Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом. Свою позицію мотивує тим, що за рішенням Народного суду Калуського району Івано-Франківської області від 18 червня 1970 року їй та її чоловіку виділено стару хату, східну половину недобудованої хати та стайню за теперішньою адресою: вул. І.Франка, 18 в с.Добровляни Калуського району. До 1979 року головою колгоспного двору був її чоловік, а в період з 1980 по 1987 роки вона. В 1987 році позивач разом із синами [PERSON] та [PERSON] у звязку із сімейними обставинами переїхала в с.Підмихайля, а в 1988 році також переїхала її матір [PERSON] Син [PERSON] залишався проживати в будинку в с.Добровляни, де був зареєстрований до смерті- 08.11.2014 року. [PERSON] стверджує, що хоча вони переїхали проживати в с. Підмихайля, в дальнійшому впродовж всіх років вона з синами брали участь працею та коштами в утриманні та веденні спільного господарства. Після смерті сина [PERSON], у травні 2015 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], де й довідалася, що будинок по вул. І.Франка, 18 в с.Добровляни Калуського району належить її сину [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району № 174 від 15.05.1989 року. Так як позивач-відповідач вважала дане свідоцтво незаконним, то просила суд поновити їй процесуальний строк для звернення до суду та визнати вказане свідоцтво недійсним. 02.12.2015 року [PERSON] змінила предмет позову та просила суд поновити їй строк для звернення до суду з позовом та визнати за нею право власності на частку в колгоспному дворі, а саме на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою: вул. І.Франка, 18, с.Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, що становить 1/4 частку в колгоспному дворі, який згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.05.1989 року, виданого Підмихайлівською сільською радою народних депутатів складається із 1/2 житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічними позовами, в яких просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою: вул. І.Франка, 18, с.Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, що становить 1/4 частку в колгоспному дворі, який згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.05.1989 року, виданого Підмихайлівською сільською радою народних депутатів складається із ? житлового будинку, розташованого за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] позов підтримала просить його задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачі-позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, оскільки вважають, що частка в колгоспному дворі не втрачена, так як кожен з них брав участь в утриманні та веденні спільного господарства в спірному будинковолодінні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Заперечила участь [PERSON], [PERSON], [PERSON] в утриманні та веденні спільного господарства в будинковолодінні, який належав її покійному батьку. Просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, оскільки з часу переїзду вищезазначених осіб пройшло 29 років. Після смерті батька [PERSON] його брати - [PERSON] та [PERSON] прийшли в дане господарство та намагались косити траву, однак вона викликала міліцію. Представник [PERSON] [PERSON] подав суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки 26.11.1987 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] вибули з господарства в с.Добровляни та прибули в с.Підмихайля по вул. Скородинського, 55, а пізніше 23.04.1988 року у вказане господарство прибула [PERSON], та вважає що позивачі втратили частку у колгоспному дворі по вул. І.Франка, 18 в с.Добровляни Калуського району, оскільки більше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні цього господарства, так як вибули в інше господарство у с.Підмихайля, де й проживають на даний час. Відповідно до положень абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно рішення Народного суду Калуського району Івано-Франківської області від 18.06.1970 року колгоспний двір [PERSON] в с.Добровляни було розділено на два двори, а саме у власність [PERSON] та [PERSON]- чоловіка позивачки, який помер в 1981 році, виділено стару хату вартістю 1000 крб., східну половину недобудованої хати, що складається з двох кімнат вартістю 1750 крб., та стайню вартістю 180 крб. (а.с. 5). З відповіді на адвокатський запит, наданої Добровлянською сільською радою 25.06.2015 року № 102 вбачається, що згідно даних погосподарських книг до 1979 року головою даного господарства був [PERSON] (1/2 житлового будинку); з 1980 року головою двору значилася [PERSON] 26.11.1987 року сімя вибула на постійне місце проживання в с. Підмихайля. Згідно даних господарських книг з 1991 року по 2014 рік головою даного господарства значиться [PERSON] (а.с. 6-7). З копії Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.05.1989 року вбачається, що членам колгоспного двору, головою якого [PERSON], належить 1/2 жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Франка, 18 в с. Добровляни (а.с. 51). Разом з тим, як вбачається з відповіді на адвокатський запит № 214, виданої 07.09.2015 року Підмихайлівською сільською радою, згідно погосподарських книг [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 26.11.1987 року прибули та зареєстровані за адресою [INFO], а з 23.04.1988 року за вказаною адресою зареєстрована також [PERSON] (а.с. 14 ) Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що інколи бачили [PERSON], [PERSON], [PERSON] біля господарства [PERSON] в с. Добровляни, які допомогали останньому, знають що [PERSON] та [PERSON] встановлювали паркан. [PERSON] ствердила, що [PERSON] довгий час проживав в дружини в с. Підмихайля, а не в своїй хаті в Добровлянах. Свідок [PERSON] ствердила, що являється тіткою відповідачки [PERSON] [PERSON] весь час був зареєстрований в своєму будинковолодінні в с.Добровляни, однак довший час проживав в будинку дружини [PERSON] в с. Підмихайля. Дружина часто їздила на сезонні роботи і вона допомагала доглядати за їх дочкою - відповідачкою по справі, [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] переїхали проживати з 1987 року в с.Підмихайля. До [PERSON] - батька відповідачки та власника 1/2 будинку відносились негативно, оскільки останній зловживав спиртним, участі в утриманні та веденні спільного господарства участі не приймали. В даний час [PERSON] хоче щоб її син [PERSON] йшов проживати в даний будинок, оскільки власного не побудував, і тому звернулась з даним позовом до суду. Свідок [PERSON], мама відповідачки [PERSON], підтвердила факт переїзду позивачів-відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з даного будинку в с. Підмихайля на постійне місце проживання. Не заперечила, що її покійний чоловік [PERSON] проживав з нею та з дочкою в її будинковолодінні в с. Підмихайля, як сім'я. [PERSON], [PERSON], [PERSON] в утриманні та веденні спільного господарства участі не приймали, відносились до чоловіка зверхньо, оскільки той зловживав спиртними напоями. Знали, що 1/2 будинку належить йому після смерті діда - [PERSON], а 1/2 належало на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 травня 1989 року. Згідно положень ст.ст. 75, 76 та 80 ЦК України в редакції 1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови у позові. Відповідно до розяснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знали про існування у них права на частку у колгоспному дворі по вул. І.Франка, 18 в с.Добровляни Калуського району Івано-Франківської області, однак з часу вибуття з даного господарства вони не витребовували належну їм частку як членам колгоспного двору у визначеному чинним законодавством порядку. А тому суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пропустили строк позовної давності. Поважних причин пропуску строків позовної давності суду не наведено та судом не встановлено, то суд вважає доцільним застосувати позовну давність до спірних відносин сторін, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed