Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути із [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у частці від заробітку (доходу) батька, а саме: 1/3 частку заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 24 вересня 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO]. На даний час вона перебуває у шлюбі з відповідачем, однак приблизно п'ять років вони проживають окремо, кожен має свою сім'ю та дім. Відповідач працює трактористом у селі Клембівка Ямпільського району Вінницької області у ПрАТ ПК «Поділля», має відповідну заробітну плату, розмір якої їй невідомий, має також інші доходи від використання земельної ділянки (земельного паю) на території Клембівської сільського ради Ямпільського району Вінницької області та утримання корови та телят. Має також транспортний засіб «Жигулі». Добровільно на утримання своїх дітей кошти надає дуже рідко і в абсолютно малих розмірах. 31 січня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 25 лютого 2019 року на 11 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, однак не викликалися. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - паспорта громадянина України (а.с.2) судом встановлено, що позивачка народилася 27 грудня 1973 року у селі Стіна Томашпільського району Вінницької області. Місце проживання зареєстроване у [ADDRESS] Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 24.09.1995 року (а.с.4) судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1995 року. Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого повторно 14.09.2017 року (а.с.5) та серії [NUMBER] виданого 08.05.2012 (а.с.6) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї позивачки від 21.01.2019 (а.с.7) судом встановлено, що позивача зареєстрована у [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком, але фактично проживає по [ADDRESS] разом зі своїми дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Із витягу з Договору про надання юридичної допомоги від 14.12.2018 року (а.с.8) та акту виконаних робіт від 21.01.2019 (а.с.9) судом встановлено, що юридичну допомогу позивачці надавав адвокат Горбоконь Г.О. та за наданні юридичні послуги позивачка йому сплатила 300 гривень. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своїх неповнолітніх синів, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхніх спільних дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, так як позивач заявила саме такий спосіб захисту прав дітей - їх матеріальне забезпечення, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх синів, які є здоровими та у певній мірі матеріально забезпеченими. Матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, молодим та фізично здоровим, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, так як ніхто із сторін про це не заявив, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 23 січня 2019 року за вхід.№536, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 23 січня 2019 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривні 40 копійок, на момент звернення позивача до суду із позовною заявою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат щодо надання їй правової допомоги в сумі 300 гривень, то суд зазначає наступне: Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, згідно акту виконаних робіт від 21 січня 2019 року [PERSON] сплатила адвокату Горбоконь Г.О. 300 гривень в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. За таких обставин суд вважає, що вказаний платіжний документ є належним доказом на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 300 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved