подачі позову (а.с.1). Відповідно до ч.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах така компенсація не може бути більше 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Правова допомога надавалась при складанні позову 18 червня 2016 року, на що було витрачено не менше 30 хв., і позивачем було сплачено 200 грн. (а.с.2). Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1450 грн., 40% якої становить 580 грн. (за 1 год.), за 30 хв. 290 грн. (580 грн. : 2). При цьому позивач просить стягнути з відповідача лише 200 грн. Тому дана сума витрат підлягає стягненню з останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що вони є абсолютно різними людьми, мають протилежні погляди на життя, побут, виховання дитини, внаслідок чого протягом досить тривалого часу вони разом не проживають. Тому вона вважає, що подальше перебування в шлюбі неможливе і не має ніякого сенсу. Малолітній син [PERSON] після розлучення буде проживати з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що близько півроку відповідач пішов з дому, проживає з іншою жінкою. У зв»язку з цим вона наполягає на розірванні шлюбу. Просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що їх шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 9 березня 2013 року (а.с.8), мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), позови про стягнення аліментів на його утримання та про розділ майна будуть розглядатись окремо. Шлюб у позивача перший, у відповідача повторний. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні відносини, близько півроку разом не проживають, не мають наміру миритися, жити однією сімєю, наполягають на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. У позивача після розлучення залишається прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач не заявляла вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved