Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів, в якому просить: виділити в натурі належне позивачу нерухоме майно в [ADDRESS], а саме: 2/5 частини будинку, яка складається з коридору 2-1 площею 5,9 кв.м., санвузол 2-2 площею 3,7 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 15,8 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 1,0 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 10,7 кв.м., кухні 2-6 площею 6,7 кв.м., загальною площею 59,8 кв.м., господарські будівлі та споруди: ганок, сарай літ «В-1», вбиральня літ. «Д-1»; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] Позов обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно позивач є власником 2/5 частин житлового будинку № 4 з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Власниками 3/5 будинку [ADDRESS] є відповідачі. Реального розподілу домоволодіння не було. У відповідності до звіту про оцінку майна, який було проведено спеціалістом КП «Чернігівське МБТІ» від 27.07.2018 року 2/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є частиною одноповерхового житлового будинку, з надвірними будівлями загальною площею 60,6 кв.м., в тому числі житловою 39,7 кв.м. Проведено розподіл земельної ділянки і відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.10.2012 року позивачу належить 0,0227 га, виділеної відповідно до рішення Чернігівської міської ради 21 сесії 6 скликання від 31.05.2012 року. Згідно звіту Чернігівського МБТІ від 27.07.2018 року ринкова вартість будинку з господарськими спорудами становить 165047 грн. Згідно висновку судового експерта [PERSON] від 15.10.2018 року № 24-18 вартість частки в будинку складає 90460 грн. Після усних звернень до відповідачів, позивач не отримала згоди на поділ майна в натурі, тому звернулася до суду за захистом порушення своїх прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Вислухавши вступне слово позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1934 вбачається, що [PERSON] належить 2/5 частини будинку № 4 з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.07.2005 року за [PERSON] зареєстровано 2/5 частки будинку [ADDRESS], реєстраційний номер № 11058509 (а.с.13). Власниками 3/5 будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного КП «Чернігівське МБТІ» від 27.07.2018 року, 2/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є частиною одноповерхового житлового будинку, з надвірними будівлями загальною площею 60,6 кв.м., в тому числі житловою 39,7 кв.м. Ринкова вартість 2/5 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 165047,00 грн. (а.с.15-46). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.10.2012 року, виданого на підставі рішення Чернігівської міської ради 21 сесії 6 скликання від 31.05.2012 року, [PERSON] є власником земельною ділянки площею 0,0227 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно копії висновку експерта № 23-18 від 15.10.2018 року вбачається, що технічно можливо виділити в натурі 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] які належать [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2005 року. [PERSON], власнику 2/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] пропонується виділити (на плані показано синім кольором): коридор 2-1 площею 5,9 кв.м., санвузол 2-2 площею 3,7 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 15,8 кв.м, житлова кімната 2-4 площею 17,0 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 10,7 кв.м., кухня 2-6 площею 6,7 кв.м., загальною площею 59,8 кв.м., господарські будівлі та споруди: ганок, сарай літ. «В-1», вбиральня літ. «Д-1» (а.с.47-83). Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2 ст. 183 ЦК). З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб'єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб'єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб'єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб'єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved