Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади села Снітків в особі Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно земельні ділянки: розміром 0,0539 га сільськогосподарського призначення та розміром 0,2091 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані на території Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області по вул. Садова [ADDRESS] 30. Вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла вчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі не в змозі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на зазначені вище земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23.05.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Державного нотаріального архіву у Вінницькій області належним чином завірену копію спадкової справи № 402/2001, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 3). Відповідач копію ухвали від 23.05.2019 та доданих до неї матеріалів отримав 29.05.2019, однак відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд\~справи у\~його відсутності,\~позов визнав\~у повному\~обсязі(а.с. 41-42). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). При житті, 19 червня 2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, заповіла [PERSON] (а.с. 6). 21 жовтня 1993 року [PERSON] рішенням № 21 виконкому Снітківської сільської Ради народних депутатів було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, які розташовані на території сіл Сіткова та Рясне загальною площею 0,31 га (а.с. 8). Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок виконавчим комітетом були передані останньому рішенням 14 сесії Снітківської сільської Ради народних депутатів 1 (21) скликання від 21.06.1993 (а.с. 9). Рішенням 25 сесії Снітківської сільської ради 5 скликання від 15.09.2009 до рішення виконкому № 21 від 21.10.1993 було внесено зміни. Зокрема, зазначено, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,31 га, що складається із земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,06 га, що розташовані по [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням № 342 39 сесії Снітківської сільської ради 6 скликання, [ADDRESS] в [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 11). Разом з тим, [PERSON] так і не отримав державних актів на земельні ділянки щодо яких вона розпочала процедуру приватизації (а.с. 12). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Копією заповіту (а.с. 6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 5), довідкою Снітківської сільської ради № 886 від 12.12.2018 (а.с. 10) стверджується, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном. З копії спадкової справи № 402/2001, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що 15.11.2001 [PERSON] подала заяву у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на належну спадкодавцеві земельну частку (пай). Інші спадкоємці крім позивача, як за законом так і за заповітом відсутні. 15.11.2001 позивачу було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 46-60). Отже, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Позивачем у 2018 році було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які були передані органом місцевого самоврядування [PERSON] , і на підставі вказаної технічної документації земельним ділянкам присвоєно кадастрові номера: [NUMBER] (площа земельної ділянки 0,0539 га) та [NUMBER] (площа земельної ділянки 0,2091 га) (а.с. 13-28). Однак, в подальшому, державним реєстратором позивачу відмовлено у завершенні процедури приватизації спадкових земельних ділянок (а.с. 29-30). Крім того, державним нотаріусом позивачу також відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначені вище земельні ділянки з тих підстав, що спадкодавець за життя не отримала на них правовстановлюючих документів (а.с. 32). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 22 ЗК України (1990 року) (у редакції чинній на момент смерті [PERSON] 16.03.2001), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на час смерті [PERSON] 16.03.2001 мало б місце у разі одержання у встановленому порядку державного акта на землю. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Разом з тим, на сьогоднішній день, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру її приватизації відповідно до чинного законодавства України, а відповідними органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та реєстрації права власності на землю на ім`я спадкоємця. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на на завершення приватизації та реєстрацію права власності на землю на своє ім`я спадкоємця. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 769 грн (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved