Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт не проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини, тобто [INFO]. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала в будинку [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказаний будинок. Заявниця є спадкоємицею першої черги, спадщину остання прийняла. Крім неї спадкоємцем першої черги є рідний син спадкодавеці [PERSON], який доводиться заявниці рідним братом. Останній до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, на спадщину не претендує, однак був зареєстрований за місцем відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, але за вказаною адресою [PERSON] не проживає з січня 2007 року. Встановлення даного факту [PERSON] необхідне для оформлення прав на спадщину. Заявниця [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом і сестрою, їх матір'ю є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Приморським ВРАЦС м.Жданова 24.08.1957 року та 21.04.1961 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10.04.2008 року Виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] померла [INFO]. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законос від 31.08.1996 року та реєстраційним посвідченням [NUMBER] від 04.10.1996 року. Згідно наданої домової книги [PERSON] станом на [INFO] був зареєстрований в будинку [ADDRESS] [PERSON] 02.11.1985 року зареєстрував шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим Приморською селищною радою м.Жданова. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2011 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Сартанської селищної ради від 20.04.2003 року. Як убачається з акту, виданого 16.02.2018 року депутатом Сартанської селищною ради, встановлено, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] без реєстрації з 2007 року. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], останні зазначили, що доводяться сусідкою [PERSON] ЇЇ брат [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 2007 року. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно вимог ст.315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для заявника важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за законом. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку (ч.1 ст.1270 ЦК України) він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановлено ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З аналізу вказаних норм вбачається, що [PERSON], якщо бажав прийняти спадщину, повинен був постійно проживати разом із спадкодавцем. Якщо, постійно проживаючи разом із спадкодавцем, не бажав прийняти спадщину, повинен був подати нотаріусу в шестимісячний строк після відкриття спадщини заяву про відмову від неї. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством розкривається поняття тільки місця проживання фізичної особи (ч.1 ст.29 ЦК України), й не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено судом, [PERSON] з 2007 року по день смерті свого батька своєї матері фактично з нею не проживав, а проживав в будинку [ADDRESS], заяви про прийняття спадщини або про відмову від такої не подавав, що свідчить про його небажання приймати спадщину. Вказану обставину [PERSON] підтвердив у своїй заяві, наданій суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає переконливими доводи заявниці [PERSON] та [PERSON], що останній не проживав зі своєю матір'ю з 2007 року. У зв'язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved