Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивований тим, що 29 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюбу з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі є недоцільним, суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що сторони постійно сваряться, що негативно відображається на розвитку їхніх дітей. Відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, а, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, застосовував до неї фізичне насильство. За місяць часу до звернення з позовною заявою до суду вони почали проживати окремо. Вжиті судом заходи для примирення сторін жодних результатів не дали, що стосується дій відповідача за час періоду, наданого судом для примирення, то він заходи для такого не вживав, а продовжував скандалити. Просила шлюб розірвати. Відповідач проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що не має наміру розривати шлюбу. Бувало, що інколи між ними виникали сварки, однак твердження позивачки про застосування відносно неї психологічного чи фізичного насильства не відповідають дійсності, однак вони дійсно спільно не проживають. У судове засідання 10 липня 2017 року відповідач не зявився, причин неявки суду не повідомив, з заявами, клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, хоча був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином. З огляду на те, що неможливо встановити поважність неявки відповідача у судове засідання, у суду не було обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи. Враховуючи той факт, що судом вже було розпочато розгляд справи по суті, сторони надавали свої пояснення у судовому засіданні 30 травня 2017 року, сторонам надавався строк для примирення, зважаючи на строки розгляду справи, суд ухвалив завершувати розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 29 квітня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 150, що стверджується свідоцтвом про шлюб І-СГ № 032036 /арк. справи 3/. У шлюбі у сторін народилися син [PERSON], [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 121307, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області /арк. справи 5/ та дочка [PERSON], [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 334019, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області /арк. справи 4/. Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально. З позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що фактично шлюбні відносини припинено з березня 2017 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Вжиті судом заходи примирення подружжя не допомогли зберегти сімю, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Ні позивачка, ні відповідач, не зважаючи на його заперечення проти розірвання шлюбу, не здійснили жодних кроків для збереження їхньої сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить\~ інтересам позивача, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved