Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 17 листопада 2013 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить також право на земельну частку (пай), який належав померлій на підставі державного акту серії ІІІ-ВН №058932, виданного згідно рішення Жмеринської РДА №207 від 25 серпня 2002 року. 13 грудня 2011 року її мати склала заповіт, яким заповіла все свої майно їй [PERSON] У визначений ст. 1270 ЦК України вона звернулася до Жмеринської державної нотаріальної контори. Після сплину 6 місяців після смерті матері вона звернулася до нотконтори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки був втраченй правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) на імя [PERSON] На підставі викладеного просить визнати за нею право на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ВН №058932 виданого згідно рішення Жмеринської РДА від 25 серпня 2002 року №207, розташованого на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Ухвалою суду від 08 грудня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] - рідного брата позивача (а.с. 38) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримує за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області позов визнав, не заперечував щодо задоволення позову, про що подав письмову заяву. У судовому засіданні вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач взяв на себе всі витрати по похованню матері. Пояснює також, що заповіт, яким спірна земельна ділянка заповідалась матір'ю позивачеві, не скасований, не відмінений, не визнанний недійсним. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, підтримує надані письмові пояснення (а.с. 47-48) відповідно до яких проти позову про те, що позивачка має право на спадщину, не заперечує. Разом із тим вказує, що оригінал Державного акту ІІІ-ВН №05892 на право власності на земельну ділянку площею 3,9949 га на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521083400:04:003:0167, що виданий спадкодавцю [PERSON] сільською радою не втрачений. Його оригінал знаходиться у нього. Цей документ був переданий його матірю [PERSON] напередодні її смерті. На даний час він відмовляється передати оригінал вказаного державного акту позивачу, оскільки та не хоронила мати та не відшкодувала йому витрати на поховання. Окрім того, позивач безпідставно не допускає його до домоволодіння. Вважає, що треба поділити земельний пай порівну між ним та позивачем. До суду з позовами щодо цієї земельної ділянки та заповіту матері не звертався. Підтвердив, що судом йому було роз'яснено таке право. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2013 року в с. Новоселиця Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON] мати позивачки, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 12, 10, 11) 13 грудня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с. 13), який на час відкриття спадщини не змінено та не відмінено. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 3,9949 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області та належала померлій 17 листопада 2013 року [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН №058932 виданого 25 серпня 2002 року на підставі рішення Жмеринської районної державної адміністрації від 25 червня 2002 року 207, копія якого надана суду (а.с.18) Оригінал Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] серії ІІІ-ВН №058932, було втрачено і з цього приводу позивачкою було розміщено оголошення у газеті. (а.с. 14) Відповідно до довідки управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області № С-39/0-59/19-15 від 24 грудня 2015 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН №058932 від 25 серпня 2002 року «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» із земель сільськогосподарського призначення виданий [PERSON] згідно розпорядження Жмеринської РДА від 25 червня 2002 року №207 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №339 на території кури ловецької сільської ради за померлою [PERSON] закріплена земельна ділянка №204 площею 3,9949 га. Станом на 20 грудня 2015 року грошова оцінка земельної частки (паю) з коефіцієнтом індексації становить 64417,92 грн. Відповідно до постанови КМУ від 17.10.2012 р. №1051 кадастрові номери земельним ділянкам присвоюються на підставі відповідних заяв замовників документації із землеустрою. (а.с. 16) Позивачці державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 3,9949 га на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за померлою 17 листопада 2013 року [PERSON] (а.с. 17) Відповідно копії спадкової справи №631/2013, відкритої до майна померлої 17 листопада 2013 року [PERSON] (а.с. 26-34), позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, звернулися до нотаріальної контори із письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] - відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36077319 від 12 грудня 2013 року заповіт, складений [PERSON] 13 грудня 2011 року, на час відкриття спадщини чинний. (а.с. 33) Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 125 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до розяснень, що містяться у п.10 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, з врахуванням вищевказаного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,9949 га на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №058932, виданого 25 серпня 2002 року, належної [PERSON], померлої 17 листопада 2013 року в с. Новоселиця Жмеринського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON]. При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] про часткове визнання позову, оскільки заповіт складений 13 грудня 2011 року [PERSON] на час відкриття спадщини є чинним, він не скасований та не відмінений. В силу положень ст. 1254 ЦК України заповіти, складені 21 жовтня 1994 року та 16 жовтня 2002 року [PERSON]на користь [PERSON] (в теперішній час [PERSON]Ф.) є такими, що скасовані новим заповітом, складеним 13 грудня 2011 року. Окрім того, судом не встановлено право відповідача [PERSON] на обовязкову частку у спадщині згідно з нормами ст. 1241 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини він ще не досяг пенсійного віку, а з приводу інших, передбачених законом підстав на обовязкову частку у спадщині, відповідач [PERSON] суду не зазначив та не надав відповідних доказів.

Outcome: approved