Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення за договором позики від 15 жовтня 2013 року 20000,00 грн. основного боргу, 18000,00 грн. 120% процентів за договором, інфляційних збитків у розмірі 2140,00 грн. та три проценти річних у розмірі 1643,84 грн. Позов обґрунтовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 15 жовтня 2013 року було укладено договір позики на загальну суму 20000,00 грн. Умовами договору передбачено 120,00 % річних. Також за законом позивач має право на отримання інфляційних збитків та три проценти річних. Зверталася до відповідача з вимогою повернення коштів, однак [PERSON] зобов'язання за договором не виконав. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та суду пояснила, що відповідач борг не повертає та намірів його повертати не має. Просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач сторона позивача не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надіславши [PERSON] копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов'язання за договором позики. Із встановлених обставин справи випливають зобов'язальні правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15 жовтня 2013 року було укладено договір позики на загальну суму 20000,00 грн., про що свідчить письмовий договір від 15 жовтня 2013 року. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] надала у позику [PERSON] кошти в сумі 20000,00 грн., а [PERSON] прийняв вказані кошти та зобов'язався повернути [PERSON] позичену суму коштів до 14 березня 2014 року. У випадку не повернення позики чи прострочення виплати процентів у розмірі 120% річних відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу (враховуючи проценти) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20 процентів річних від простроченої суми (пункт 7 договору). Таким чином, суд вважає, що зобов'язальні правовідносини між сторонами виникли щодо суми коштів у розмірі 20000,00 гривень, сплати процентів і інфляційних збитків. В обумовлений договором час та в наступному відповідач гроші не повернув, проценти не сплатив. Зазначені обставини нічим не спростовані. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь коштів за договором позики у розмірі 20000,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 2140,00 грн. на суму позики у національній валюті та передбачені договором проценти річних у розмірі 18000,00 грн. Вимога про стягнення три проценти річних у розмірі 1643,84 грн. до задоволення не підлягає, оскільки ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України таке стягнення виключається за наявності процентів, встановлених договором, в даному випадку договором позики між [PERSON] та [PERSON] від 15 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати станом на час подання позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 24, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 526, 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: partial