Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що у шлюбі із відповідачем, який на разі розірвано, в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Відразу після розлучення відповідач припинив виховувати і розвивати дитину фізично і морально, перестав цікавитися життям і інтересами сина, піклуватися про ньому, у тому числі матеріально. [PERSON] перестав спілкуватися із дитиною, не дивлячись на те, що вона ніяким чином цьому не перешкоджала. Через таке ставлення батька до дитини син образився на нього, вважає, що не цікавий відповідачеві, не потрібен йому, тому не бажає зустрічатися із батьком. Між [PERSON] і сином фактично відсутні родинні почуття. Нагадування про батька морально травмує дитину. Сина вона виховує самостійно, без будь-якої допомоги відповідача, повністю матеріально утримує дитину, оскільки відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син постійно проживає із матір`ю в самостійній квартирі, відвідує школу, при цьому батько не цікавиться навчанням дитини у школі, не розвиває його світогляд, не впливає на розумовий розвиток. Коли вона звернулася до [PERSON] з питанням щодо з`ясування причин невиконання ним батьківських обов`язків стосовно дитини, останній відповів, що не бажає займатися її вихованням і навіть може відмовитися від батьківських прав стосовно дитини. Позбавлення відповідача батьківських прав лише сприятиме захисту інтересів дитини, оскільки буде усунуто причина травмування дитини у випадку їх спілкування. В підготовче судове позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак із представником-адвокатом Калашніковою Т.В. надали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, додаткові клопотання та докази до позову відсутні, позовні вимогу підтримують, просять розглянути справу в їх відсутність. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов подавати не буде, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, погоджується з позбавленням його батьківських прав стосовно сина [PERSON] , наслідки позбавлення батьківських прав зрозумілі. В підготовче судове засідання представник третьої особи, органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від начальника служби у справах дітей Сорокатої О . П. надійшов лист про розгляд справи за відсутністю представників органу опіки. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.11.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитина - [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою ЦНА Таїровської селищної ради №769 від 03.03.2020р. Вказана квартира належить позивачу на праві особистою приватної власності, що вбачається з Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62391988. Позивач [PERSON] офіційно працює в ПРАТ «СК «Арсенал страхування» з 01.03.2018р. на посаді фахівця Одеської дирекції, має стабільний дохід, що підтверджено довідкою №040220-52976/к від 04.02.2020р., за місцем роботи характеризується позитивно. Дитина - [PERSON] навчається в Одеській СШ №86 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови (довідка №01-22/60 від 28.02.2020р.) З характеристики, наданої директором СШ №86 [PERSON] та класним керівником [PERSON] від 10.02.2020р. вбачається, що [PERSON] за період навчання показав себе здібним учнем, до школи прийшов підготовленим, навчається старанно, переживає за результати своєї роботи. [PERSON] вихований, з однокласниками має добрі стосунки. Мати приділяє багато уваги синові, зовнішній вигляд учня завжди охайний, на уроки не запізнюється, без поважних причин пропусків школи не було. Виконання домашніх завдань дитиною завжди контролюється мамою. Мати цікавиться навчанням сина, завжди відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті класу. До шкоди і зі школи [PERSON] приводять і забирають мама, бабусі або дідусь. В сім`ї дуже теплі, родинні стосунки. За період навчання його батько, [PERSON] , жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавиться шкільним життям сина. З копії декларації №0001-0514-К300 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу на ім`я [PERSON] , вбачається, що декларація підписана матір`ю [PERSON] . Органом опіки та піклування розглянуто заяву та документи надані [PERSON] щодо невиконання батьківським обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , в результаті чого комісія вважає за доцільне позбавити останнього батьківських прав, про що складено висновок. Рішенням виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №50 від 06.03.2020р. затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, позов визнаний ним в повному обсязі, суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки відповідач ухиляється від батьківського обов`язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №64 від 12.03.2020 року вбачається, що позивач сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Одночасно, позивач у позові просила покласти судові витрати на неї, тому судовий збір із відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: approved