Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Просила стягувати з відповідача на утримання дочки на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач є працездатним, інших утриманців не має, в змозі надавати матеріальну допомогу, однак не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки . В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] вимоги підтримав, разом з тим просив суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки позивача [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів батька дитини, відповідача по справі. Так як дочка перебуває на утриманні матері, остання має матір пенсійного віку, яка потребує матеріальної підтримки. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює має регулярний заробіток, що підтверджується наданими доказами [PERSON] про надання дочці добровільно певних коштів в тому числі в період перебування справи про стягнення аліментів в провадженні суду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, оскільки він офіційно працює на ТОВ «Кернер Трейд», яка знаходиться за адресою місто Полтава пл. Павленківська,24 і сума аліментів у вказаному розмірі буде значно більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим вважав, що аліменти підлягають стягненню з жовтня 2017 року, оскільки в період перебування справи в провадженні суду він надавав допомогу на утримання дитини на «Дитячу банківську картку», якою користується позивач по справі розмірі 1/4 частини. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що 30 червня 2004 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2013 року (а.с. 7). Від цього шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON], батьками якої є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Малолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області (а.с. 8), що не заперечується відповідачем. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають частковому задоволенню, стягненню з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України якою встановлено, що розмір аліментів не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того в супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надані будь-які об'єктивні докази, які б свідчили, що відповідач має щомісячний регулярний дохід в розмірі який після сплати 1/3 його частини на утримання дитини буде перевищувати суму прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік» та враховуючи законодавчо закріплений обов'язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей до їх повноліття. Разом з тим, на думку суду не заслуговують на увагу заперечення позивача про необхідність стягнення аліментів не з часу звернення до суду з позовом позивача, а з жовтня 2017 року, оскільки в супереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України відповідачем не надані будь-які об'єктивні докази, які б свідчили що банківська картка на яку в липні-вересні 2017 року надійшли кошти (а.с.92-93), належить чи перебуває в розпорядженні позивача та що перерахована сума є добровільно досягнутими умовами матеріального забезпечення дитини, оскільки будь-які докази які б об'єктивно підтверджували зазначені обставини відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial