Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Дубенківськоїсільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,9130 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,3506 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,3008 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. Одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, позивач не може у зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, оскільки будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, належить до суспільної групи - колгоспний двір та відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністров'я». Позивач [PERSON], представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали. Відповідач Дубенківськасільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили. Залучений до у часті у справі в порядку ст. 33 ЦПК України співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Залучений до участі у справі в порядку ст. 33 ЦПК України співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про розгляд справи у його відсутності подав заяву, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Судом встановлено такі обставини. Батьками позивача [PERSON].були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.01.2008 року. При укладенні шлюбу 04.02.1968 року з [PERSON] позивач змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 31.01.2008 року. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованих 18.10.2016 року Відділом держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER] належали: земельна ділянка площею 0,9130 га, розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; земельна ділянка площею 0,3506 га, розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]; земельна ділянка площею 0,3008 га, розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 11.03.2003 року на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністров'я» (тираж1501) розміщено оголошення. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 05.12.1980 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], належав колгоспному двору, який складається із п»яти членів, головою якого була [PERSON] Станом на 15.04.1991 року у даному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: [PERSON] (спадкодавець), 1924 р.н., [PERSON] (позивач) 1948 р.н, [PERSON], 1940 р.н., [PERSON], 1970 р.н., [PERSON], 1973 р.н., про що 28.09.2016 року виконкомом Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області видано довідку № 519. Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №388 від 14.11.2016 року, у [ADDRESS], розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 71,9 кв.м, житловою - 46,9 кв.м під літерою «А», літня кухня з підвалом «Б», стодола «В», стайня «Г», сарай «Д», огорожа №1, ворота, хв. №2. На даний житловий будинок 18.11.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 21.02.2011 року Дубенківською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO]. Судом встановлено, що вірне ім»я спадкодавця «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.02.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,9130 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,3506 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,3008 га, розташовану на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON], про що 05.11.1998 року складено заповіт, посвідчений секретарем Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №520, виданої 28.09.2016 року виконкомом Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON] [INFO] разом з нею проживали: [PERSON] (позивач), [PERSON] (внучка спадкодавця), [PERSON] (внук), [PERSON] (внук). Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийняла спадщину, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №1155/01-16 від 18.10.2016 року, оскільки спадкуванню підлягає житловий будинок, який належить до суспільної групи - колгоспний двір та у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], що підтверджується їхніми заявами від 10.10.2016 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.07.1997 року [PERSON] помер [INFO] Зі змісту інформаційного листа №1573/01-16, від 12.12.2016 року Монастириської державної нотаріальної контори, вбачається, що згідно даних спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання про підставність позову, позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]

Outcome: approved