Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Василівської сільської ради та [PERSON] і просить визнати недійсним заповіт складений 18.02.2008 року від імені її батька [PERSON] на імя [PERSON], мотивуючи тим, що за життя [PERSON] тяжко хворів і не мав можливості скласти заповіт в сільській раді, тому вважає, що заповіт складено з порушенням закону. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та наполягає на його задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, крім цього пояснив, що заповіт має бути визнаний недійсним також через те, що складений на російській мові, що ж порушенням вимог до його складання. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що нею як секретарем було належним чино посвідчено заповіт від [PERSON], до 2010 року заповіти складали російською мовою, а з 2011 року тільки на українській. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В судовому засіданні встановлено, що 18.02.2008 року секретарем Василівської сільської ради було посвідчено заповіт за № 122, відповідно якого [PERSON] заповідав усе належне йому на день смерті майно [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 311278 від 19.09.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції, [PERSON] помер 30.04.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні посилаючись, що заповіт був підписаний не [PERSON] заявив клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 27.02.2014 року, але заявою від 08.05.2014 року від проведення експертизи відмовився, а ухвала про призначення експертизи була повернута експертом у звязку з невиконанням клопотання експерта щодо оплати послуг експерта. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином враховуючи вищенаведене, суду приходить до висновку, що позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про порушення вимог закону при посвідченні заповіту, тобто обставини на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а лише посилання на складання заповіту російською мовою не може бути підставою для визнання заповіту недійсним, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed