Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Христинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся [PERSON] - [PERSON] в селі Велика Севастянівка, Уманського району Черкаської області, факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.09.2006 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належне її майно, яка складається із земельної ділянки, площею 2,1124 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами с. Велика Севастянівка Уманського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності серія ІІІ-ЧР № 010894 та зареєстровано в реєстрі за № 199 від 30.10.2003 року, кадастровий номер 7124681000:03:002:0417. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом є її внучка [PERSON] . Відповідно рішення Христинівського районного суду від 26.10.2017 року, був встановлений факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після чого [PERSON] відповідно до закону звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті її бабусі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.11.2017 року, однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно, пояснивши, що відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Христинівська міська рада в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся [PERSON] - [PERSON] в селі Велика Севастянівка, Уманського району Черкаської області, факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.09.2006 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належне її майно, яка складається із земельної ділянки, площею 2,1124 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами с. Велика Севастянівка Уманського району Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності серія ІІІ-ЧР № 010894 та зареєстровано в реєстрі за № 199 від 30.10.2003 року, кадастровий номер 7124681000:03:002:0417. Відповідно рішення Христинівського районного суду від 26.10.2017 року, був встановлений факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Рішення суду набрало законної сили. Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач є сином спадкодавця, таким чином спадкоємцем першої черги за законом, який на день смерті позивачка, проживала з ним за однією адресою єдиною сім`єю, фактично прийняв спадщину, але належним чином не оформивши її на своє ім`я. У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядилася належним їй майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку - не подав заяву про прийняття спадщини та не надав належних доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на день її смерті, видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно немає можливості. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки довідкою сільської ради встановлено, що на час смерті [PERSON] з нею проживала [PERSON] тобто позивачка. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі. На підставі наведеного та ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1258 1261 ЦК України,

Outcome: approved