Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати її доньку [PERSON], [INFO], недієздатною, мотивуючи тим, що вона страждає хронічним розладом нервової системи, а тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, заяву підтримав, не заперечив проти задоволення такої. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази наявні у справі в сукупності, прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження серії І-СГ №125413 від 14.08.1996 року, що [PERSON] народилася 07.07.1996 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] /а.с.3/. Довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААВ № 700828 підтверджується, що [PERSON] є інвалідом першої групу з дитинства, потребує постійного стороннього догляду /а.с.4/. Судом встановлено, та підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 903, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії внаслідок дитячого церебрального паралічу, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки /а.с.21-22/. У відповідності до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Зі змісту ст.240 ЦПК України вбачається, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із розяснень, даних в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» № 3 від 28 березня 1972 року рішення суду в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним повинно відповідати вимогам ст.203 ЦПК. В резолютивній частині рішення слід зазначати лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог. Вирішення інших питань (наприклад, про призначення опікуна або піклувальника) до компетенції суду не входить. Після набрання рішенням законної сили суд повинен надіслати копію його органові опіки та піклування для призначення опікуна або піклувальника, а також у разі потреби надіслати копію рішення за місцем роботи чи проживання особи, визнаної обмежено дієздатною, для організації і здійснення контролю за її поведінкою. Враховуючи вищенаведене, та те, що [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заяву [PERSON] слід задовольнити, визнати [PERSON] недієздатною.

Outcome: approved