Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 10.04.2013 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивачка [PERSON], позов підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 10.04.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину доньку Ангеліну, [INFO], яка проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.2-3). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що при укладенні шлюбу відповідачка змінювала дошлюбне прізвище. Враховуючи,\~що позивачка\~є інвалідом\~2\~групи і\~у відповідності\~до п.9\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільняється\~від сплати\~судового збору\~(а.с.11),\~суд вважає,\~що з\~відповідача необхідно\~стягнути судовий\~збір на\~користь держави\~у сумі\~704\~грн.\~80\~коп.\~ відповідно\~до положень\~ч.6\~ст.141\~ЦПК України,\~з урахуванням\~задоволення позову.

Outcome: approved