Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про стягнення не нарахованої та не доплаченої суми стипендії та індексації в загальному розмірі 41 822,45 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що навчалася з 01.09.2012 в Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара за державним замовленням, за напрямком «Українська та іноземна філологія та мистецтво». До ВНЗ зарахована на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більш ніж 15 років. З вересня 2012 року по червень 2016 року включно їй нараховувалася стипендія, розмір якої є нижчим, ніж встановлено Законами України «Про державний бюджет на 2012 рік», «Про державний бюджет на 2013 рік», «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік». Навчальним закладом при нарахуванні стипендії не враховано, що позивач має право на стипендію у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідач не здійснює оплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку з чим просить стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара недоплачену та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2012 року по червень 2016 включно в розмірі 25\~988,80 грн. та індексації в розмірі 15\~833,65 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить розгляну справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» від 23.05.1991р. № 1060-ХІІ, студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VІ (ст. 5 в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що батько [PERSON] є шахтарем, має стаж підземної роботи більше 15 років, у звязку із чим [PERSON] була зарахована до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончарна бюджетну форму навчання згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», що підтверджується відповіддю університету від 26.08.2016 № 88-552-663 (а.с. 7). З вересня 2012 року по червень 2016 року [PERSON] отримувала стипендію, розмір якої є нижчим, ніж встановлений Законами України «Про державний бюджет на 2012 рік», «Про державний бюджет на 2013 рік», «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік», що підтверджується довідками про доходи, виданими університетом (а.с. 8 12). З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо не нарахування стипендії саме в цьому розмірі є неправомірними. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав [PERSON] на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, тому позивачка має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індексація стипендії здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 даного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 визначено, що базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації стипендії вважається місяць, в якому відбувається підвищення стипендії. Відповідно до абз. 1, 2, 4, 5 п. 1.1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно із абз. 1, 5, 6 п. 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Відповідно до абз. 1, 2, 3, 4 п. 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь [PERSON] недоплачену та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2012 року по червень 2016 включно в розмірі 25\~988,80 грн. та індексацію за цей же період в розмірі 15\~833,65 грн., згідно розрахунку (а.с. 13 20). Оговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved