Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чаплинського районного суду Херсонської області із заявою, в якій з урахуванням уточнених вимог просила суд встановити факт належності їй архівної довідки №09/857-190, та архівної довідки №09/87-191, виданих архівним відділом Чаплинської районної державної адміністрації 17 червня 2021 року. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що на даний час досягла пенсійного віку та почала збирати підтверджуючі трудовий стаж документи. При отриманні архівних довідок, щодо підтвердження стажу роботи у господарстві, яке на даний час ліквідовано, а саме у первинних документах, щодо прийняття її на роботу, виявлено невідповідність її імені в наказі про прийняття в якості робочої до радгоспу ім.. Кудрі де її ім`я зазначено як [PERSON] , тоді як в дійсності її ім`я вказується як [PERSON] . Вказана розбіжність у написанні її даних може призвести до порушення її прав, щодо своєчасного призначення пенсії, тому звернулася до суду з даною заявою, в якій спочатку просила суд встановити факт перебування її у трудових відносинах з радгоспом ім.. Кудрі у період з 11.03.1980 року по 11.11.1997 року. Встановлення вказаного факту заявнику потрібно для призначення пенсії за віком. В подальшому заявником подано заяву про зміну заявлених вимог у якій просила суд встановити факт належності їй архівних довідок. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області направив до суду відзив на позовну заяву у якій просив суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , так як в даному випадку отримавши відмову у призначенні пенсії, остання за правилами адміністративного провадження матиме право звернутися до суду з позовом про оскарження рішення ПФУ, тому вважає, що в даній справі вбачається спір про право. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд змінені вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чаплинського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом [PERSON] народилася [INFO] в с. Широке Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданого 18.11.1998 року. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , заявник 11.03.1980 року прийнята до радгоспу ім.. Кудрі в якості робочої відділення №1. Відповідно до записів вищевказаної трудової книжки [PERSON] перебувала на посаді робочої ім.. Кудрі в період з 11.03.1980 року по 31.05.1984 року, а з 31.05.1984 року по 11.11.1997 року перебувала на посаді робочої по прийому молока радгоспу ім.. Кудрі. 11.11.1997 року звільнена з посади у зв`язку з ліквідацією підприємства. На даний час [PERSON] досягла пенсійного віку. У зв`язку з досягненням пенсійного віку збирає документи для призначення пенсії, в тому числі для підтвердження трудового стажу. Так як підприємство на якому було заповнено трудову книжку на даний час ліквідовано, звернулася до державного архіву для отримання довідки про заробітну плату та наказу про прийняття на роботу. Згідно архівного витягу від 17.06.2021 року №09/87-190 про прийняття на роботу по радгоспу ім.. Кудрі, за 1980 рік, в архіві наявний наказ від 26.03.1980 року про зарахування в якості робочої відділення №1 по радгоспу ім.. Кудрі [PERSON] з 11 березня 1980 року. Як вбачається з архівної довідки №09/87-191 від 17.06.2021 року, у документах архівного фонду радгоспу ім.. Кудрі Чаплинського району Херсонської області у відомостях про нарахування заробітної плати працівникам значиться [PERSON] . За 1991-1997 роки відомості про нарахування заробітної плати працівникам не виявлено. Крім того при отримання архівних довідок, зазначено про відсутність відомостей про [PERSON] у розпорядженнях голови з особового складу радгоспу ім.. Кудрі за 1997 рік, у зв`яжу з чим неможливо надати довідку про звільнення. Як встановлено судом, відомості у трудовій книжці [NUMBER] , архівному витягу від 17.06.2021 року №09/87-190 та архівної довідки №09/87-191 від 17.06.2021 року зокрема щодо прізвища та по-батькові особи повністю відповідають даним заявника, а також відповідають відомостям про роботу [PERSON] . При цьому відомості у архівних довідках, щодо імені особи, не збігаються з даними заявника, вказаними у її трудовій книжці та паспорті громадянина України, що перешкоджає їй у подальшому скористатися своїм правом оформлення пенсії та стало підставою звернення її до суду. Так, статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Згідно з ч. 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Як встановлено судом, в трудовій книжці [PERSON] належним чином відображено період її роботи, вірно зазначені відомості про її прізвище ім`я та по-батькові. Разом з тим, підтверджуючі довідки про стаж заявника та перебування її на відповідній посаді мають неточності, зокрема щодо її імені. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить суд встановити факт належності їй архівного витягу від 17.06.2021 року №09/87-190 та архівної довідки №09/87-191 від 17.06.2021 року і встановлення цього факту заявнику необхідне для подальшого звернення за призначенням пенсії за віком, адже наявні розбіжності у написанні по батькові в архівних довідках, архівному витязі та в паспорті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення по батькові заявника у правовстановлюючих документах, а тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо наявності спору між заявником та заінтересованою особою, суд вважає необґрунтованими, оскільки само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved