Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що на підставі права власності їй належить житловий будинок № 90-а по проспекту Пролетарському в Бердянську Запорізької області. Рішенням Бердянської міської ради № 58 від 17. 04. 2014 року (зі змінами, внесеними рішенням № 29 від 12. 05. 2915 року) їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після виготовлення проекту вона звернулася із заявою до Бердянської міської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в довгострокову оренду, однак рішенням № 33 Бердянської міської ради від 21. 01. 2016 року їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою на підставі ст. 60 Земельного Кодексу України, ст. ст. 88, 90 Водного Кодексу України. Вважає вказане рішення незаконним з тих підстав, що воно суперечить вимогам ст. ст. 123,124 ЗК України, на момент виготовлення проекту землеустрою земельна ділянка відповідала вимогам законів і генеральному плану м. Бердянська, згідно якому вказана земельна ділянка є землями житлової та громадської забудови, а тому не потребує проведення обовязкової експертизи. Разом з тим жодного обмеження на передачу земельних ділянок, які відносяться до прибережної захисної смуги в користування громадянам законодавчо не встановлено. Тому просить суд визнати незаконним та скасувати пункти 21 і 21. 5 рішення Бердянської міської ради Запорізької області сьомого скликання № 33 від 21 січня 2016 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в довгострокову оренду їй, [PERSON], та зобовязати Бердянську міську раду питання про проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки та передачі в довгострокову оренду за рахунок земель міста на черговій сесії. В судовому засіданні представник позивачки за ордером адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить задовольнити і пояснив, що оскільки у 2014 році [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню їй земельної ділянки під будинком, власником якого вона являється, то Бердянська міська рада повинна була надати їй цю земельну ділянку у довгострокову оренду, оскільки ніяких визначених законодавством заборон до цього не існувало. Згідно генерального плану розвитку м. Бердянська до 2026 року зазначена земельна ділянка є землями житлової та громадської забудови, ніколи не відносилася до водного фонду, хоча і розташована у прибережній захисній смузі. Позивачка не збирається займатися ніякою господарською діяльністю, а тому заборон на її виділення також немає. Крім того, відповідач у своєму рішенні № 33 від 21. 01. 2016 року про відмову у виділенні земельної ділянки не обґрунтував свою відмову, пославшись лише на ст. 60 Земельного Кодексу, та на ст. ст. 88,90 Водного кодексу. Представник відповідача за дорученням [PERSON] проти позову заперечує на тих підставах, що при прийнятті оскаржуваного рішення Бердянська міська рада діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Оскаржуване рішення прийнято у звязку з тим, що земельна ділянка, що розташована під житловим будинком, який належить [PERSON], і на яку було надано проект землеустрою, не відповідає вимогам ст. ст. 58-60,123 Земельного Кодексу України, ст. ст. 88, 90 Водного кодексу України та законодавчим обмеженням на передачу земельної ділянки у користування з призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (код КВЦПЗ 02. 01), розташована в межах двокілометрової прибережної смуги Азовського моря м. Бердянська (відстань від узрізу води Азовського моря становить орієнтовно 1050 метрів). Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON], виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 90-а по проспекту Пролетарському в Бердянську Запорізької області на підставі договору купівлі продажу від 17. 12. 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 5004. Скориставшись своїм правом на оформлення земельної ділянки, яка розташована під домоволодінням, у оренду, 27. 02. 2014 року позивачка звернулася до Бердянської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і рішенням № 58 від 17. 04. 2014 року їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На виконання вказаного рішення нею було замовлено та виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подано до Бердянської міської ради на затвердження. Однак рішенням Бердянської міської ради № 33 від 21. 01. 2016 року їй було відмовлено у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0206 га та передачі у довгострокову оренду за рахунок земель міста на підставі ст. 60 Земельного кодексу України, ст. ст. 88,90 Водного Кодексу України. Вважаючи це рішення відносно неї незаконним позивачка просить суд скасувати п. 20,21.5 вказаного рішення на тій підставі, що на момент надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельна ділянка відповідала вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, а також генеральному плану м. Бердянська, згідно якому зазначена земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, і не являється земельною ділянкою водного фонду. Проте із зазначеною позицію суд не може погодитись у звязку з наступним. Відповідно до положень статей\~13,\~14 Конституції України\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Статтями\~2,\~19 Закону України «Про охорону земель»\~визначено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до статті19\~Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Оскаржуване рішення про відмову у наданні земельної ділянки у довгострокову оренду прийнято Бердянською міською радою 21. 01. 2016 року на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Мотивуючи свою відмову, відповідач послався на вимоги ч. 8 ст. 88 Водного кодексу України, згідно якої уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від узрізу води, що узгоджується з положеннями ст. 60 Земельного Кодексу України. Згідно з положеннями\~статті 84 ЗК України\~у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень\~статті 58 ЗК України\~до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Відповідно до вимог\~статті 60 ЗК України\~вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Згідно зі\~статтею 88 Водного кодексу України\~з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.\~\~ Згідно із\~статтею 59 ЗК України\~громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передавати земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови із земель водного, фонду лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Вищенаведені законодавчі норми встановлюють розміри прибережних захисних смуг в залежності від виду водойми та прямо забороняють надання у приватну власність земельних ділянок водного фонду, до яких відносяться прибережні захисні смуги. Нормативний розмір прибережної захисної смуги Азовського моря в м. Бердянська становить два кілометри від узрізу води. Земельна ділянка, яку просить виділити в довгострокову оренду позивачка, знаходиться в межах двокілометрової захисної смуги. Відсутність у проекту землеустрою врахування відповідно до\~статті\~60 ЗК України,\~статті 88\~ВК України розмірів і меж прибережної захисної смуги Азовського моря унеможливлює відведення такої земельної ділянки. \~ \~ \~ \~ Твердження позивачки щодо того факту, що у 2014 році їй було надано дозвіл на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду не спростовує того факту, що на момент винесення рішення Бердянською міською радою щодо відмови у наданні земельної ділянки склалася усталена практика відведення земельних ділянок, які розташовані в межах двокілометрової захисної смуги та відносяться до прибережної захисної смуги, стосовно яких у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земель водного фонду підлягають обовязковій державній експертизі. Позивачка вважає, що сам факт надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою автоматично зобов»язує орган місцевого самоврядування погодити цей проект, проте суд вважає таку позицію помилковою і вважає, що Бердянська міська рада, враховуючи практику розгляду судами аналогічних спорів, правові висновки Верховного суду, які є обов»язковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права, прийняла законне та обґрунтоване рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки ( кадастровий номер 2310400000:09:012:0228) у довгострокову оренду [PERSON] за адресою м. Бердянськ пр. Пролетарський, 190-а на вказаних вище підставах. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed