overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , де просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 1733, 33 грн. завдану в наслідок вчинення злочину. В обґрунтування позову вказала, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.10.2018 року [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинувачені за частиною 1 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Відповідно до вимог статті 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено терміном на 1 (один) рік. Під час судового розгляду було встановлено, що 14.07.2017 близько 17.45 години [PERSON] , перебуваючи поряд з домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] , здійснив крадіжку велосипеда марки Ардіс Rocki чорного кольору із червоними вставками вартістю 1\~733,33 гривень, тим самим завдавши потерпілій [PERSON] матеріальної шкоди в зазначеному вище розмірі. Наразі викрадене майно позивачу не повернуто, грошові кошти за викрадене майно також не повернуто, тому позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням клопотання позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 року, який набрав законної сили 09.11.2018 року, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинувачені за частиною 1 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Відповідно до вимог статті 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено терміном на 1 (один) рік. Вироком встановлено, що 14.07.2017 близько 17.45 години [PERSON] , маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, який виник раптово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вела спільне життя без укладення шлюбу з 2004 по 2006 рік. [INFO] вона народила дочку [PERSON], відповідач являється її батьком, однак відмовився подати заяву про реєстрацію батьківства до відділу ДРАЦСу і, крім того, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], а також стягнути на утримання дитини аліменти. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. [PERSON] проти позову не заперечив, ствердив, що він дійсно проживав із позивачкою однією сім'єю, він є біологічним батьком дочки [PERSON], та зазначив, що він регулярно надає для дитини матеріальну допомогу. Проти призначення аліментів не заперечив. Суд, заслухавши сторін, представника Служби у справах дітей Ізяславської РДА, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрацій народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Крім того, згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження [PERSON], [INFO], складеного Ізяславським відділом РАЦС 06 жовтня 2006 року за №128, в графі «батько» записано - [PERSON]. Запис вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] та [PERSON] у 2004-2006 р.р. проживали однією сім'єю, відповідач визнає себе батьком доньки [PERSON] та не заперечує проти стягнення на її утримання аліментів . Враховуючи наведені обставини, об'єктивно оцінивши всі належні докази у справі, суд вважає, що [PERSON] слід визнати батьком [PERSON] та у звязку із цим внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути на користь позивачки на утримання дитини аліменти розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 128, 135, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з липня 2011 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за зазначеною адресою не проживає». Відзив не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чемеровецького районного БТІ № 25349129 від 18.02.2010 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Згідно копії технічного паспорту та довідки характеристики об'єкту нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS], власником є [PERSON]. Згідно довідки № 362 від 08.05.2018 року, яка видана виконавчим комітетом Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області, в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який на даний час не проживає по місцю реєстрації. Відповідно до рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно акту комісії з визначення фактичного місця проживання громадян, зареєстрованих на території Чемеровецької селищної ради сіл Залуччя та Черче та осіб без реєстрації від 30.05.2018 року, складеного комісією селищної ради в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з 2011 року, в належному [PERSON] домогосподарстві не проживає. За змістом положень ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її колишній зять [PERSON], який з 2013 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задоволити, а справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за зазначеною адресою не проживає». Відзив не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2009 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136097521 [PERSON] є власником [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження № 10195 від 2011 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Бежа [PERSON]являється батьком онуки позивача [PERSON]. Як вбачається із акту обстеження проживання № 42 від 08.10.2018 року та довідки про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому будинку № 1459 від 08.10.2018 року, які видані Летавською сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області, в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (голова двору), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (інший співжитель, зареєстрований, але не проживає), [PERSON]. (онука), [PERSON] (онук). За змістом положень ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] який з 01.04.2007 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, до суду повернулися відомості, що за зареєстрованою адресою не проживає. Відзив не подав. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.1999 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно копії технічного паспорту та довідки характеристики об`єкту нерухомого майна на житловий будинок по [ADDRESS] власником є [PERSON] .. Відповідно до довідки Чемеровецької селищної ради № 1099 від 16.08.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] уповноважений власник (співвласник), [PERSON] син. Як вбачається із акту комісії з визначення фактичного місця проживання громадян, зареєстрованих на території Чемеровецької селищної ради та осіб без реєстрації від 22.10.2019 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2007 року, що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] .. За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її онук [PERSON] який з 2007 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача позов підтримали, в наступне судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, до суду повернулися відомості, що за зареєстрованою адресою не проживає. Відзив не подав. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 13.12.1988 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно копії технічного паспорту та довідки характеристики об`єкту нерухомого майна на житловий будинок по [ADDRESS] власником є [PERSON] .. Відповідно до довідки Чемеровецької селищної ради № 1179 від 23.07.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] голова, [PERSON] онук. Як вбачається із акту про фактичне місце проживання, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , фактично з 2007 року не проживає. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили, що [PERSON] дійсно не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2007 року, ніякої матеріальної допомоги по утриманню домогосподарства [PERSON] не надає. За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів встановлених рішенням суду, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу народилася [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 02 грудня 2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2008 року з відповідача в користь позивачки на утримання дочки щомісячно стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 200 грн. Аліменти, які стягуються з відповідача на утримання дитини не забезпечують в повній мірі її потреб. Просить збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2008 року, стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання дочки 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2008 року з відповідача в користь позивачки на утримання дочки щомісячно стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 200 грн. (а.с.11) Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], слід задоволити. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що 02 грудня 2011 року зареєстровано шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони спільних дітей не мають, сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть, з вересня 2014 року мешкають окремо, розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, в зв'язку з чим позивач просить суд розірвати вказаний шлюб, після розірвання залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, 10.12.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання, 10.12.2014 року та 25.12.2014 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві позивачем та в адресній довідці П'ятихатського РС ГУДМСУ в Дніпропетровській області №628 від 11.11.2014 року, причини неявки суду не повідомив, заяву про можливість розгляду справи у його відсутності не подав. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, 02 грудня 2011 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб за актовим записом №29. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2001 року батьками дитини [PERSON], [INFO] (актовий запис №99), є позивача та [PERSON] Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч.1,2 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, при чому якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та не поновлені, сторони з серпня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільних дітей не мають, іншого при розгляді справи не встановлено, суд вважає подальше збереження сім'ї сторін неможливим, так як це протирічить інтересам обох стороін, у зв'язку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.104,110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved