Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до Дочірнього підприємства «Агрофірма Наірі» приватного малого підприємства «Апер», третіх осіб: Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області, Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, в якому просить визнати договір оренди землі від 1 лютого 2007 року недійсним, припинити дії відповідача з незаконного користування земельною ділянкою (паєм) площею 7,7418 га, що належить позивачці [PERSON], твідновити становище, яке існувало до порушення шляхом повернення майна; розірвати договір оренди від 1 лютого 2007 року і повернути у приватне володіння позивачки земельну ділянку загальною площею 7,7418 га, яка належить їй на праві приватної власності на землю згідно державного акту серія 1-ХР № 077050, виданого Надеждівською сільською радою Лозівського району Харківської області 01 квітня 2002 року, у стані не гіршому - порівняно з тим, у якому орендар отримував його в оренду; стягнути з відповідача у справі ДП «АФ «Наірі» ПМП «Апер» на її користь завдані майнові збитки з його вини у розмірі 99356,82 грн.; стягнути з відповідача у справі ДП «АФ «Наірі» ПМП «Апер» на її користь завдану моральну шкоду, спричинену з його вини у розмірі 30000 грн. Позивачка посилається на те, що вона на підставі Державного акту на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки площею 7,7418 га, розташованої на території Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області. С 01.05.2002 року ДП «АФ «Наірі» ПМП «Апер» користується її ділянкою. На початку 2011 року позивачці стало відомо про зміни у законодавстві і звернулася до орендаря у січні 2012 року з вимогою надати примирник договору. У лютому 2012 року їй було надано примирник договору оренди від 01 лютого 2007 року, зареєстрований 22.08.2007 року у Державному реєстрі земель Лозівського районного відділу реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по Земельних ресурсах». Із примирника договору їй стало відомо, що він укладений на 25 років, орендна плата визначалась у натуральній формі, що нібито становило 1,5% від вартості землі та у грошовому вигляді складало суму 1252 грн. Оскільки [PERSON] не підписувала даний договір оренди та не погоджувала з стороною умови договору, строк його дії у 25 років, то вважає, що він укладений проти її волі та під впливом обману. За результатами висновку експерта № 0768 від 28.02.2014 року підпис у договорі вчинено іншою особою, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси представляли представники за дорученням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснив, що позивачка договір оренди не підписувала. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Пояснив, що позивачка ніякого договору оренди землі в лютому 2007 року не підписувала. Вона думала, що орендар продовжує користуватися її земельною ділянкою відповідно до договору оренди від 01.05.2002 року. Про наявність договору оренди від 01 лютого 2007 року вона дізналася лише в 2012 році. Проведена почеркознавча експертиза, яка також підтвердила, що позивачка [PERSON] договір оренди не підсувала, підпис поставила інша особа. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що вони користуються земельною ділянкою [PERSON] на підставі договору оренди землі від 01.02.2007 року, строк дії договору 25 років, даний договір пройшов державну реєстрацію і є чинним. Всі зобов'язання за даним договором зі свого боку вони виконують, орендна плата сплачується регулярно. Просив суд застосувати строк позовної давності та врахувати, що позивач оспорює договір оренди 2007 року. Представник третьої особи, Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області, Ткач Ю.А. в судовому засіданні засідання не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди від 01.02.2007 року,в іншій частині заперечував проти задоволення в зв'язку з тим, що орендна плата була обумовлена самим договором оренди. Представник третьої особи, Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, в судовому засіданні не з'явився, надали до суду письмові пояснення та просили розглядати справу за відсутності представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що про договір оренди землі, яка належить їх бабусі, вона дізналася лише тоді, коли в 2012 році забрали позивачку до себе жити. В документах знайшли договір від 01.02.2007 року з додатком, в 2012 році повідомили орендаря, що мають намір забрати землю, однак земельну ділянку орендар їм не повернув. Орендну плату вона отримувала за позивачку і відвозила гроші їй, але договір оренди позивачка не підписувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2007 році були підготовлені договори оренди земельних ділянок, вона поставила як директор свій підпис та печатку, а потім роздала ці договори уповноваженим особам, які розносили їх пайщикам. Потім через деякий час договори було повернуто уже з підписами. В осені 2007 року пайщики заявили, що не згодні зі строком оренди, тоді були підготовлені доповнення до договору стосовно строку, але вона не знала, що їх так саме потрібно було зареєструвати, як і договори. Орендну плату платили регулярно до 2014 року, тому що за цей рік орендна плата сплачується по кінцю року . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона по довіреності від АФ «Наірі» займалася оформленням договорів оренди земельних паїв. Отримала договори та розносила їх орендодавцям. Потім через деякій час зібрала ці договори, провела їх реєстрацію. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачці [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,7418 га, яка розташована на території Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ХР № 077050, виданого 01.04.2002 року Лозівською райдержадміністрацією (а.с.18). Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.ст. 2-4 Земельного Кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Статтею 125 Земельного Кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До змісту ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як з'ясовано в судовому засіданні, відповідач з травня 2002 року використовував земельну ділянку, яка належить [PERSON] Частина 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» зазначає, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. В матеріалах справи міститься договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Дочірньим підприємством «Агрофірма Наірі» приватного малого підприємства «Апер» від 01.02.2007 року, укладений строком на 25 років, у письмовій формі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію та зареєстрований 22.08.2007 року за № 010767700044. Із доповнень до договору оренди земельної ділянки від 01.02.2007 року вбачається, що при проходженні 6 років, тобто починаючи з 1 січня 2013 року орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку. В цьому випадку орендодавець повинен не пізніше ніж за один рік повідомити письмово орендаря про намір розірвання договору. Дане доповнення є невід'ємною частиною договору та має однакову юридичну силу (а.с.162). Однак дане доповнення належним чином не зареєстровано. Крім того, із пояснень Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області № 872 від 23.12.2014 року вбачається, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, останній не містить інформації про реєстрацію права оренди земельної ділянки, розташованої на території Надеждівської сільської ради, КСП Пархоменко Лозівського району Харківської області, кадастровий номер 6323982500:02:000:0123. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як пояснив представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, у січні 2012 року позивачці стало відомо про існування договору оренди від 01.02.2007 року на 25 років, який [PERSON] не укладала та не підписувала, що змусило її звернутися до суду. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, відсутність вільного волевиявлення сторони при укладенні правочину є підставою для визнання такого правочину недійсним. У відповідності до ч.1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Основним елементом дійсної угоди є воля сторін. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи № 0768 від 28.02.2014 року підпис від імені [PERSON], зображення якого міститься в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 1 лютого 2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, тобто волевиявлення [PERSON] на укладення даного договору відсутнє. Висновок почеркознавчої експертизи був досліджений в судовому засіданні та ніким не оспорювався. В своїх поясненнях представник відповідача Дочірнього підприємства «Агрофірма Наірі» приватного малого підприємства «Апер» просив застосувати строк позовної давності та врахувати, що позов поданий в 2014 році, а оспорюється договір, укладений в 2007 році. Вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду. Однак з пояснень представників позивачки [PERSON] та зі змісту позовної заяви позивачки вбачається, що вона про існування спірного договору дізналася в 2012 році, а відповідач в судовому засіданні не обґрунтував належним чином та не довів, коли саме спірний договір оренди земельної ділянки був підписаний позивачкою та вручений їй. Отримання орендної плати позивачкою не є доказом того, що вона знала про існування договору, укладеного від 01.02.2007 року. До того ж, відповідач користувався земельною ділянкою [PERSON] з 2002 року, про що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні. Тому суд вважає, підстави застування строків позовної давності при розгляді даного позову відсутні. Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, суд приходить до висновку, оскільки [PERSON] договір оренди землі від 01.02.2007 року не підписувала, згоду на передачу своєї земельної ділянки відповідачу не давала, тобто не було волевиявлення власника земельної ділянки на передачу земельної ділянки в оренду, тому позовні вимоги про визнання договору оренди землі від 01.02.2007 року недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку власнику, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Що до вимоги про розірвання спірного договору оренди, суд вважає дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки визнання договору недійсним не тягне за собою розірвання договору, тому що даний договір вважається неукладеним. Щодо вимоги про відшкодування матеріальних збитків, суд вважає, дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою та її представниками не доведено, що позивачці дані збитки були спричинені. Також в матеріалах справи знаходяться відомості про сплачену та отриману позивачкою орендну плату. Питання невідповідності підписів у відомостях позивачкою та її представниками в судовому засіданні не ставилося, та про проведення відповідної почеркознавчої експертизи клопотання не заявлялося. Суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає в повному обсязі, оскільки дана вимога в жодному договорі не обумовлена, позивачкою та її представниками не доведено, які душевні страждання їй було заподіяно спірним договором та яким чином змінився її уклад життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial