Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи – підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала у відповідача продавцем у магазині «Лукулл» за адресою м. Лубни вул.. Я.Мудрого, 17А згідно трудового договору від 28.01.2012 року з 28.02.2012 року по 13.06.2014 року. 13.06.2014 р. трудовий договір було розірвано за згодою сторін. Після звільнення та до цього часу відповідачем із нею не проводено повний розрахунок, а саме їй не виплачено заробітну плату за квітень 2014 р. в сумі 1225 грн., за травень 2014 р. – 1225 грн., за 13 днів червня 2014 р. – 530 грн. та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в 2014 році за 11 днів в сумі – 449 грн. На підставі викладеного позивач [PERSON] прохала суд стягнути з відповідача фізичної особи – підприємця [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 3429 грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та прохали його задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена в порядку ст.. 74 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомляла. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що [PERSON] працювала у фізичної особи – підприємця [PERSON] згідно трудового договору від 28.01.2012 року з 28.02.2012 року по 13.06.2014 року. 13.06.2014 р. трудовий договір було розірвано за згодою сторін. Згідно розрахунку заборгованості із заробітної плати, представленого до суду позивачем, після звільнення відповідачем із нею не проводено повний розрахунок, а саме їй не виплачено заробітну плату за квітень 2014 р. в сумі 1225 грн., за травень 2014 р. – 1225 грн., за 13 днів червня 2014 р. – 530 грн. та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в 2014 році за 11 днів в сумі – 449 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.. 83 КЗпПУ країни у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідачем розрахунок заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку позивача, не спростовано. З урахуванням викладеного , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду, судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: approved