Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного сторонами та посвідченого нотаріусом 10 вересня 1986 року, її баба - [PERSON] стала власницею 1/5 частки будинковолодіння [ADDRESS], з відповідною частиною споруд. За будинковолодіння рішенням № 22 Черкаської міської ради від 14.01.1981 року зареєстрована земельна ділянка загальною площею 801 кв.м. Після її смерті, що настала [INFO], відкрилась спадщина. Її чоловік - (дід) [PERSON] після смерті своєї дружини не успадкував спадкове майно, своїх спадкових прав не оформив, власником вказаної частини будинковолодіння визнаний не був, а [INFO] в м. Черкаси помер. При житті, 26 серпня 2004 року її баба - [PERSON] звернулась до Черкаської міськради із заявою про передачу їй у приватну власність 160,2 кв.м, присадибної земельної ділянки, тобто тієї частки, що припадала на неї відповідно до розміру частки у будинковолодінні (801 кв.м. х 20% = 160,2 кв.м.).Через смерть баби, що настала [INFO], вказана земельна ділянка нею не була приватизована. Вказане спадкове майно: 1/5 часту будинковолодіння [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд вона успадкувала двома частинами: 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВТХ № 021134 та Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТХ № 021135 - обидва відповідно від 13 квітня 2014 року. Співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] крім неї є: [PERSON] та відповідач [PERSON], яким належить відповідно 23/50 та 17/50 часток будинковолодіння. Відповідач [PERSON] заявив необґрунтовані, безпідставні претензії щодо присадибної земельної ділянки, вважав, що більша частина присадибної земельної ділянки має належати саме йому. Незважаючи на те, що будь-якого договору чи рішення суду щодо розподілу присадибної земельної ділянки не існує, [PERSON] самоправно, у нецивілізований спосіб влітку 2013 року раптом встановив на присадибній земельній ділянці 2-метровий металевий суцільний паркан, причому розмістив його впритул до входу до її частки будинку таким чином, що вхід повністю перекрито і вона позбавлена можливості зайти до свого помешкання, користуватись ним, здійснювати догляд своєї частки та підтримуючий ремонт. Крім того, встановленим ним самоправно парканом винуватець навмисне відокремив її частку будинку від належної її частки надвірних споруд - сараю, погрібу тощо, повністю позбавивши її доступу до цих будівель. Цього факту відповідач [PERSON] не заперечує, визнавши факт знаходження належних їй надвірних споруд на незаконно захопленій ним земельній ділянці. Це допущене ним порушення вимог закону та її прав [PERSON] намагається виправдати посиланням на необхідність встановлення нею права земельного сервітуту, тоді як подібного виду права земельного сервітуту в ст. 99 ЗК України - не існує. Встановивши таким чином паркан, [PERSON] захопив 407 кв.м. присадибної земельної ділянки, в той час як відповідно до розміру його частки в будинковолодіння - 17/50, йому належить відповідна частка земельної ділянки, що становить площу 272,34 кв.м., а не 407, яку він нахабно захопив. В той же час частка залишеної ним для неї земельної ділянки, після вчиненої відповідачем [PERSON] «приватизації», з вини останнього зменшена ним зі 160,2 кв.м. до розміру 70 кв.м. Протиправними діями останнього вона змушена була пред'явити до [PERSON] позов про усунення перешкод в користуванні і володінні будинковолодінням, отриманим у спадщину. 03 жовтня 2014 року під час розгляду цієї справи Соснівським районним судом м. Черкаси [PERSON], який до цього цю обставину ретельно більше 6 років приховував, раптом пред'явив суду Державний акт Серії [NUMBER] на право власності на землю площею 407 кв.м., виданий ще 15 вересня 2008 року, державна реєстрація права власності на нерухомість щодо цієї земельної ділянки, ні відповідно до ст. 182 ЦК України, ні відповідно до ст. 202 ЗК України - відповідачем, як того вимагає ч. 10 ст.79-1 ЗК України не здійснена. Отже внаслідок такої «приватизації» [PERSON] земельної ділянки, відповідно до розміру частки будинковолодіння її баби - 1/5, із належних їй 160,2 кв.м., а відтак і їй як спадкоємцю, залишилось усього 70 кв.м.. Приватизація земельної ділянки була здійснена [PERSON] шахрайським шляхом. Так, заяву про досягнення згоди щодо розподілу земельної ділянки та розмірів земельних ділянок, що виділяються кожному із них, подану до нотаріуса для засвідчення справжності підписів, було підписано двома співвласниками будинковолодіння - [PERSON] та [PERSON], прізвище її баби, як співвласника будинку, до заяви навмисне внесене не було. Тобто, автори заяви домовились удвох між собою, без участі третього співвласника, про шахрайський розподіл землі. В той же час до заяви про розподіл, для надання їй вигляду законної, обґрунтованої винуватцями додано схему розподілу земельної ділянки, яка нібито була погоджена і підписана вже трьома особами, в тому числі і її дідом [PERSON], проте підпис в заяві від його імені явно підроблений. Це явно видно і без спеціального дослідження і підтверджується двома наявними актами визначення та погодження меж земельної ділянки від 22.01.2008 року, складеними [PERSON] та [PERSON], де для порівняння є дійсний підпис її діда. Отже нотаріально посвідчена заява від 24.04.2008 року є явно шахрайською. Крім того, для досягнення своєї злочинної мети, 22 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] склали відповідно 2 акти визначення та погодження меж земельних ділянок між співвласниками будинковолодіння, де використали прізвище її діда [PERSON], скориставшись при цьому його хворобливими станом після перенесеного в 1992 році інсульту, частковим паралічем його тіла та його алкогольною залежністю. Ці два акти її дідом з вказаних вище причин виявились підписаними. В той же час Акт від імені [PERSON] начальником управління земельних ресурсів [PERSON] з невідомих причин не підписаний, тобто належно не оформлений і не міг бути врахований під час здійснення приватизації. Обидва зазначені вище акти визначення та погодження меж від 22.01,2008 року не - мають юридичної сили з тієї причини, що її дід, який підписав обидва акти в хворобливому, паралізованому стані, не мав для цього жодних повноважень, бо своїх спадкових прав на будинковолодіння [ADDRESS] він не оформив, права на спадкове майно не отримав, жодного документа, який би свідчив про наявність у нього прав власника на частку в будинковолодінні та прав користувача присадибною земельною ділянкою - не мав. Просить суд визнати незаконним рішення №4-554 Черкаської міської Рада від 24.07.2008 року в частині п.1.15, яким за [PERSON] визнано право власності на 407 кв.м. присадибної земельної ділянки біля будинку [ADDRESS]. Скасувати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку Серії [NUMBER], виданий на ім'я останнього на підставі вищезазначеного рішення ради, зареєстрований в Книзі записів реєстрації за [NUMBER] 15 вересня 2008 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в позові відмовити. Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити. Представник Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 1986 року [PERSON] (баба позивача) стала власницею 1/5 частки будинковолодіння [ADDRESS], з відповідною частиною споруд. Рішенням Черкаського міськвиконкому від 14.01.1981 року № 22 за вказаним будинковолодіння в постійне користування закріплена земельна ділянка площею 801 кв.м., яка знаходиться в спільній сумісній власності будинку. [INFO] [PERSON] померла, та після її смерті відкрилась спадщина. Її чоловік [PERSON] (дід позивача) після смерті своєї дружини [PERSON] не успадкував спадкове майно, своїх спадкових прав не оформив, власником вказаної частини будинковолодіння визнаний не був. [INFO] [PERSON] помер. При житті, 26 серпня 2004 року [PERSON] звернулась до Черкаської міськради із заявою про передачу їй у приватну власність 160,2 кв.м, присадибної земельної ділянки, тобто тієї частки, що припадала на неї відповідно до розміру частки у будинковолодінні (801 кв.м. х 20% = 160,2 кв.м.). Через смерть [PERSON], що настала [INFO], вказана земельна ділянка нею не була приватизована. Спадкове майно, а саме 1/5 частка будинковолодіння [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд [PERSON] успадкувала двома частинами: 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВТХ № 021134 та Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТХ № 021135 - обидва відповідно від 13 квітня 2014 року. Співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] крім [PERSON] є: [PERSON] та відповідач [PERSON], яким належить відповідно 23/50 та 17/50 часток будинковолодіння. Право власності [PERSON] на 17/50 частин домоволодіння по [ADDRESS] виникло згідно договору купівлі-продажу від 06.07.1984 року у гр. [PERSON], а право власності на 23/50 цього ж домоволодіння [PERSON] набуто згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке вона успадкувала від батька [PERSON], що була придбана ним 06.06.1979 року у [PERSON]. 01.03.1966 року між попередніми співвласниками домоволодіння [PERSON] та [PERSON] був укладений та підписаний акт розподілу земельної ділянки між співвласниками. 24.03.1966 року був складений та завірений акт розподілу земельної ділянки між власниками [PERSON] та [PERSON] по їх згоді по [ADDRESS]. 13.05.1972 року був складений та завірений акт розподілу земельної ділянки між власниками [PERSON] та [PERSON] по їх згоді та зроблена схема підрахунку земельної ділянки по [ADDRESS]. 13.05.1972 року також був складений акт про те, що техніком ЧМБТІ [PERSON] був виготовлений вихід по [ADDRESS], згідно поданого замовлення від 05.07.1972 року за № 739 для розподілу земельної ділянки по згоді між [PERSON] та [PERSON] При виході земельна ділянка була розподілена як показано на схемі розподілу. Таким чином, між попередніми співвласника домоволодіння були погоджені межі земельної ділянки. 22 січня 2008 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] - [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON], з одного боку, та виконавець робіт [PERSON] представник ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр», з другого боку, а також суміжні землекористувачі: [PERSON] - [ADDRESS], Центр соцдопомоги - вул. Пушкіна, 13а, Черкаська міська рада, власники по будинку: [PERSON], [PERSON] (спадкоємець [PERSON]) - [ADDRESS] склали цей акт про те, що ними визначено та погоджено розміри земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] згідно схеми. Суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж вказаної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими визначена земельна ділянка, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. Вказаний акт закріплений підписами: виконавець робіт - [PERSON], заявник [PERSON], суміжні землекористувачі: [PERSON]; Центр соціальної допомоги директор тер центру - [PERSON]; власники по будинку [PERSON], [PERSON], начальником управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради [PERSON]. Крім того, 22 січня 2008 року був також складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки гр. [PERSON] - [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON], з одного боку, та виконавець робіт [PERSON] представник ТОВ «Черкаський міський земельно-кадастровий центр», з другого боку, а також суміжні землекористувачі: [PERSON] - [ADDRESS], Центр соцдопомоги - вул. Пушкіна, 13а, Черкаська міська рада, власники по будинку: [PERSON], [PERSON] (спадкоємець [PERSON]) - [ADDRESS] склали цей акт про те, що ними визначено та погоджено розміри земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] згідно схеми. Суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж вказаної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими визначена земельна ділянка, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачу про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. Вказаний акт закріплений підписами: виконавець робіт -[PERSON], заявник [PERSON], суміжні землекористувачі: [PERSON]; Центр соціальної допомоги директор терцентру -[PERSON]; власники по будинку [PERSON], [PERSON], начальником управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради [PERSON]. Згідно копії заяви, яка завірена 24 квітня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., [PERSON], [PERSON], заявляють, що між ними досягнута згода щодо розподілу земельної ділянки домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] згідно даної схеми розподілу земельної ділянки. Схема розподілу земельної ділянки домоволодіння по [ADDRESS] (загальна площа земельної ділянки становить 820 кв.м.; 1- площа земельної ділянки гр. [PERSON] становить 407 кв.м.; 2 - площа земельної ділянки гр. [PERSON] становить 343 кв.м.; 3- площа земельної ділянки гр. [PERSON] становить 70 кв.м.) була погоджена [PERSON], [PERSON], [PERSON]./спадкоємець гр. [PERSON], про що свідчать їх підписи. Твердження позивачки про те, що її дід [PERSON] не мав права підписувати акт погодження меж земельної ділянки у нотаріуса у зв'язку з не оформленням 1/2 частки спадкових прав на майно після смерті дружини [PERSON], [INFO] та не мав прав користувача присадибною земельною ділянкою, є хибним, оскільки відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин він мав право посвідчувати нотаріальні документи щодо розпорядження майном після смерті дружини. Крім того, як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] існувала спільна сумісна власність, що підтверджується тим, що позивач [PERSON] отримала 1/10 частку - за заповітом і 1/10 частку за законом, що підтверджується свідоцтвами, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до витягу з рішення Черкаської міської ради від 24.07.2008 року № 4-554 [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) передано у власність земельну ділянку площею 407,0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка). За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель житлової та громадської забудови. Також вказаним рішенням [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) передано у власність земельну ділянку площею 343,0 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка). За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до земель житлової та громадської забудови. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 15 вересня 2008 року, [PERSON], який проживає: [ADDRESS] і на підставі рішення Черкаської міської ради від 24.07.2008 року № 4-554 п. 1.15 є власником земельної ділянки площею 407 кв.м. у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по [ADDRESS] на території Черкаської міської ради. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.10.2008 pоку є власником земельної ділянки площею 343 кв. м. по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Пунктом 1 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Тому суд вважає, що рішення № 4-554 Черкаської міської ради від 24.07.2008 року стосовно передачі земельної ділянки [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] прийняті відповідно до чинного законодавства та на законних підставах. Посилання позивача на той факт, що на схемі розподілу земельної ділянки підроблений підпис її діді [PERSON] є надуманим, оскільки підтверджуючих доказів позивачем в судовому засіданні не надано та не доведено що підпис є підробленим. Крім того, позивачка посилається на те, що відповідач скориставшись хворобливим станом її діда склав два акти визначення та погодження земельних ділянок між співвласників, однак підтверджуючих доказів хворобливого стану діда позивачем в судовому засіданні також не надано та не доведено. Згідно п.п. 2, 3 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 ЗК України) Згідно з умовами ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Порядок користування земельними ділянками суміжних власників індивідуальних житлових будинків може бути визначений за їх згодою. Дана угода не може явно ущемляти законні права когось зі суміжних співвласників, позбавляти його можливості належно користуватися своїм будинком, або фактично виключати його з числа користувачів суміжної земельної ділянки, суперечити архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Відповідно до ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. [PERSON] було прийнято рішення про встановлення паркану на межі, що розділяє земельні ділянки, якими користуюся [PERSON] та позивачка. Перед тим, як встановити паркан [PERSON] телефонував позивачці та просив її з'явитися для того, щоб урегулювати питання з встановленням паркану та хвіртки до її частини будинку, але вона так і не з'явилась. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином [PERSON] цілком правомірно встановив на належній їй земельній ділянці паркан, оскільки межі користування земельних ділянок чітко визначені і паркан був виставлений на межі земельних ділянок. Згодом [PERSON] навіть було перероблено вхід позивача до її частини будинку, перебудовано сходи на іншу сторону, для того щоб між ними не виникало конфліктів і позивачу було комфортно заходити до будинку. [PERSON], як власник земельної ділянки, має право встановити на ній паркан, всі незручності для сусідів ним усунуті, ніяких перешкоджань у користуванні власністю не спричинено, а навпаки зроблено хвіртку та вхід до будинку. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 2 ст. 57 ЦПК України). Позивачу та її представнику в судовому засіданні було роз'яснено право звернутися до суду з клопотанням про призначення експертизи, однак ні позивач ні її представник не зверталися до суду з заявою про проведення будь-якої експертизи. Відповідно до ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2014 року відстрочено [PERSON] сплати судового збору по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Черкаської міської ради, третя особа: Центр надання адміністративних послуг: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку до ухвалення судового рішення у справі. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 974,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved