Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - реєстраційного посвідчення № [NUMBER] виданого 20.07.1981 року, мотивуючи свою заяву тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Фактично після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка на момент смерті проживала і була зареєстрована з покійним. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . В даний час у заявника виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак у Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі, їй роз`яснили, що в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно їй буде відмовлено, і вона не зможе реалізувати свого права, оскільки в реєстраційному посвідченні прізвище її діда було помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », і це як вважає нотаріус ставить під сумнів належність вказаного вище правовстановлюючого документу, саме її покійному діду [PERSON] . У зв`язку із вищенаведеним вона звернулась до суду із відповідною заявою. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Заявник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Від представника виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення заяви. Згідно ч.1 ст 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відтак, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир -Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка на момент смерті проживала і була зареєстрована з покійним. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2019 року вбачається, що [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Копіями будинкової книги, інвентаризаційної справи та довідки Володимир-Волинського міського відділу земельних ресурсів щодо будинку та земельної ділянки, які знаходиться по [ADDRESS] , стверджується, що їх власником із 1981 року по день смерті [INFO] був [PERSON] , який також був зареєстрованим і постійно проживав у вказаному будинку. Однак, у відповідності до копії реєстраційного посвідчення від 20 липня 1981 року щодо вказаного будинку, прізвище його власника зазначене як [PERSON] . В даний час у заявника [PERSON] виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак у Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі, їй роз`яснили, що в оформленні спадщини, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно їй буде відмовлено, так як в реєстраційному посвідченні прізвище її діда було помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », і це як вважає нотаріус ставить під сумнів належність вказаного вище правовстановлюючого документу, саме її покійному діду [PERSON] . Зазначення в реєстраційному посвідченні прізвища саме як « [PERSON] » могло бути зумовлено неуважністю з боку посадових осіб, органу, який видавав відповідний правовстановлюючий документ. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстраційне посвідчення № [NUMBER] видане 20.07.1981 року на прізвище [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO] . При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст. 294 ЦПК України).

Outcome: approved