Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що у грудні 2019 року вона дізналася що її будинок нібито арештований державною виконавчою службою за борги попереднього власника. Вона звернулась до приватного нотаріуса для отримання витягу про право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , згідно якого вбачається, що на вказане домоволодіння накладено арешт. Відповідно до отриманого витягу № 194034482 від 20 грудня 2019 року вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 14.04.2016 року за № 14162100 про накладення арешту на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , яке на момент внесення запису належало їй на праві приватної власності, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 15 серпня 2013 року. Запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідно до постанови від 14 квітня 2016 року Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси виконавиць Равтович Вікторія Анатоліївна. Відповідно до постанови від 14 квітня 2016 року накладено арешт та заборону відчуження на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , на підставі невідомого їй документу про стягнення з гр. [PERSON] заборгованості у сумі 426048,66 грн. Накладення арешту та заборонна відчуження майна, було здійснено на належне ієні майно на праві приватної власності. Арешт майна за адресою [ADDRESS] від 14 квітня 2016 року є незаконним, виходячи із наступного. Будинок та земельна ділянка, на який накладено арешт належить на праві приватної власності, [PERSON] , відповідно до нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року. Відповідно з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від і 15.08.2013 року № 8043426 та № 8041577 будь яких заборон на куплене нею майно не було про, що внесені записи в договори купівлі-продажу як будинку п. 6 так і земельної ділянки п. 5. Отже, з її сторони обов`язок виконаний, будинок та земельна ділянка за пресою: [ADDRESS] прийнятий, право власності на вказаний будинок вона набула. [PERSON] не є учасником виконавчого провадження, тому вважає, що її право власності є порушеним і підлягає захисту. 24.12.2019 року вона звернулася до Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси з заявою про зняття вищевказаного арешту. Листом Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 18571 від 18.02.2020 року у знятті арешту відмовлено та роз`яснено право звернення до суду. Вважає доведеним той факт, що на момент винесення постанови від 14.04.16 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , яка набула право власності на вище згадане майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 15 серпня 2013 року. Саме тому, «подальше стягнення на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , яке належить їй відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, в межах процедури виконавчого провадження про стягнення заборгованості є неможливим, оскільки вказане майно вибуло з володіння [PERSON] у передбаченому законодавством порядку, а отже правові підстави для накладення арешту постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на теперішній час незаконні. Просить суд зняти арешт та заборону на відчуження майна (домоволодіння) за адресою [ADDRESS] , що накладений відповідно до постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси 14 квітня 2016 року. Стягнути з Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м. Черкаси проспект Хіміків, 50 код ЄДРПОУ 34998092) на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , судовий збір у сумі 840,80 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, від позовних вимог в частині стягнення судового збору відмовляється. Представник Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).\~\~ Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 194034482 від 20.12.2019 року вбачається, що на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси виконавиць Равтович Вікторія Анатоліївна від 14.04.2016 року накладено арешт, номер запису про обтяження 14162100. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року [PERSON] є власником житлового будинку з прибудовою та господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] пункті 6 вказаного договору зазначено, що на момент укладення цього договору будь-які обтяження щодо будинку відсутні. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2013 року [PERSON] є власником земельної ділянки, розміром 0,0607 га, кадастровий номер якої 7110136700:04:002:0037, розташованої на території Черкаської міської ради в [ADDRESS] по [ADDRESS] . В пункті 5 вказаного договору зазначено, що інформація про перебування відчужуваного за цим договором майна під забороною, податковою заставою та під іпотекою відсутня, що підтверджується витягами відповідних реєстрів від 15 серпня 2013 року. 24.12.2019 року [PERSON] звернулася до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси з заявою про зняття арешту з майна. 18.02.2020 року Придніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь з якої вбачається, що на виконанні у відділі Придніпровського ВДВС у м. Черкаси перебувало виконавче провадження: ВП 4892916, з примусового виконання виконавчого листа № 711/10712/14-ц від 11.09.2015 року виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у сумі 426048,66 грн., яке завершено 21.11.2019 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відомостей з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дійсно накладений арешт на 1/1 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія48929216 від 14.04.2016 року (номер запису про обтяження 14162100). В зв`язку з тим, що у Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, позивачу рекомендовано звернутися до суду. Частинами першою, другою та четвертою\~ст. 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить її, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання на це майно право власності і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5 зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом звільнення з-під арешту та заборони відчуження\~майна (домоволодіння) за адресою [ADDRESS] , що накладений постановою Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси 14 квітня 2016 року. Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси змінив назву на Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зі згоди\~представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved