Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в 1989 році родина з трьох осіб (її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , на час вселення мала прізвище [PERSON] та вона, яка на час вселення мала прізвище також [PERSON] ) отримала із державного житлового фонду в користування житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . 08 лютого 1996 року батьки позивачки розірвали шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 1996 року було змінено умови договору найму житлового приміщення вказаної квартири, а саме: виділено матері дві суміжні кімнати площею 17,9 та 7,87 кв.м. відповідно, батьку виділено кімнату площею 12,9 кв.м. та зобов`язано АП «Азовжилсервіс» укласти з ними договір найму. На час ухвалення вказаного рішення суду, позивачка, яка народилася [INFO] не набула повноліття. 28 грудня 2001 року до цієї квартири було зареєстровано бабусю позивачки - [PERSON] (матір її матері). 02 серпня 2003 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на чоловіка - [PERSON] . 09 грудня 2004 року вона та її мати приватизували по 7/20 частини вказаної квартири кожна. 05 травня 2005 року мати позивачки уклала новий шлюб та змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] . З народження та до теперішнього часу вона мешкає в квартирі [ADDRESS] . 29 вересня 2018 року [PERSON] за проханням її матері та бабусі знялася з реєстрації в квартирі [ADDRESS] , щоб вони мали можливість отримати субсидію, при цьому вона фактично залишалася мешкати в квартирі. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті вона звернулася до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Потім вона дізналася про те, що батько не приватизував 6/20 частки квартири, хоча за життя неодноразово говорив, що він збирається приватизувати цю частину квартири. Після розірвання шлюбу її батько в іншій шлюб не вступив, інших дітей, крім неї у нього не було, тому вона є його єдиною спадкоємицею. До смерті батька вона користувалася як приватизованою частиною квартири так і частиною, що була виділена йому за рішенням суду. Просить суд визнати за нею право користування 6/20 часткою квартири [ADDRESS] , яка складається із житлової кімнати площею 12,9 кв.м., та 6/20 часток: кухні, вбиральні, коридору, шафи. Заперечуючи проти позовних вимог 08 квітня 2020 року представник відповідача надав суду відзив, відповідно до якого, 6/20 частки спірної квартири є власністю територіальної громади міста Маріуполя Донецької області. Частка квартири, яка знаходилася у користуванні [PERSON] перебувала у його користуванні на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.12.1996 року про зміну умов договору найму квартири та її виділ. 7/20 частки квартири належить на праві приватної власності [PERSON] , а 7/20 - [PERSON] . [PERSON] та позивачкою були набуті вказані частки внаслідок участі у безоплатній приватизації житлового фонду. [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим 01.03.2019 року був знятий з реєстрації у спірній квартирі. Позивачка [PERSON] та [PERSON] мали різні особові рахунки. Наявність різних особових рахунків та певного порядку користування квартирою дають підстави вважати, що позивачка із [PERSON] користувалися двома суміжними кімнатами 17,9 кв.м. і 7,87 кв.м. Окрім цього, [PERSON] за час користування 6/20 частиною квартири не давав згоди на вселення позивачки. Доказів проживання та ведення її спільного господарства разом з батьком не надано. Згідно довідки територіальної громади міста Маріуполя та копії паспорту позивачки, вона знімалася з реєстрації по [ADDRESS] 29.09.2018 року та зареєструвалася по [ADDRESS] . З відомостей реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вищевказана квартира належить чоловіку позивачки - [PERSON] . Сама ж позивачка знялася з реєстрації за вищезазначеною адресою 17.09.2019 року та знову зареєструвалася по [ADDRESS] з 24.09.2019 року разом із дитиною - [PERSON] . Таким чином, позивач знялася з реєстрації майже за 4 місяці до смерті [PERSON] та зареєструвалася з дитиною через 8 місяців після його смерті. До того ж позивачка знімалася з реєстрації в квартирі [ADDRESS] , яка належить її чоловіку - [PERSON] . Також, останньому належить квартира [ADDRESS] . Обидві квартири, [ADDRESS] та [ADDRESS] , були придбані чоловіком позивачки під час шлюбу, про що свідчить те, що у паспорті позивачки відсутня відмітка про розірвання шлюбу. Позивачка не знаходиться на квартирному обліку як така, що потребує житло, вона забезпечена житловою площею, а тому підстави для визнання за нею права користування 6/20 часткою квартири за адресою - [ADDRESS] , відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача Мащенко Д.О. просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи, судом встановлено, що в 1989 році родина з трьох осіб (батько позивачки - [PERSON] , мати - [PERSON] , на час вселення мала прізвище [PERSON] та позивачка, яка на час вселення мала прізвище [PERSON] ) отримала із державного житлового фонду в користування житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1981 року відділом РАЦС Жовтневого райвиконкому м.Жданова, актовий запис № 07, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 1996 року було змінено умови договору найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , а саме: [PERSON] виділено в зазначеній квартирі дві суміжні кімнати - 17,9 кв.м та 7,87 кв.м., [PERSON] виділено кімнату розміром 12,9 кв.м. Зобов`язано АП «Азовжитлокомплекс» укласти з ними договір найму, підсобні приміщення залишені в загальному користуванні. На підставі наказу, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради від 09 грудня 2004 року № 31477/п, [PERSON] передано квартиру [ADDRESS] у приватну спільну часткову власність. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 08 лютого 1996 року розірвано, актовий запис № 39. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2005 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 259. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 грудня 2004 року Управлінням міського майна, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , реєстр № 31477. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2005 року, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації вбачається, що 7/20 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.12.2004 року на праві приватної спільної часткової власності та 7/20 частка вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.12.2004 року на праві приватної спільної часткової власності. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 02 серпня 2003 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 2003 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 449. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданого 26 липня 2019 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою вбачається, що 16 липня 2019 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З довідки, наданої Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради від 14.02.2020 року вбачається, що в реєстрі територіальної громади міста Маріуполя наявна інформація за адресою: [ADDRESS] про зареєстрованих осіб - [PERSON] , [INFO] з 24 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , з 27 лютого 2002 року, [PERSON] , [INFO] з 09 червня 1989 року, [PERSON] , [INFO] з 24 вересня 2019 року та [PERSON] , [INFO] , який знятий з місця проживання 01 березня 2019 року у зв`язку зі смертю. За приписами ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі жіірава і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. На підставі ст.65 вищевказаного Кодексу наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Тому, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, необхідно з`ясувати дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між такими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, а також чи було приміщення постійним місцем проживання осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство та тривалість часу їх проживання. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом, зокрема, безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Згідно ч.2 ст.5 вказщаного Закону, якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що так як позивачка [PERSON] , будучи донькою померлого [PERSON] , була вселена в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру на вселення будучи неповнолітньою особою, після приватизації частки вказаної квартири по теперішній час користується як приватизованою часткою, так і частиною, яка була виділена батьку на підставі рішення суду, тому вона має право користування 6/20 частки вказаної квартири. За наведених підстав не впливають на висновки суду доводи відповідача, наведені у відзиві. Оскільки позивачка [PERSON] не може реалізувати своє право на приватизацію 6/20 частки квартири [ADDRESS] , без визнання за нею права користування цим житлом, суд приходить до висновку про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved