Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , та на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500грн. щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, та пояснила, що з відповідачем позивач перебувала в шлюбі, мають спільних доньку та сина, які проживають з матір`ю, але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх достатньо не надає, при цьому працює за наймом, тому позивач просить стягнути аліменти в сумі 1500грн. щомісячно на кожну дитину. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що відповідач згідний сплачувати аліменти, але ніде не працює, немає фінансовою можливості надавити допомогу у розмірі позовних вимог, має на утриманні мати пенсіонера, згоден сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, встановлено, що позивач та відповідач мають спільних неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Учасники справи визнали, що їх діти проживають разом з матір`ю, батько проживає окремо, тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття відповідачем визнається, проте батьки не досягли домовленості між собою щодо способу виконання обов`язку утримувати дітей, як наслідок, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, де спосіб стягнення аліментів визначила у твердій грошовій сумі, рівній 1500грн. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання обов`язку утримувати дитину, відсутність домовленості має наслідком стягнення аліментів за рішенням суду шляхом присудження аліментів у твердій грошовій сумі, визначеній судом з урахуванням обставин, передбачених частиною 1 статтею 182 СК України, та з дотриманням вимог, передбачених частиною 2 даної норми матеріального права, а саме, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В справі відсутні відомості про доходи, належне на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у значному розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку про присудження аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 1500грн., щомісячно, що забезпечить законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), величина якого постійно змінюється в сторону збільшення. Відповідно до положень частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, і, враховуючи, що позивач у справі про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved