Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а саме на 14 частку квартири [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Святошинською районною у м.Києві радою згідно розпорядження органу приватизації №2099 від 27.10.2006 року передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. 03 квітня 2012 року батько позивача, склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №765. Згідно вказаного заповіту все майно, яке буде належати йому на день смерті на праві особистої приватної власності та все те, що за законом мав [PERSON], в тому числі права і обов'язки по майну, права та обов'язки, які можуть належати в майбутньому [PERSON] заповів [PERSON] [INFO] батько позивача помер, після його смерті відкрилась спадщина. На день його смерті залишилось спадкове майно, що складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS], яку позивачеві заповідав батько. Вищевказане спадкове майно [PERSON] прийняла і звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори, де зареєстрована спадкова. Оригінал свідоцтва про право власності на житло був загублений, позивач з метою видачі дублікату свідоцтва звернулась до органу приватизації Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло, органом приватизації прийнято розпорядження №503 про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS]. 14 серпня 2012 року в установлений законом строк позивачка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, 18 листопада 2013 року [PERSON] отримала листа Першої Київської державної нотаріальної контори про те, що видати свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] неможливо, так, як права власності на вказану частку квартири у померлого на день його смерті не виникло, оскільки не зареєстровано на його ім'я, в звязку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що спірна квартира [ADDRESS] на праві спільної частковій власності належить позивачці у розмірі 14 частки. [PERSON] заповідав все своє майно позивачці. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку квартири, завідувачем Першої київської державної нотаріальної контори відмовлено з підстав не виникнення у померлого [PERSON] права власності на вказану частку квартири на день його смерті, оскільки не зареєстровано на його ім'я, а згідно зі ст.ст. 182, 331 ЦК України право власності на квартиру виникає з моменту державної реєстрації цього права, у зв'язку з чим вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, згідно яких просить слухати справу без його участі, постановивши рішення згідно закону (а.с. 36). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надали письмові пояснення, зазначивши, що визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду, томурозгляд справи залишають на розсуд суду (а.с. 29). У звязку із зазначеним, суд вважає можлим розглядати справу без участі не зявившихся у судове засідання сторін, які не виявили бажання бути присутніми під час розгляду справи, за наявними матеріалами справи та наданими доказами, згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, який не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як роз'яснено у п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.09.1981 року серії [NUMBER] (а.с. 5). 27.06.2006 року Святошинською районною у м.Києві радою, згідно розпорядження органу приватизації №2099 від 27.10.2006 року передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, відповідно до свідоцтва про право власності від 27.10.2006 року (а.с. 11). Відповідно до технічного паспорту, квартира [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: загальна площа - 43,7 кв.м.; жила площа - 26,1 кв.м. 98(а.с. 12-13). В квартирі [ADDRESS] станом на 04.12.2013 року зареєстровані три особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], згідно до довідки форми №3 виданою ЄРРЦ Філія №814 (а.с. 16). Згідно даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.10.2006 року Святошинською районною у м.Києві радою, відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 31.08.2012 року (а.с. 15). З витребуваних матеріалів спадкової справи №947/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що 03.04.2012 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №765, відповідно до якого [PERSON] заповів все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер про, що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №6446, відповідно до свідоцтва про смерть від 06.04.2012 року виданим Відділом реєстрації смертей у м.Києві, серія [NUMBER] (а.с. 7). 18.11.2013 року позивачка звернулась із заявою до Першої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири (а.с. 9). Завідувачем Першої київської державної нотаріальної контори - Цопін Л.О. надано відповідь [PERSON], що неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні позивачка постійно проживала на час відкриття спадщини із спакодавцем, оскільки разом були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], від спадщини не відмовлялась та навпаки 18.11.2014 року звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Із матеріалів спадкової справи також вбачається, що 18.11.2013 року вказаною нотаріальною конторою у видачі відповідного свідоцтва на належну спадкодавцю 1/4 частку квартири [ADDRESS], відмовлено. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, судом встановлено, що дійсно належні позивачці права щодо власності на спадкове майно на вказану частку квартири не визнається іншими особами такі підлягають захисту, шляхом визнання відповідного права власності в порядку спадкування за заповітом. Так, згідно інформаційної довідки Київського БТІ від 31.08.2012 року квартира квартира [ADDRESS] дійсно зареєстрована на праві власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м.Києві радою 27.10.2006 року, розпорядження №2099, що відповідає копії свідоцтва про право власності на житло надане суду стороною позивача. Слід зазначити і те, що з огляду на норму статті 1241 ЦК України щодо права на обов'язкову частку у спадщині, суд з'ясовував існуванння у померлого неповнолітніх, повнолітніх, але непрацездатних дітей, інших визначених вказаною нормою осіб, на що представник позивача вказав про відсутність таких, які також не були виявлені з дослідження матеріалів спадкової справи, що також враховується судом при прийняття даного рішення за наявності обмежених повноважень суду у витребуванні чи збиранні доказів по справі, яка ним розглядається. Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог,

Outcome: approved