Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що на праві приватної власності її бабусі [PERSON], яка померла 17.05.1999 р., належала земельна ділянка (пай) площею 0,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Спадкоємцем за заповітом вказаної земельної ділянки є позивачкаонука померлої. У зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті бабусі [PERSON], а саме 18.02.2003р., то державним нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини на дане майно. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,94 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Р1 № 189522. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує протии встановлення права власності на спірну земельну ділянку за позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту на право приватної власності на землю серії Р1 №189522 [PERSON] на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 21.01.2003р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,94 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НМ № 105929 [PERSON] померла 17.05.1999р. Із заповіту, посвідченого 15.05.1997р. секретарем Устянської сільської ради, вбачається, що спадкоємцем всього належного померлій [PERSON] майна, в т.ч. і земельного паю спілки селян «Нове життя» є позивачка, заповіт не змінювався та не скасовувався. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 30.06.2016р. за померлою [PERSON] зареєстровано земельний пай розміром 0,94 га, на день її смерті в господарстві в с. Тулова Снятинського району були зареєстровані та проживали: позивачка-онука померлої та відповідач [PERSON], після смерті [PERSON] в управління земельним паєм вступила її онука [PERSON], заборона відчуження на земельний пай не накладалась. Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 02.12.2016р. після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. 08.07.2016р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що державний акт на спірну земельну ділянку (пай) виданий після смерті [PERSON]- 18.02.2003р.\~ Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. На час\~\~смерті спадкодавиці [PERSON] був чинним\~Цивільний кодекс УРСР 1963 р.. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття\~\~спадщини свідоцтво про право на спадщину. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 0,94 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №189522, спадкоємцем якої за заповітом є її онука [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,94 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №189522 від 18.02.2003р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №105, виданого на [PERSON] На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України, ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР

Outcome: partial