Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, який згодом уточнила та який мотивувала тим, що за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.11.2017 відповідач на утримання сина [PERSON], [INFO], сплачує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 889 грн. щомісячно. З часу ухвалення указаного рішення розмір витрат на утримання сина значно зріс, малолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів у звязку із збільшенням потреб у навчанні, харчуванні, розвитку та іншому. Прохання позивача розподілити вказані витрати між батьками - відповідач ігнорує, посилаючись на відсутність роботи. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування, навчання, розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб відповідач не бере. Посилаючись на те, що у добровільному порядку вирішити питання з відповідачем немає можливості, питання щодо витрат, крім аліментів, які сплачує невчасно, вирішити не можливо, розмір доходів відповідача не відомий, оскільки останній приховує їх розмір, позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 06.11.2017 на утримання сина [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просить стягнути зі [PERSON] на її користь додаткові витрати, повязані із лікуванням, навчанням, розвитком талантів, здібностей дитини, забезпечення його духовних та культурних потреб на утримання сина [PERSON], [INFO], періодично по 500 грн. щомісячно. У відзиві на позов відповідач указав, що позов визнає частково. Часткове визнання відповідач обґрунтовував тим, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи сплату із дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Проти обставин, указаних позивачем заперечує у повному обсязі. Із сином він спілкується, приймає активну участь у його вихованні та розвитку. Від утримання сина він ніколи не ухилявся. У 2018 році їздив із сином на відпочинок до моря у місто Коблево для оздоровлення. За рішенням суду від 06.11.2017 аліменти сплачує, заборгованості не має. Добровільно сплачує позивачу 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Постійної роботи на цей час не має. Вимогу позивача про стягнення додаткових витрат на утримання сина не визнає, оскільки позивач не надала жодних доказів, понесених нею додаткових витрат на сина у зв'язку із його лікуванням, навчанням, розвитком талантів та здібностей, забезпеченням його духовних та культурних потреб та іншого. Крім аліментів на утримання дитини він несе також і додаткові витрати. Коли син хворів та перебував на амбулаторному лікуванні в закладах охорони здоров'я він оплачував його лікування. Подарунки для сина на день народження, [PERSON] та Новий рік є для нього обов'язковими. Сімейне життя із позивачем не склалося, але це не впливає на його ставлення до сина. Відповідач вважає, що свої обов'язки щодо виховання, розвитку та утримання сина [PERSON] він виконує. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково, з підстав, що указані у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~ Матеріалами справи установлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2015 був розірваний, та мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.11.2017 [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 889 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.9). Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, суд виходить із того, що сторони мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини та відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Статтею 181 СК України передбачено,\~що способи\~виконання батьками\~обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З досліджених матеріалів справи судом не установлено, що дитина [PERSON] має незадовільний стан здоровя чи потребує додаткових витрат на розвиток її здібностей, талантів, тощо. Відомостей щодо незадовільного стану здоровя платника аліментів , його непрацездатності чи наявності інших утриманців, суду не представлено. Щодо майнового\~стану обох\~сторін,\~то на\~підставі довідок\~Тростянецької ДПІ\~Охтирського управління\~Головного управління\~ДФС у\~Сумській області\~судом установлено,\~що [PERSON]\~ у\~ 2017\~році працювала\~та отримувала\~доходи у\~вигляді заробітної\~плати,\~відомості щодо\~отримання доходів\~[PERSON]\~у виді\~заробітної плати\~у 2017-\~2018\~роках відсутні\~(а.с.13,\~36). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частково визнаючи заявлений позов відповідач указував, що добровільно сплачує позивачу 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, несе також і додаткові витрати, сплачував амбулаторне лікування сина, але доказів того відповідачем надано не було. У той же час, суд погоджується із посиланням відповідача щодо недоведеності заявленої позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат у сумі 500 грн. щомісячно на утримання дитини. Так, суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було надано жодного належного і допустимого доказу про понесені нею додаткові витрата на сина у зв'язку з його лікуванням, навчанням, розвитком талантів та здібностей, забезпеченням його духовних та культурних потреб та іншого. З урахуванням \~указаних обставин, матеріального та сімейного стану обох сторін, обов'язку кожного із батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, того, що стягнутий розмір аліментів за рішенням суду від 06.11.2017 у даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі з розміру 889 грн. щомісячно на розмір у 1500 грн. щомісячно, як про то заявлено позивачем у позові за її вибором. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial