Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому зазначає, що з 04.07.2009 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким має спільну доньку [PERSON],[INFO] З березня 2018 року сімейні відносини фактично припинилися. Вони проживають в одній квартирі, але живуть як сусіди, не мають спільного господарства. Спору про розподіл спільного майна немає. Посилаючись на те, що вони мають різні погляди на сімейні цінності, позивач просить розірвати її шлюб із [PERSON] Сторони у підготовче судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримує, просить судові витрати залишити за нею, а відповідач позов визнає, згоден на розірвання шлюбу. Сторони у своїх заявах просили прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні, наслідки визнання позову відповідачу зрозуміло, що у даному випадку суд постановляє рішення про задоволення позову. Указане рішення може бути прийняте у підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.ст.200,206 ЦПК України, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як установлено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а саме письмові докази: свідоцтво про шлюб між сторонами, зареєстрованого 04.07.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області за актовим записом №90 (а.с.9); свідоцтво про народження спільної дитини сторін - доньки [PERSON], [INFO] (а.с.10), судом установлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З метою збереження сім'ї, за клопотанням відповідача, судом був наданий сторонам строк на примирення (а.с.22), але у наданий судом строк сторони не примирилися, про що указали у своїх заявах та виявили бажання розлучитися. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, з'ясувавши причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем не знайдено, тому відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі залишають за позивачем, за її заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved