Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона є власницею Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Разом із своїм чоловіком [PERSON] придбала спільну власність, а саме житловий будинок [ADDRESS] , набувши право спільної власності по Ѕ частки на кожного за договором купівлі-продажу від 28.07.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Тіхоновою Л.В. за реєстровим номером 1229 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2019 року. Після смерті чоловіка в неї виникли проблеми із оформленням спадщини померлого, яка складається із Ѕ частки придбаного ними житлового будинку з тих підстав, що в ході оформлення документів на спадщину, нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючому документі на Ѕ частину зазначеного житлового будинку, що належала померлому, допущена розбіжність, а саме у п. 10 договору купівлі-продажу від 28.07.2000 року існує запис наступного змісту «28 липня 2000 року цей договір посвідчений Тіхоновою Л.В., приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу» та у кінці договору існує запис та підпис «Приватний нотаріус Л.В.Тіхонова», але біля підпису приватного нотаріуса є відбиток печатки на якій є надпис «Міністерство юстиції України. Луганський міський нотаріальний округ. Приватний нотаріус Мяснікова Юлія Олексіївна». За рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 16.01.2020 року за нею було визнано її право власності на спадкове майно, яке складається з Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , що відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] . Однак коли вирішила розпорядитись своєю власністю - продати житловий будинок, нотаріусом було поставлено під сумнів її право власності вже на її Ѕ частку будинку, саме з підстав наявності у договорі купівлі-продажу будинку від 28.07.2000 року відбитку печатки приватного нотаріуса Мяснікової Юлії Олексіївни. Виправити цю помилку на даний час не можливо, оскільки приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округу Тіхонова Л.В. припинила свою діяльність з 2014 року, а нотаріальні справи залишились в архівних установах на території, яка тимчасово не контролюється владою України. Тому вона вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року позовну заяву повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, відповідно наданої заяви просила суд провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 4). Відповідач представник Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо позовної заяви не надав (а.с. 26). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі продажу житлового будинку від 28.07.2000 року, бланк серії АВМ №809655, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Тіхоновою Л.В. за реєстровим номером 1229, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку в рівних частках, (загальною площею - 66,4 м2, житловою площею - 38,4 м2) з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 16.01.2020 року справа № 419/2956/19 позовну заяву [PERSON] до Військово-цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на Ѕ частку житлового будинку )загальною площею 66,4 м2, житловою площею - 38,4 м2) з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Зазначене також підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 182865954 (а.с. 6) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204249197 (а.с. 9). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, за таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved