Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 12/100 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В.Василевської, буд. 12 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у травні 1997 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. 02 лютого 1998 року рішенням Рівненського міського суду будинковолодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В.Василевської, 12, розділено між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та встановлено частки будинковолодіння в натурі: для [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено 51/100 частини будинковолодіння, а [PERSON] 12/100 частини будинковолодіння. Між позивачем та відповідачем після розлучення було укладено угоду, за якою вона викупила 12/100 частини будинколодіння за адресою м. Рівне, вул. В.Василевської, 12, яке належало на праві власності [PERSON], з умовою що останній буде зобовязаний виселетися з будинку та не турбувати її з дітьми. З моменту розлучення і до даного часу відповідач за вищевказаною адресою постійно не проживає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задоволити, у звязку із неявкою відповідача не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 40 (1934) від 09 жовтня 2015 року. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9784422 від 08.02.2006 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 475288 виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради від 08.02.2006 року, право приватної власності на домоволодіння № 12 по вул. В.Василевської в м. Рівне мають: [PERSON] на 27/100 частки домоволодіння, [PERSON] на 13/100 частки домоволодіння та [PERSON] на 13/100 частки домоволодіння. З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у [INFO], вбачається, що у вказаному помешканні, окрім позивача [PERSON] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Як встановлено з пояснень позивача відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з травня 1997 року і до даного часу в будинку № 12 по вул. В.Василевської в м. Рівне не проживає. Факт не проживання відповідача у вказаному помешканні підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. [PERSON], у відповідності до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод в користуванні своєю власністю. Аналізуючи докази по справі у сукупності, суд вважає доведеним факт тривалого не проживання відповідача у вказаному помешканні. Поважних причин його відсутності за місцем реєстрації із досліджених судом доказів встановлено не було, а тому його слід вважати таким, що втратив право на користування житлом. Крім цього, реєстрація відповідача у вказаному домоволодіння порушують права позивача, як власника. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] 243,60 грн. сплаченого нею судового збору. На підставі ст.ст. 72 ЖК України, ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved