Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, по якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 41, що знаходиться у будинку № 24/27, корп. 1 по вул. Героїв України у м. Кропивницький . В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі Реєстраційного посвідчення від 24.03.1992 року, посвідченого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації, є власницею квартири № 41 по вул. Героїв України, 24/27, корп. 1 у м. Кропивницький. В належній їй квартирі зареєстрована [PERSON], яка з жовтня 2014 року не проживає за вказаною адресою. На теперішній час місце знаходження відповідача [PERSON] невідоме. Будь-яких витрат на утримання квартири [PERSON] не несе, комунальні послуги не сплачує, що створює позивачу перешкоди у користуванні власністю. У звязку з тим, що за вищевказаною адресою зареєстрована відповідач, [PERSON] не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення від 24.03.1992 року, посвідченого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] є власницею квартир № 41 по вул. Героїв Сталінграда (Героїв України), 24/27, корп. 1 у м. Кропивницький /а.с. 7/. Відповідно до акту від 14.03.2017 року, підписаного керівником ОСББ «Перспективне-44» [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] прописана в квартирі № 41, проте не проживає за даною адресою ([ADDRESS]) з жовтня 2014 року /а.с. 4/. Факт не проживання [PERSON] за вищевказаною адресою в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 41 по вул. Героїв України, 24/27, корп. 1 у м. Кропивницький.

Outcome: approved