Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначила, що 09.08.2016 між нею, як орендодавцем, та ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» в особі його директора [PERSON], як орендарем, був укладений договір оренди транспортного засобу, а саме: універсал-В легковий, марки УАЗ, модель 3163-030, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №31630060541870, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CAT № 437762, видане центром ДАІ 6507 від 11.04.2014 року. Договір посвідчено нотаріально; строк оренди становить два роки. В той же день сторонами договору підписано акт прийому-передачі транспортного засобу. За умовами договору відповідач за користування автомобілем має сплачувати орендну плату готівкою один раз на квартал у розмірі 4 500 гривень. Загальна сума орендної плати становить 36 000 гривень. Всупереч умовам договору, відповідач лише один раз після укладання договору оренди сплатив за користування автомобілем 1000 грн. і у подальшому жодних виплат не здійснював. При зверненні до податкової інспекції у Голопристанському районі їй стало відомо, що станом на 21.08.2018 відповідачем сплачено податок за договором оренди за 4-й квартал 2016 року та за 1-й і 2-й квартал 2017 року, хоча фактично орендна плата за ці періоди не виплачувалася. Відомості про сплату податків за договором оренди за 3-й, 4-й квартали 2017 року та 1-й і 2-й квартали 2018 року у ДПІ відсутня. Строк дії договору оренди транспортного засобу від 09.08.2016 р. закінчився 09.08.2018 р., втім відповідачем так і не було виплачено обумовлену суму орендної плати. Тому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди, 3% річних та інфляційні витрати, що у загальній сумі становить 46825 грн.; просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із витрат на юридичну допомогу та судового збору. В ході розгляду справи представником відповідача надіслано відзив, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що дійсно, між позивачем та ДП «Геройське ДПП» в особі його директора [PERSON] був укладений договір оренди транспортного засобу. Договір з боку орендодавця був підписаний чоловіком позивачки [PERSON], який діяв від її імені на підставі довіреності і є співвласником орендованого транспортного засобу. У серпні\~2017\~року була\~проведена повна\~інвентаризація підприємства,\~за результатами\~якої встановлено,\~що на\~субрахунку «Інші\~дебітори кредитори»\~6851\~обліковується кредиторська\~заборгованість на\~користь фізичної\~особи [PERSON]\~в розмірі\~11454,06\~грн.,\~що утворилась\~по договору\~оренди транспортного\~засобу б/н\~від 09.08.2016\~року з\~III\~кварталу 2016\~року по\~II\~квартал 2017\~року включно. Дана кредиторська заборгованість є сумнівною, хоча взаємовідносини за даним договором визнавалися відповідачем як витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, що підтверджують здійснення платником податку витрат, відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, на підставі первинних документів: актів (звітів) про використання транспортного засобу за відповідні періоди, шляхових листів, актів списання ПММ тощо. На думку представника відповідача обовязок орендаря сплатити орендну плату за договором оренди виникає лише у випадку настання результату господарської операції і такий результат неодмінно має бути відображений у бухгалтерському обліку підприємства. Тобто, має бути документально підтверджено факт використання відповідачем орендованого транспортного засобу, а договір оренди не є підтвердженням цього факту. Після спливу II кварталу 2017 року відсутні первинні документи бухгалтерського обліку які б підтверджували фактичне виконання укладеного договору оренди між ДП «Геройське ДПП» та фізичною особою [PERSON] Окрім зазначеного, представник наголосив, що у серпні 2017 року директор з виробництва ДП «Геройське ДПП» [PERSON] самовільно вилучив транспортний засіб та використовував його для власних потреб, перебуваючи на лікарняному. Тобто, фактично транспортний засіб не вибув з володіння і користування власників (позивача та її чоловіка), що підтверджується Актом обстеження орендованого транспортного засобу № 1 від 01.09.2017 року. Зазначає, що орендований автомобіль повинен був у позаробочий час постійно знаходитись на підприємстві і використовуватись лише у виробничих цілях підприємства. Підсумовуючи викладене, вважає, що орендар не повинен сплачувати орендну плату за майно, яке вибуло з його користування на підставі волі власника (орендодавця) та яке фактично не перебувало у користуванні відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні, оскільки відповідач не виплатив суму, обумовлену договором оренди. Пояснила, що докази перебування автомобіля у володінні ДП «Геройське ДПП» (акти, звіти тощо) знаходяться у відповідача, який не заінтересований у їх наданні. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також додав, що позивач не зобовязана як орендодавець надавати будь-які акти виконаних робіт орендареві. Крім того, адвокатом було надано розрахунок витрат, понесених за надання правової допомоги, який перевищив суму, зазначену у позові, але просив задовольнити позов в цій частині вимог у розмірі, зазначеному попередньо - в сумі 8\~300 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги у розмірі 11\~454, 06 грн., відповідно до наданої бухгалтерської довідки, з проведеними відрахуваннями, на підставі наявних актів виконаних робіт. В іншій частині заявлених позовних вимог просив відмовити за недоведеністю їх позивачем. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і пояснив, що дійсно працював заступником директора ДП «Геройське ДПП». При виконанні своїх службових обовязків використовував транспортний засіб, який належить його дружині і який перебував в оренді підприємства. За використання транспортного засобу, орендна плата не сплачувалась. Після роботи автомобіль забирав до себе додому. Вимоги тримати автомобіль на підприємстві у позаробочий час керівником не висувалася. Звільнився з підприємства у липні 2018 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.08.2016 між [PERSON], від імені якої діє [PERSON] по довіреності, з однієї сторони та Державним підприємством «Геройське дослідно-промислове підприємство» в особі директора [PERSON] з іншої сторони був укладений договір оренди транспортного засобу (далі по тексту Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2564. За умовами даного договору позивач виступає орендодавцем і передає, а відповідач виступає орендарем і приймає за плату в строкове користування транспортний засіб, а саме: універсал-В легковий, марки УАЗ, модель 3163-030, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №31630060541870, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CAT №437762, виданого центр ДАІ 6507 від 11.04.2014 року (п. 1.1 Договору). Сторони узгодили, що автомобіль має бути переданий орендодавцю протягом пяти днів з дати підписання договору (п. 3.1). Пунктом 4.1 Договору встановлено, що термін оренди становить 2 (два) роки. Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору орендна плата сплачується у повному обсязі готівкою один раз на квартал, в період з 01 по 05 число місяця наступного за кварталом, у розмірі 4\~500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень за квартал. Загальна сума орендної плати становить 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень. До обовязків орендаря входить обовязок своєчасно сплачувати орендну плату та сплачувати податок фізичних осіб за орендодавця (пп. «в» п. 7.1 Договору). Як слідує з Акту№5 та Акту№6 приймання-передачі транспортного засобу від 09.08.2016, [PERSON] та [PERSON] передали, а ДП «Геройське ДПП» в особі директора [PERSON] прийняло автомобіль універсал-В легковий, марки УАЗ, модель 3163-030, 2006 року випуску, який є предметом оренди. Отже, з досліджених доказів вбачається, що між сторонами виникли орендні правовідносини за договором оренди транспортного засобу, що був укладений 09.08.2016. Орендодавець в день укладання договору передав транспортний засіб орендареві (наймачу), про що складено відповідні акти прийому-передачі. У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За змістом ч. 1 ст. 798 ЦК Украйни предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ст. 765 ЦК України). Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. З аналізу даних норм вбачається, що субєктами правовідносин за договором оренди транспортного засобу є наймодавець та наймач; обєктом виступає транспортний засіб; змістом же даних відносин є обовязок наймодавця передати наймачеві транспортний засіб на певний строк у користування і кореспондуючий обовязок наймача сплатити наймодавцю орендну плату. Тобто, право наймодавця на орендну плату виникає за умови передачі транспортного засобу наймачеві і настання відповідного терміну для проведення грошової виплати, обумовленої договором. За правилами ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що сторонами при укладенні договору оренди транспортного засобу дотримано вимоги законодавця щодо письмової форми правочину та нотаріального його посвідчення. Позивач виконав свій обовязок з передачі транспортного засобу у користування відповідачеві, про що складено акти приймання-передачі транспортного засобу. Таким чином, з часу приймання автомобіля у користування наймач має обовязок сплатити наймодавцю належну йому за договором суму коштів з настанням чергового терміну для такої сплати. Законодавець жодним чином не повязує виникнення такого обовязку з порядком ведення бухгалтерського обліку та фіксацією господарських операцій, оскільки метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства (ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Тобто, бухгалтерський облік відображає динаміку фінансового стану підприємства, яка є наслідком зокрема вчинення господарських операцій, а тому є питанням внутрішньої організації підприємства і не породжує обовязків контрагентів за договорами оренди вносити до такого обліку будь-які дані, слідкувати за їх достовірністю тощо. Крім того, цивільне законодавство не повязує право наймодавця на отримання орендної плати з фактичним використанням орендованого транспортного засобу наймачем, оскільки користування транспортним засобом у розумінні ст. 759 ЦК України починається з моменту його передачі наймачеві і не залежить від того чи він залучений до діяльності останнього (здійснює перевезення пасажирів, багажу, вантажу тощо), чи ні. Відтак, твердження представника відповідача про те, що автомобіль фактично не був задіяний у господарській діяльності ДП «Геройське ДПП» після ІІ кварталу 2017 року, а також твердження про відсутність первинних бухгалтерських документів по автомобілю не є підставою для звільнення наймача від обовязків зі сплати оренди, передбачених п.п. 5.1, 5.2, 7.1(в) Договору, ст. 762 ЦК України. Ухвалою суду від 12.11.2018 було зобовязано ДП\~«Геройське дослідно-промислове\~підприємство» надати\~докази,\~а саме: документи, що стосуються договірних взаємовідносин між «Орендодавцем» та «Орендарем», відповідно до укладеного між [PERSON] та ДП «Геройське ДПП» Договору оренди транспортного засобу від 09.08.2016 р. Представником відповідача на виконання зазначеної ухвали надано суду зокрема акт (звіт) від 01.10.2016 р. №2016/1 про користування автомобілем до Договору оренди транспортного засобу №2564 від 09.08.2016 р., згідно з яким орендна плата за користування автомобілем за 3-й квартал 2016 р. складала 2 592,00 грн. без ПДВ. Користування автомобілем, згідно зазначеного акту ,надано в повному обсязі, сторони одна до одної претензій не мають. 31.12.2016 р. сторонами Договору оренди був складений акт (звіт) №92016/2 про користування автомобілем до Договору оренди транспортного засобу №2564 від 09.08.2016 р., згідно з яким орендна плата за користування автомобілем за 4-й квартал 2016 р. складала 4 500,00 грн. без ПДВ, користування автомобілем надано в повному обсязі, сторони одна до одної претензій не мають. Аналогічним актом (звітом) №2017/1 від 31.03.2017 встановлено, що орендна плата за користування автомобілем за 1 квартал 2017 року складає 4500 грн. Актом (звітом) №2017/2 від 30.06.2017 встановлено, що орендна плата за користування автомобілем за 2 квартал 2017 року складає 4500 грн. Складання зазначених актів орендодавцем не вимагається законодавством і не обумовлено Договором. Проте, надання цих актів орендарем підтверджує факт визнання відповідачем обовязку здійснити орендну плату на користь позивача. Представником відповідача також надано до суду довідку про нарахування сум орендної плати та внесення за орендодавця податку фізичних осіб (а.с. 75). За даними вказаної довідки заборгованість ДП «Геройське ДПП» перед [PERSON] за договором оренди транспортного засобу від 09.08.2016 становить 11454,06 грн. Відповідачем не надано жодних документів на підтвердження того, що [PERSON] фактично отримала у готівковій формі будь-які суми в якості орендної плати за Договором, зокрема розписок про отримання коштів чи журналу з видачі коштів з особистим підписом позивача про їх отримання. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що [PERSON] орендований транспортний засіб було вилучено із користування ДП «Геройське ДПП», оскільки вказане не підтверджується належними та допустимими доказами. Так, Акт обстеження орендованого транспортного засобу № 1 від 01.09.2017 року (далі також акт №1), на який посилається представник відповідача у відзиві, вказує лише на те, що на момент складання акту на позабалансових рахунках ДП «Геройське ДПП» транспортний засіб універсал-В легковий, марки УАЗ, модель 3163-030, 2006 року випуску, не обліковувався і фактично на території підприємства відсутній. Період такої відсутності та її причини в акті не зазначені. Крім того, на вказаному акті відсутні реквізити та печатка підприємства, представником не надано оригінал документу для огляду. Як слідує з акту № 1, його складено на підставі Наказу № 23-1/П «Про створення термінової комісії» від 31.08.2017 р., але представником відповідача не було надано до суду зазначеного наказу. Крім того, про вказані в акті обставини не повідомлено орендодавця [PERSON], договір оренди не оскаржувався, тобто продовжив свою дію до 09.08.2018. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, оскільки відповідачем порушено умови договору оренди зі своєчасного внесення орендної плати, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за Договором підлягають задоволенню. В силу положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, виходячи із розрахунку заборгованості, наведеного позивачем у позовній заяві та не спростованого відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, а саме: судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 8300 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та наданим розрахунком.

Outcome: approved