Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про усунення порушень прав власності на житлове приміщення, мотивуючи тим, що у його приватній власності знаходиться житловий будинок господарськими будівлями, який розміщений по [ADDRESS] де він в даний час зареєстрований та проживає разом із своєю дружиною - [PERSON]. Вказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого 24 грудня 1987 року виконкомом Великобушинської сільської ради Немирівського району. Право власності на це житло було зареєстроване на той час у КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 122 від 24 грудня 1987 року. Відповідач [PERSON] являється внуком його рідної сестри, дочка якою і попросила його в свій час зареєструвати [PERSON], в його житловому будинку. Фактично він не проживає у їхньому житловому будинку з 2012 року, так як дійсне місце проживання разом із його сім'єю - житловий будинок також в [ADDRESS], який він придбав приблизно, як йому відомо, ще три роки тому. На його законну вимогу - як власника житла, до відповідача - як особи, що не являється його ні близьким родичем, ні членом сім`ї, знятись із реєстраційного обліку, [PERSON] відповідає відмовою. [PERSON] звернувся до Великобушинської сільської ради Немирівського району із письмовою заявою про зняття відповідача із реєстраційного обліку у його житлі. Однак, на дану заяву [PERSON] отримав відмову і йому було рекомендовано звернутись до суду з приводу вказаного питання. Будучи зареєстрованим у його житлі, відповідач порушує його позивача конституційне право, як законного володільця - вільно розпоряджатися своїм майном, а саме - житловим будинком. Він не несе витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, він не може належним чином оформити субсидію. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Право на повагу до житла визначено і в ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України та ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права, чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, відповідач [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності за місцем реєстрації понад строки, встановлені в ст.. 71 ЖК України - шість місяців. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В зв'язку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права, чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до норм ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно наявного в матеріалах справи акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.12.2016 року відповідач [PERSON] у вказаному приміщенні не проживає на протязі останніх трьох років, власником вказаного житла не являється, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного

Outcome: approved