Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~із позовною\~заявою до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~який був\~зареєстрований між\~нею та\~відповідачем 01\~березня 2014\~року виконкомом\~Кам`яницької сільської\~ради Ужгородського\~району,\~про що\~складений відповідний\~актовий запис\~за №\~29,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують, за час перебування в шлюбі часто розходились. Позивач вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Термін для примирення просить не встановлювати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався 07.07.2021 та 14.09.2021. Позивач в судове засідання не з`явилася, при цьому представник позивача адвокат Бойко Б.Б. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій представник також зазначив, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, відповідно до вимог\~ЦПК України\~відзив від останнього на адресу суду не надходив. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2014 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01.03.2014 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 29. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Як зазначено у позовній заяві, сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При цьому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу\~згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач висловила своє бажання відновити дошлюбне прізвище, то у відповідності до\~ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу між сторонами позивачу слід присвоїти прізвище « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved