Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, за участю третьої особи [PERSON]. В позові зазначено, що позивач та третя особа є власниками квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. В зазначеній квартирі мешкає позивач і третя особа, а також відповідач, який не зареєстрований в даному житловому приміщенні. Відповідач не є членом сім'ї позивача, тимчасово мешкає в цій квартирі, добровільно звільнити квартиру не бажає, внаслідок чого позивач позбавлена права вільно розпоряджатися належною їй на праві особистої власності квартирою, що порушує її права як власника. Позивач зазначає, ані вона, ані третя особа не бажають, щоб відповідач проживав в їх квартирі. Позивач просить суд з метою усунення перешкод у користування належним їй житловим приміщенням виселити відповідача з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання третя особа не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача і третьої особи та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 98 ЖК України, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 березня 2003 року виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради [ADDRESS] в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, належить [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 28 березня 2003 року державним комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» , квартира № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 2003 року. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 03 серпня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/2 кв. 100. Згідно довідки, виданої комунальним підприємством «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 вересня 2016 року, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/2 кв. 100. В зв'язку з небажанням позивача подальшого проживання відповідача в належній їй і третій особі квартирі, 05 серпня 2016 року позивачем на ім'я відповідача була направлена письмова вимога про необхідність виселення відповідача з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області в добровільному порядку. Однак, до теперішнього часу відповідач з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області не виселився. Крім того, згідно інформації, наданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05 грудня 2016 року та Мелітопольським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 07 грудня 2016 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач дійсно чинить позивачу, як власнику квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, перешкоди в користуванні вказаним житловим приміщенням, не є членом сім'ї ані позивача, ані третьої особи, є тимчасовим мешканцем, в теперішній час займає житлове приміщення квартиру без згоди позивача і третьої особи, добровільно звільнити квартиру відповідач не бажає, внаслідок чого позивач не може належним чином мешкати в квартирі, тобто володіти, користуватись та розпоряджатися належним їй майном. Вказані обставини порушують права позивача як власника квартири. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні житловим приміщенням в квартирі № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, шляхом виселення відповідача із зазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved