Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про зміну розміру стягуваних аліментів із [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати із відповідача на її користь 800 грн. аліментів, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2001 році було розірвано. В період цього шлюбу у них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO] Рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 2-173-2001 із [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх заробітків відповідача до повноліття дитини. Однак позивач вважає даний розмір аліментів недостатнім для утримання дитини, оскільки відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, аліменти сплачує не в повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах, хоча витрати на утримання дитини значно зросли. А тому [PERSON] вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, оскільки останній фізично здоровий, працездатний, окрім їхньої спільної дитини інших утриманців не має, утримує за місцем свого проживання велике господарство, а тому має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак письмово повідомляла суд про здійснення розгляду справи у її відсутність (а.с. 32, 39), позаяк не має можливості особисто прибути на розгляд справи у зв'язку з проживанням у іншому місці, дорогим проїздом та нестабільною обстановкою в країні. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив суду, що викладені у позовній заяві мотиви та обставини не відповідають дійсності. Зазначив, що аліменти на утримання сина [PERSON] він сплачує у повному обсязі та заборгованості перед позивачем не має. А можливості сплачувати аліменти у збільшеному розмірі у нього відсутні, так як на його утриманні також перебуває інша неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка часто хворіє неврологічними захворювання, на лікування яких постійно затрачаються великі кошти. Він проживає в селі, ніде не працює та утримує себе і свою сім'ю лише за рахунок підсобного господарства, а тому наявне матеріальне становище його жодним чином не покращилось, і змоги сплачувати аліменти у більшій сумі ніж на даний час у нього не має. За таких обставин [PERSON] просив відмовити у задоволені позову. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та врахувавши письмові доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу РАГС Московського РУЮ м. Харкова зроблено запис за № 1308 від 29.11.2001р. (а.с. 3). Від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2001р. з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON], яка у даний час змінила прізвище на [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 24.09.2001р. і до досягнення дитиною повноліття . На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі ДВС Хмільницького МРУЮ (а.с.6). Як зазначає позивач у своїх вимогах, підставою для звернення до суду із даним позовом є недостатній розмір аліментів, що стягуються із відповідача за попереднім судовим рішенням та існування можливості у відповідача сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить із наступного. Так, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При цьому згідно вимог статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів встановлений у твердій грошовій сумі. Разом із тим положення ч.1 ст.192 СК України вказують на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Частинами 1, 2 та 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході розгляду справи судом встановлено, що доводи, які викладені позивачем у своїй позовній заяві та додаткових поясненнях щодо підстав зміни розміру аліментів не знайшли свого підтвердження належними доказами. Так, із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] рішення суду від 02.10.2001р. по справі № 2-173 виконує належним чином та станом на 01.08.2014 року заборгованості по сплаті аліментів не має, про що свідчить розрахунок державного виконавця відділу ДВС Хмільницького МРУЮ. Тобто твердження позивача про те, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає та сплачує аліменти не в повному обсязі не заслуговує на увагу. Також позивачем не доведено, що відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Як свідчить довідка виконкому Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 12.09.2014р. № 483, [PERSON] на території сільської ради не працює. Із пояснень відповідача, які він надав в судовому засіданні, вбачається, що у даний час він ніде не працює та єдине джерело його доходу це домашнє підсобне господарство, яке він утримує разом зі своєю сім'єю. Тобто покращення матеріального становища відповідача не відбулося. Як свідчать матеріали справи жодних відомостей про зміну матеріального становища позивача як одержувача аліментів, її сімейного стану, стану здоров'я чи стану здоров'я дитини матеріали справи не містять. Із долучених позивачем довідки про склад сім'ї (а.с. 7) та довідки управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради № 1186 від 16.07.2014р. (а.с. 19) слідує, що позивач проживає у квартирі свого брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та працює комірником в ДНЗ № 12 м. Харкова, де сума нарахованого доходу за період з січня по червень 2014 року становить 10494,05 грн. Навпаки, сімейний стан відповідача як платника аліментів, після ухвалення судом рішення про їх стягнення, змінився. Зокрема, як пояснив [PERSON] у даний час він проживає у фактичних шлюбних відносинах в [ADDRESS] із гр. [PERSON], з якою виховують їхню спільну дитину [PERSON], [INFO] Підтвердженням цього слугує довідка Кропивнянської сільської ради від 12.09.2014р. № 484, а також копія свідоцтва про народження дитини [NUMBER], яке долучене до матеріалів справи. Тобто у сім'ї відповідача з'явилися інші особи, яким відповідач зобов'язаний надавати утримання за законом і які фактично знаходяться на його утриманні. Згідно виписок з медичної картки амбулаторного хворого, [PERSON] протягом 2013-2014 років перебувала на лікуванні у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарня з приводу неврологічних захворювань, проходила лікування, витрати по якому оплачував відповідач, на підтвердження чого останній надав суду фіскальний чек на придбання медичних препаратів за 26.09.2014р. на суму 311,92 грн., а також направлення на проведення [PERSON] МРТ головного мозку від 26.09.2014р. Виходячи із вищенаведеного суд вважає, що існуючий сімейний стан платника аліментів, його матеріальне становище не дозволяють йому сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі. Таким чином суд приходить до висновку, що обставини, які згідно ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів у судовому засіданні позивачем доведені не були. Саме лише пояснення позивача про необхідність сплати аліментів у збільшеному розмірі у зв'язку зі збільшенням витрат на утримання дитини без надання доказів на підтвердження цих обставин, є недостатнім для того, щоб змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у задоволенні даного позову не є перешкодою для повторного звернення до суду із новим позовом у разі встановлення для цього відповідних підстав, передбачених ст. 192 СК України. Враховуючи прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору, від оплати яких позивач була звільнена, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed