Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON], яка померла 07.02.2010 року, в період з 2003 року до 07.02.2010 року, тобто до дня її смерті, визнати за ним, як спадкоємцем за законом четвертої черги, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Східна, 2 в с. Коса Болградського району Одеської області, та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 0555891, розміром 1,46 умовних кадастрових Га, що перебуває у колективній власності РАКП «Ялпуг», від 16.02.2004 року, що належали померлій 07.02.2010 року [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні докази проживання разом зі спадкодавцем останні пять років до відкриття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні, та пояснив, що більше семи років він проживав з [PERSON] однією сімєю, з якою вони вели сумісне господарство, вона хворіла, були інвалідом з дитинства, тому часто їздила до м. Ізмаїла на лікування, де й померла. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та наполягає на його задоволені. Представник відповідача до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, з позовом не погоджується та просить відмовити у задоволенні позову, та пояснив, що позивач не проживав разом з [PERSON], оскільки остання проживала в м. Ізмаїлі, працювала в ПМК-15 і в неї є чоловік. Представник третьої особи РАКП «Ялпуг» до суду не зявився, надав заяву, якою пояснив, що [PERSON] являється власником сертифікату, але на цей час ніхто не отримує орендну платню по ньому. Вислухавши думку позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Східній, 2 в с. Коса Болградського району Одеської області належить [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.09.2007 року за № 4139 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.09.2007 року за № 16040113. Крім цього, [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 0555891, розміром 1,46 умовних кадастрових Га, що перебуває у колективній власності РАКП «Ялпуг», від 16.02.2004 року, виданий на імя [PERSON], в якому мається відмітка про передення права [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКК № 774120 від 21.05.2008 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 210389 від 09.02.2010 року, виданого Відділом РАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 07.02.2010 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає в [INFO], та знає позивача та [PERSON], крім цього, пояснила, що по вул. Східній, 2 в с. Коса після смерті брата [PERSON] ніхто не проживав, а позивач дійсно займався оформленням спадщини на імя [PERSON] після смерті її брата. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що по вул. Східній, 2 в с. Коса, після смерті брата [PERSON] ніхто не проживає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] являється інвалідом з дитинства, після смерті її брата [PERSON] в домоволодіння по вул. Східній, 2 вона не проживала, оскільки будинок знаходився в аварійному стані, а проживала разом з позивачем по вул. Центральна, 10 в с. Коса, вона хворіла і часто їздила до міста [PERSON] на лікування, а коли приїжджала, то проживала разом з позивачем у нього вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється односельчанином позивача і проживає в с. Коса. [PERSON] останні роки хворіла і їздила до м. Ізмаїла на лікування, а коли поверталася у село Коса, то проживала в сімї позивача, оскільки вони вели сумісне господарство з позивачем та його дружиною. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Факт того, що позивач проживав з [PERSON] однією сімєю та вели сумісне господарство, підтверджується також копією довіреності від 05.09.2008 року, якою [PERSON] уповноважила позивач бути її представником з приводу оформлення її спадкових справ. Позицію представника відповідача щодо непроживання [PERSON] в с. Коса, та того, що вона проживала в м. Ізмаїлі, суд сприймає критично, оскільки будь-яких доказів цих фактів до суду не надано, так саме не надано доказів знаходження [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт проживання однією сімєю позивача з [PERSON], яка померла 07.02.2010 року, на протязі останніх семи років, доведений в судовому засіданні відповідними доказами. Згідно вимогам ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON], як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але письмовою відповіддю Ізмаїльської нотаріальної контори від 18.11.2015 року за № 2695/01-16, йому було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки відсутні належні докази проживання однією сімєю із спадкодавцем останні пять років до відкриття спадщини. Інших осіб, які б зверталися до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт проживання позивача з [PERSON] яка померла 07.02.2010 року, в період з 2003 року до 07.02.2010 року в судовому засіданні встановлений відповідними доказами, тому є всі підстави для визнання за позивачем, яка спадкоємцем за законом четвертої черги, право власності на спадкове майно, належне [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved