Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Чугуївський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона є наймачем житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані та проживають її син [PERSON], онук [PERSON], онука [PERSON], а також зареєстрована, але не проживає з лютого 2010 року та по теперішній час - відповідач [PERSON]. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, яка фактично в ньому не проживає, [PERSON] не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу у її відсутність (а.с. 30). Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 27, 29). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в своїй заяві не заперечувала той факт, що фактично не проживає з лютого 2010 року та по теперішній час в належному позивачу будинку, що підтверджується довідкою ДП «Житловик» № 70 від 27.03.2015 року (а.с. 14) та Актом від 26.03.2015 року складеним депутатом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області та сусідами (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, яка фактично в ньому не проживає, позивач, як власник даного будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку ніколи не приймала. На даний час, позивач, разом зі своїм сином та онуками утримує будинок в належному стані, та планують здійснити ремонт. Відповідно до вимог ст. 71 ч 1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі 6 місяців. На підставі ст. 72 ЖК України особи, які відсутні більше встановлених строків, в судовому порядку можуть бути визнані такими що втратили право користування жилим приміщенням. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 визначено, що до членів сім'ї наймача належать чоловік, дружина наймача, їх діти і батьки. 08 липня 2010 році шлюб між сином позивача [PERSON] та [PERSON] було розірвано, отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України відповідач не є членом сім'ї позивача. Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Таким чином, оскільки відповідач фактично в будинку не проживає майже п'ять років, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі в спільному побуті, не є членом сім'ї позивача та у них не немає жодних домовленостей з приводу користування належним позивачу будинком, вона вважається такою, що втратила право користування будинком. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved