Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, вчиненого 19 грудня 2005 року [PERSON], яка померла 10 вересня 2008 року, посвідченого секретарем Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області [PERSON] за реєстровим № 113, мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку № 55 по вул. Лєрмонтова, 55 в м. Первомайську Миколаївської області. Раніше [PERSON] 18 січня 1993 року склала та посвідчила заповіт в Державній нотаріальній конторі, яким своїм спадкоємцем призначила позивачку. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак зясувалося, що 19 грудня 2005 року [PERSON] склала інший заповіт, де своїм спадкоємцем призначила сина [PERSON] відповідача по справі. Вважає, що померла на час складання останнього заповіту страждала слабоумством в результаті церебрального атерослекрозу, тому вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В звязку з цим просить визнати останній заповіт недійсним. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представники позивачки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та визнати недійсним заповіт, посвідчений [PERSON] 19 грудня 2005 року в Степківській сільській раді і зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 113. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що мати відповідача - [PERSON] психічно ніколи не хворіла, до лікаря-психіатра вона не зверталася, сама отримувала пенсію до самої смерті, всіх впізнавала; розуміла, що навколо неї відбувається. Про те, що мати заповіла йому все своє майно, відповідач дізнався тільки після її смерті. Відповідач також пояснив, що його батько - чоловік [PERSON], помер ще за її життя, його спадкове майно успадкувала сестра відповідача - [PERSON]. Про заповіт від 18 січня 1993 року, яким матір позивача заповіла все майно своїй внучці [PERSON] (його племінниці), він також не знав. Вважає, що останній заповіт дійсно відображає останню волю матері і мати складала його свідомо. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав, що померла [PERSON] за життя була адекватною, ніяких психічних розладів в неї не було. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, а також свідків [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10 вересня 2008 року у віці 85 років в с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується [PERSON] про смерть серія І-ФП № 083147, виданим Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області (а.с. 12). [PERSON] про народження сері ЯЗ № 270731, виданого 23 лютого 1955 року Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області (а.с. 18); [PERSON] про народження серії І-ФП № 395910, виданого 24 серпня 1976 року Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області (а.с. 14); [PERSON] про укладення шлюбу серії І-ФП № 477627. виданого 11 грудня 1993 року Степківською сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с. 14); [PERSON] про одруження сері І- ФГІ № 008617, виданого 12 травня 2000 року Відділом РАГС м. Первомайська Миколаївської області (а.с. 13) слідує, що [PERSON] (в дівочості [PERSON]) [PERSON], [INFO] приходиться онукою померлій [PERSON] 18січня 1993 року [PERSON] М,К. склала заповіт, яким заповіла своє майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами № 55 по вул. Лєрмонтова в м. Первомайську Миколаївської області своїй онуці [PERSON] - позивачці по справі, що вбачається із Заповіту, посвідченого 18 січня 1993 року державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 2-114 (а.с. 8). 19грудня 2005 року [PERSON] склала новий заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла сину [PERSON] - відповідачу по справі. Таке слідує із Заповіту, посвідченого 19 грудня 2005 року секретарем Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 113 (а.с. 10). В силу ч. З ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ч.4 ст. 1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених ст.ст. 225 і 231 ЦК України. Відповідно до ч.І ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не визнавалась недієздатною. Свідки [PERSON]ГТ., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знали померлу давно, бачили та спілкувалися із нею до самої її смерті, в судовому засіданні поясняли, що [PERSON] була за життя жвавою людиною, могла себе сама обходити, в деяких випадках вона зверталася за сторонньою допомогою (порубати дрова, побілити хату), була адекватною, все і всіх пам'ятала, не заговорювалася. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали пояснення, що [PERSON]К скаржилася на головні болі, частіше в останні роки життя; іноді забувала де вона живе, своїх дітей та онуків; скаржилася, що її хочуть пограбувати, вкрасти гроші і таке інше. Тобто покази свідків носять суперечливий характер. З медичної картки [PERSON] вбачається, що вона за життя з квітня 1961 року зверталась за медичною допомогою. З 1967 року страждала на гіпертонічну хворобу і церебральний атеросклероз. У 2003 році [PERSON] зверталася до лікаря психіатра, який встановив їй діагноз «слабоуміє в результаті атеросклерозу». У 2004 році після повторного огляду лікарем невропатологом [PERSON] поставлено діагноз «дискуляторна енцефалопія 11 - III ст. змішаного типу (гіпертонічна атеросклеропатична)». У 2008 році [PERSON] поставлено діагноз: «церебральний атеросклероз; хронічне порушення мозкового кровообігу; сенильний психоз; ішемічна хвороба серця; атеросклеротичний кардіосклероз; мерцательна аритмія передсердя; порушення кровообігу II А ст.». Таким чином стан здоров'я [PERSON] з часом погіршувався, щопідтвердили в судовому засіданні лікарі, які проводили її огляди, зокрема: [PERSON] - лікар-психіатр Первомайської міської поліклініки, [PERSON]М - лікар невролог Первомайської ЦРЛ. Для достовірного зясування обставин справи та вирішення питання, чи усвідомлювала [PERSON] значення своїх дій та (або) чи могла керувати ними на час складання нового заповіту, судом 17 листопада 2009 року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза (а.с. 70). Відповідно до Акту № 39 амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 20 січня 2010 року [PERSON] страждала стійким психологічним розладом у вигляді атеросклеротичної деменції із маячнею, внаслідок чого вона на момент складання (посвідчення) заповіту 19 грудня 2005 року була нездатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. В силу ст. 57 ЦПК України висновок експертизи - це такий доказ, який має значення по справі та який судом оцінюється за правилами встановленими ст. 212 ЦПК України. Зазначена експертиза була проведена на підставі як показів свідків, так і медичних документів, які свідчили про прогресивний характер судинного захворювання головного мозку [PERSON] та психічних розладів, що констатовані в медичній документації (амбулаторної картки) лікарями-спеціалістами (терапевтом, невропатологом, окулістом, психіатром). Тому вирішальне значення по справі стосовно психічного стану [PERSON] на момент складання нового заповіту, суд надає саме висновку, наданому експертами-психіатрами. Таким чином, оскільки судом встановлено, що на момент складання заповіту ущина М.К. страждала на стійкий психологічний розлад вигляді атеросклеротичної деменції із іаячнею та не могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними, суд вважає обставини, на які юсилається позивачка, як на підставу свої вимог - доведеними, а тому позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі в силу ст.ст. 225, 1254 ЦК /країни. Слід визнати недійсним заповіт, посвідчений 19 грудня 2005 року [PERSON] в Степківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, який ареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій за № 113.

Outcome: approved