Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача з вимогою про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вказаний житловий будинок було побудовано [PERSON] в 1970 році. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі й на вищевказане нерухоме майно. Як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла своєчасно. Через те, що спадкодавцем не було отримано за життя свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно, вона не може оформити на себе спадщину. В судовому засіданні позивачка, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач - Горбівська сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позову не заперечують. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їхньої присутності, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали по справі, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що по [ADDRESS] розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Як вбачається з витягу з погосподарської книги Горбівської сільської ради Герцаївського району, житловий будинок з господарськими спорудами який розташований по [ADDRESS] зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1970 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в [ADDRESS] побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1970 року в сільській раді за [PERSON] то з того часу остання була власником цього житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Горбівської сільської ради 25.04.2005 року серії [NUMBER]. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т.ч. і на її житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкодавець [PERSON] все майно яке належало їй на день смерті на випадок своєї смерті заповіла в рівних частках позивачці та третій особі по справі - [PERSON] згідно заповіту від 20.03.1990 року посвідченого секретарем Горбівської сільської ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі за №16. Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи померлої [PERSON], позивачка, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. 08.04.2006 року позивачка звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 15.10.2013 року останньою було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в частині земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій [PERSON], тобто спадкодавцю. Окрім того, з матеріалів спадкової справи померлої [PERSON] вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, відмовилась від спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину, в т.ч. і на обов'язкову частку, після смерті [PERSON], немає. Оцінюючи вищенаведені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, так як спадкодавцю, належав вищезазначений житловий будинок, а позивачка як спадкоємець за заповітом в свою чергу прийняла спадщину після смерті останньої, проте через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок постановою державного нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори від 29.11.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі ст.ст.1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved