Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя був членом КСП «Репінський» і при розпаюванні сільгосппідприємства, відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001, отримав сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Репінський», розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, серія ХР № 0106740. Вона проживала з [PERSON] з 1991 року по момент його смерті, тобто до [INFO] року. За час спільного життя вона по родинному доглядала за [PERSON] Таким чином, позивач вважає, що вона прожила з [PERSON] однією сім'єю понад 5 років. Посилається також на те, що відповідно до Книги Шостої Цивільного кодексу України, зокрема ст. 1264 зазначає, «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.» Відповідно до розділу Цивільного кодексу України - Прикінцеві та перехідні положення - пункту 5-го зазначається: правила книги шостої (спадкове право) Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Позивач у позові зазначає, що коли вона звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори їй було роз'яснено, що неможливо видати свідоцтво про право власності на спадок, бо факт спільного проживання однією сім'єю можливо довести тільки в суді, і також було зазначено, що по земельному сертифікату не видавалось Державного акту про право власності на земельну ділянку, в зв'язку з чим немає реєстрації права власності на землю спадкодавця [PERSON] Після цього їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Інших спадкоємців немає. З зазначених правових підстав [PERSON] вважає, що відповідно до вимог діючого законодавства України вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги та має право на успадкування майна, тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Репінський», розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, що належав на підставі сертифікату серії ХР № 0106740 [PERSON], померлому [INFO] року. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач проти позову не заперечував. Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12 листопада 1998 року Граківською сільською радою Чугуївського району Харківської області за актовим записом № 26 (а.с.5). За життя [PERSON] був членом КСП «Репінський» і при розпаюванні сільгосппідприємства, відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001, отримав сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Репінський», розміром 7,25 умовних кадастрових гектарів, серія ХР № 0106740 (а.с.6). Після смерті [PERSON] на зазначену земельну ділянку відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] постійно проживала однією сім'єю [PERSON]. Факт постійного проживання однією сім'єю спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою № 365, виданою Граківським сільським головою від 17 грудня 2013 року, де зазначено, що [PERSON], проживала разом з [PERSON] з 1991 року до [INFO] року та доглядала його до смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Крім того, депутатом Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області Лізогубовим Ю.А. в присутності трьох свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] складено акт, який підтверджує, що [PERSON] разом проживала, вела спільне господарство на протязі семи років і доглядала до смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8).Таким чином, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] прожила з [PERSON] однією сім'єю понад 5 років. Відповідно до статті 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Згідно до вимог статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, часом відкриття спадщини є [INFO] року, а місцем відкриття спадщини - с. Гракове, Чугуївського району Харківської області. На підставі вимог статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не склав заповіт, щодо вирішення долі вище вказаного майна, тому спадкування здійснюється за законом. У відповідності до вимог статті 1223 Цивільного Кодексу України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі вимог статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Зазначені норми закону застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України. Відповідно до листа Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 20 січня 2014 року, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, в термін, передбачений ст. ст. 529, 531 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року і заключних та перехідних положень до Цивільного кодексу України, прийнятого 16 січня 2003 року, (шість місяців), спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог статті 549 ЦК України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.19). Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані і за [PERSON] після смерті [PERSON], відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, повинно бути визнане право власності на спірну земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved