Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради, [PERSON] , треті особи Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку 5.020 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223255600:01:053:0012, що розташована на території Губиниської селищної ради в порядку спадкування за законом, після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 131033, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 18.11.2003р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:03:126:00489. В обґрунтування свого позову, позивач зазначає, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка за життя залишила заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради 28.04.2006року, відповідно до якого заповідала їй зазначену земельну ділянку. Після смерті матері вона з сестрою, [PERSON] , звернулись до нотаріальної контори, де нотаріусом було заведено спадкову справу № 201/2020, та нотаріус роз`яснила про те, що на квартиру [ADDRESS] , що належала матері, вони з сестрою отримають спадщину за законом в рівних частках, а на земельну ділянку отримає спадщину лише позивач, як спадкоємиця за заповітом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку їй було відмовлено у зв`язку з тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2021р. право власності на спадкову земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] на підставі державного акту від 18.11.2003року. Згідно довідки відділу у Новомосковському районі ГУ Держгеокадасту від 31.03.2021р. факт реєстрації зазначеної земельної ділянки за спадкодавцем підтверджено, про що свідчить і Витяг з ДЗК від 14.05.2021р., але позивачем не представлений правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку. В зв`язку з тим, що оригіналу Державного акту про право власності на спадкову земельну ділянку позивач не має, отримати його дублікат спадкоємець не має можливості, в силу закону, а без оригіналу правовстановлюючого документу не можливе отримання свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 02 червня 2021року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, в судове засіданні не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, вважаються такими, що повідомлені належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду поданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копії довідок відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 31.03.2021року та 26.05.2021року, відповідно до яких за [PERSON] , померлою [INFO] , зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 1223255600:01:053:0012, площею 5.020 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності посвідчено державним актом серія та номер ІІ-ДП № 131033 від 18.11.2003 року. Державний акт у відділі відсутній. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть. Після її смерті Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за номером 201/2020. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 201/2020 спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивач, спадкоємець за заповітом та за законом, донька [PERSON] , а також спадкоємець за законом, донька [PERSON] . Судом встановлено, що 28 травня 2021 року позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналу документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку. Крім того, суду відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 131033, що був виданий Новомосковською районною державною адміністрацією 18.11.2003р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01:03:126:00489. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1\~ст. 1225 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно\~ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у склад спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. В силу ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , прийняла спадщину у відповідності до вимог законодавства України, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину правомірно обумовлена тим, що відсутній оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначену земельну ділянку. Між тим, з урахуванням правомірності набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку, у спосіб, передбачений законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved