Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, якою просить знизити їй шлюбний вік для реєстрації шлюбу та надати їй право на укладання шлюбу із [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що змушена звернутися до суду у звязку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану в реєстрації її з [PERSON] шлюбу, оскільки вона не досягла повноліття. Зазначила, що надання їй права на шлюб буде відповідати її інтересам, оскільки вона вагітна і вони з [PERSON] бажають утворити сімю та зареєструвати шлюб. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи в судовому засіданні також просили задовольнити заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що на час розгляду справи остання досягла віку 17 років (а.с. 4). Відповідно до довідки Центральної міської лікарні №?1 від 04 травня 2017 року заявниця вагітна, строк вагітності 2223 тижні (а.с. 8). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України). Статтею 51 Конституції України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено в статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Статтею 22 СК України установлено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу (ст. 22 СК України). Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Зі змісту п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №?11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) вбачається, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. 0Таким чином, судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника. З огляду на викладене, зважаючи на вагітність заявника, її намір утворити повноцінну сімю, незаперечення її батьків та особи, з якою вона має намір зареєструвати шлюб, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому заява [PERSON] про надання права на шлюб має бути задоволена. Однак, беручи до уваги розяснення, викладені у п. 2 Постанови, а саме те, що резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 СК, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог щодо зниження шлюбного віку заявнику має бути відмовлено.

Outcome: partial