Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до пункту 6 рішення Закарпатської обласної ради від 30.11.2017 № 985, комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради визнана правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». На підставі контрактів від 13.05.2009 року, від 01.08.2012 року та від 31.03.2015 року позивач період з 13.05.2009 по 08.05.2018 року виконувала обов`язку директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». Недоотримання нею заробітної плати на загальну суму 59733,28 грн. в установленому порядку підтверджено довідкою державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 15.07.2014 року № 07-06/109. 08.05.2018 згідно наказу № 12-к начальника комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради звільнено позивача, однак наказом не передбачено нарахування та виплату недоотриманої позивачем заробітної плати в порядку ст.ст. 116 та 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). За таких обставин, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 281458,80 (двісті вісімдесят одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім гривень 80 копійок) грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак через канцелярію суду її представник подав клопотання про розгляд про справи у відсутності позивача та її представника, яке міститься в матеріалах справи. Відповідач не забезпечив явку в судове засідання уповноваженого належним чином представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відповідач у визначений судом строк надав відзив на позовну заяву, згідно якого не визнає позов та просив у позові відмовити, власного розрахунку до відзиву не надавав. Позивач скористався правом подати відповідь на відзив у встановлений строк. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] , призначено на посаду директора Обласного комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель» рішенням сесії Закарпатської обласної ради від 24.04.2009 року № 863, яке в подальшому перейменоване в Комунальне підприємство «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» згідно рішення Закарпатської обласної ради № 268 від 12.08.2011 року. Обов`язки директора позивач виконувала на підставі Контрактів від 13.05.2009\~року,\~від 01.08.2012\~року та\~від 31.03.2015\~року,\~укладених із\~Закарпатською обласною\~радою в\~особі голови\~обласної ради. Пунктом\~5.1.\~Контракту від\~13.05.2009\~року,\~ пунктом\~3.1.\~Контракту від\~01.08.2012\~року та\~пунктом 3.1.\~Контракту від\~31.03.2015\~року чітко\~визначалося наступне:\~«За виконання\~обов`язків,\~передбачених цим\~контрактом,\~керівникові нараховується\~заробітна плата\~за рахунок\~частки доходу,\~одержаного підприємством\~в результаті його господарської діяльності». 30.11.2017 року рішенням сесії Закарпатської обласної ради № 985 Комунальне підприємство «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (Код ЄДРПОУ 33165909) реорганізоване в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Код ЄДРПОУ 33165909). Пунктом 6 рішення сесії Закарпатської обласної ради № 985 від 30.11.2017 року, Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради визнана правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». 22.02.2018 року прийнято рішення Закарпатської обласної ради № 1091 «Про звільнення директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», яким вирішено звільнити [PERSON] з посади директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та припинити дію Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» Боршовською Оксаною Василівною від 31.03.2015 року з 30 квітня 2018 року. Наказом начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради № 12-к від 08.05.2018 року звільнено [PERSON] з посади директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», внесено до трудової книжки позивача відповідний запис про звільнення та скріплено печаткою Комунальної установи. Відповідачем здійснено розрахунок при звільненні позивача, до якого увійшли: грошова компенсація за невикористану відпустку; вихідна допомога при звільненні; грошова компенсація за дострокове припинення контракту, з незалежних від керівника причин згідно п. 5.4 Контакту від 31.03.2015 року. Згідно довідки Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 15.07.2014 року № 07-06/109 зустрічної звірки в Комунальному підприємстві «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків з місцевими бюджетами на території Закарпатської області, проведено зустрічну звірку в Комунальному підприємстві «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» за ревізійний період з 01.01.2012 по 01.07.2014 року. Складання таких\~довідок Державною\~фінансовою інспекцією\~в Закарпатській\~області,\~як контролюючого\~органу,\~регламентовано було\~нормами ч.\~1\~ст.\~10\~Закону України\~«Про основні\~засади здійснення\~державного фінансового\~контролю в\~Україні» в\~редакції за\~19.04.2014\~року та\~ абзацу\~3\~пункту 26\~Порядку проведення\~інспектування Державною\~фінансовою інспекцією,\~її територіальними\~органами,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~20.04.2006\~року №\~550,\~в редакції 15.08.2013 року, яка діяла на момент її складення. Судом досліджено та встановлено, що згідно довідки Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 15.07.2014 року № 07-06/109, аналізом розрахунково-платіжних відомостей директора [PERSON] встановлено наступне: 1.\~за ревізійний\~період з\~01.01.2012\~по 01.08.2012\~року позивачу\~не сплачувалась\~надбавка за\~інтенсивність праці\~та особливий\~характер роботи\~у розмірі\~50\~%\~посадового окладу. Внаслідок цього позивачем недоотримано заробітної плати за цей період в сумі 15296,00 грн. в т.ч. січень-березень 2012року 6438,00 грн., квітень-червень 2012 6654,00 грн., липень 2012 2204,00 грн.; 2. за ревізійний період з 01.01.2012 по 01.08.2012 року, в частині виплати премії у розмірі 50% нарахованої заробітної плати за посадовим окладом, сума недоотриманої премії склала 9103,35 грн.; 3. за ревізійний період з 01.08.2012 по 01.07.2014 року надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% посадового окладу, позивачу не сплачувалась, чим недотримано умови п.3.1 Контракту, сума не нарахованої та не сплаченої надбавки склала 34238,65 грн.; 4. за ревізійний період з 01.08.2012 по 01.07.2014 року, премія сплачувалась у менших розмірах, чим недотримано умови п.3.1 Контракту, сума не нарахованої та не сплаченої премії склала 1185,28 грн. Таким чином, у за період з 01.01.2012 по 01.07.2014 року позивачу не виплачено належної заробітної плати в розмірі 59733,28 грн. Позивач звернулася до відповідача із заявою від 03.09.2018 року про виплату не отриманої заробітної плати в добровільному порядку. Відповідач не надав доказів нарахування та виплати позивачу вищевказаної заробітної плати, при цьому за змістом наказу відповідача № 12-к від 08.05.2018 року та довідкою про доходи [PERSON] від 08.05.2018 року № 02-10/25, не підтверджується нарахування їй невиплаченої заробітної плати за період з 01.01.2012 по 01.07.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В матеріалах справи містяться докази звернення позивача до відповідача 03.09.2018 року із заявою про проведення розрахунку та виплати недоотриманої заробітної плати в розмірі 59823,28 грн. в добровільному порядку. Суд приходить до висновку, що відповідач, Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, як правонаступник усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» має здійснити виплату позивачу недоотриманої нею заробітної плати. Статтею 1\~Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Частиною 1 ст. 94 \~КЗпП України і частиною 1 статті 1\~Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини третьої\~статті 21 КЗпП України\~контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.\~Сфера застосування контракту визначається законами України. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою статті 233 КЗпП України зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144ц13, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117\~КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно п. 8 якої, нарахування виплат, що обчислюються iз середньої заробітної плати за останні два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, такий правовий висновок узгоджується з позиціями висловленими Верховним Судом України в рамках справ № 6-1638цс17, № 6-1626цс17, № 6-1395цс16. Слід зазначити, що для обчислення середньоденної заробітної плати для оплати затримки розрахунку, в даному випадку беруться фактично відпрацьовані [PERSON] дні у розрахунковому періоді, при цьому не враховується час тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджено листком непрацездатності № 748610, та час перебування у відпустці, що підтверджено наказом начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради № 1-в від 12.04.2018 року «Про надання відпустки [PERSON] ». Заробітна плата за березень-квітень 2018 року становить 67014,00 грн. Кількість робочих днів: у березні 2018 21 робочий день; у квітні 2018 19 робочих днів, разом 40 робочих днів. Середньоденний заробіток: 67014,00 грн./40 робочих днів=1675,35 грн. за один робочий день. В березні 2018 року кількість фактично відпрацьованих робочих днів позивачем становить 19 фактично відпрацьованих робочих днів, а у квітні 2018 року - 9 фактично відпрацьованих робочих днів. Загальна кількість фактично відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді становить 28 робочих днів (березень-квітень 2018 року). Заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні протягом останніх місяців роботи (березень-квітень 2018 року) становить: - березень 2018 року 19 робочих днів х 1675,35 грн. середньоденного заробітку = 31831,65 грн.; - квітень 2018 року - 9 робочих днів х1675,35 грн. середньоденного заробітку =15078,15 грн. Середньоденна заробітна плата=(31831,65 грн.+15078,15 грн.)/28 фактично відпрацьованих робочих днів =1675,35 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] за фактично відпрацьовані робочі дні у розрахунковому періоді становить 1675,35 грн. Згідно доданого позивачем розрахунку середнього заробітку за період з 03.09.2018 по 30.04.2019 року, та через те, що справа підлягає розгляду по суті після закриття підготовчого засідання, яке мало місце 10.01.2019 року, суд вважає, що до задоволення підлягає розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 03.09.2018 по 30.04.2019 року в розмірі 281458,80 грн. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Закон України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до\~ч.2 ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи докази за власним внутрішнім переконням, виходячи з верховенства закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача не виплачена заробітна плата за період 01.01.2012 по 01.07.2014 року в розмірі 59733,28 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 281458,80 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved