Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на час відкриття спадщини 01.03.2016 року. Заяву обґрунтовувала тим, що вона є племінницею [PERSON], яка померла 01.03.2016 року. За життя вона мала постійне місце проживання. З травня 1970 року [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у [INFO] разом із своїм чоловіком [PERSON], шлюб з яким був зареєстрований 03.11.1957 року. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкова справа після її смерті не відкривалась. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік, [PERSON]. 23.12.2017 року [PERSON] помер. Відповідно до заповіту від 10.08.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] заповідав усе своє майно [PERSON]. Спадкова справа після померлого 23.12.2017 року [PERSON] заведена приватним нотаріусом [PERSON] 15.02.2018 року за №03/2018 за заявою №14 [PERSON] про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого 10.08.2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 801. У свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого відділом приватизації житла м. Полтави, зареєстрованого в КП «Інвентаризатор» 20.02.1998 року за №115-15938 зазначено, що квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно даних спадкового реєстру, спадкова справа після померлої 01.03.2016 року [PERSON] не відкривалась. Вказаний факт [PERSON] необхідно встановити для отримання спадщини, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку тим, що квартира перебуває у спільній сумісній власності, без визначення часток кожного з них у праві власності та відсутня реєстрація [PERSON] в спірній квартирі. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити. Представник заінтересованих осіб територіальної громади в собі Полтавської міської ради та приватний нотаріус Полтавського міського нотарільного округу Головного управління юстиції у Полтавській області [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши заявника [PERSON], представника заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Заявник [PERSON] є племінницею [PERSON], яка померла 01.03.2016 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.11.1957 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЯР № 752738 від 03.11.1957 року, актовий запис № 1178 (а.с.31). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року, виданого відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради згідно з розпорядженням за №604 від 02.02.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Право приватної спільної сумісної власності зареєстровано в КП «Інвентаризатор» у реєстровій кннизі за №115-15938 від 20.02.1998 року. [PERSON] померла 01.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-KE №320552 від 02.03.2016 року (а.с. 20). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Єдиним спадкоємцем після її смерті був чоловік [PERSON]. [PERSON] помер 23.12.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-KE №364819 від 23.12.2017 року (а.с. 21). На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO]. Відповідно до заповіту від 10.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим номером 801, [PERSON] заповідав усе своє майно [PERSON] (а.с. 24). Спадкова справа після померлого 23.12.2017 року [PERSON] заведена 15.02.2018 року за №03/2018 за заявою [PERSON]. Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що невизначені частки у квартирі, що перебуває у спільній сумісній власності та відсутня реєстрація [PERSON] в спірній квартирі. Із витягу із спадкового реєстру убачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про відкриття спадщини чи про відмову від спадщини після смерті дружини не звертався, що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Приписами статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Встановлення факту, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, так як від встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час смерті залежить право заявниці на отримання спадщини після смерті [PERSON] Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, а не будь-які інші довідки про місце проживання особи. Отже єдиним належним доказом підтвердження проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини може бути рішення суду, який вказаний факт встановить. Із роз»яснень пункту . 2 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року слідує: « Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.». \~ \~ \~ \~Як зазначалось вище спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, заяв про визнання спадщини відумерлою до суду не надходило, а отже спір про право відсутній. При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що спадщина після смерті [PERSON] не визнана відумерлою. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення вимог.

Outcome: approved