Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третіх осіб - Відділу у справах дітей та соціального захисту населення виконавчого органу Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, органу опіки та піклування при Лиманській районній державній адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментах. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який на разі розірвано, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із нею та знаходиться на її утриманні та піклуванні. Відповідач дитиною не цікавиться, участі у вихованні дитини не бере, свій обов`язок щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не виконує, жодної допомоги на утримання дитини не здійснює. Так, відповідач, всупереч інтересам малолітньої [PERSON] , тривалий час не навідує доньку та не спілкується з нею, йому байдуже як живе та розвивається дитина, його не цікавить, а ні побут, а ні інтереси, а ні харчування дитини. Крім того, відповідач усіма можливими способами ухиляється від надання допомоги та утримання та виховання дитини. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. було стягнуто із відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2016р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак, [PERSON] не сплачує аліментів, у зв`язку із чим у нього виникла значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 29.10.2018р., заборгованість [PERSON] , по аліментам складає 33489, 91 грн. На підставі цього [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також стягнути із нього заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , у розмірі 33 489,91 грн. Позивач [PERSON] в судові засідання, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника - адвоката Маркарова І.Р., позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.110). В судові засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, за останньою відомою адресою проживання, не з`явився, до суду неодноразово повернулися конверти з відміткою про відмову від отримання поштових відправлень. Також, відповідні повідомлення про виклик відповідача в судові засідання, були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.103, 105, 106, 107). Відзив на позовну заяви відповідач не надав. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представники третіх осіб - відділу у справах дітей та соціального захисту населення виконавчого органу Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області та органу опіки та піклування при Лиманській районній державній адміністрації Одеської області, будучи належним чином повідомленими, до суду не з`явилися, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.65, 96). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 02.04.2014р. [PERSON] - відповідач та [PERSON] - позивач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №359, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі батько вказано « [PERSON] », а в графі мати вказано « [PERSON] » (а.с.7). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.02.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню [PERSON] залишено проживати разом із матір`ю (а.с.9). 06.04.2016р. позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та після реєстрації шлюбу набула прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ) (а.с.8). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10). Однак з довідки, виданою начальником Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області №38-17-667 від 29.10.2018р. вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти через Лиманський РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в період з 01.04.2018 року по 01.10.2018р. з [PERSON] , згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. (а.с.20). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам №38-17668 від 29.10.2018р., розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментам станом на 29.10.2018р. складає 33489, 91 грн. (а.с.21). Відомості про те, що вказаний розрахунок заборгованості оспорювався [PERSON] відсутні. З акту перевірки умов проживання, утримання та виховання малолітньої [PERSON] від 29.05.2017р., встановлено, що дитина знаходиться на утриманні та вихованні матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] в умовах повноцінної сім`ї, любові та турботи. Дитина з матір`ю, чоловіком матері, проживають однією сім`єю з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Родина створила добрі морально-психологічні та матеріальні умови для росту та розвитку дитини. Матір [PERSON] , чоловік матері, дідусь та бабуся добре виконують свої зобов`язання щодо виховання та розвитку дитини, виховують дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Сім`я піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечують всебічний розвиток дитини, готують її до самостійного життя, з повагою відносяться до дитини. Малолітня [PERSON] проживає з батьками в облаштованому житловому приміщенні. Дитина завжди доглянута, охайна, чиста, зі смаком одягнута та причесана, нагодована. [PERSON] з любов`ю відноситься до [PERSON] та [PERSON] , називає [PERSON] татусем. [PERSON] , дитиною не цікавиться з серпня 2016 року, ухилявся та ухиляється від надання будь-якої допомоги на виховання та утримання дитини, аліменти на утримання не оплачував та не оплачує. Висновок комісії: [PERSON], ухиляється від виконання свого обов`язку щодо виховання дитини, піклування за нею та утримання (а.с.11). З копії пояснень сусідів сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається що [PERSON] доглянута, охайна, завжди в доброму настрої. Батька [PERSON] - [PERSON] з моменту розтавання х її матір`ю, не бачили, до дитини та їх будівлі він не приходив, коли дитина хворіє зацікавленості немає (а.с.12, 15, 17, 18, 19). З копії висновку психологічного експертного дослідження дитини №ED-2521-4-1104.18, складеного 11.09.2018р. встановлено, що у дитини сформована свідомість про те, що вона живе в повноцінній сім`ї з рідними матір`ю та батьком. Своїм батьком вважає « [PERSON] » ( [PERSON] ). Оскільки дитина не знає свого біологічного батька [PERSON] , у неї немає до нього ніякої емоційної прихильності. Поява в життєвому середовищі дитина [PERSON] у якості біологічного (рідного) батька дитини може призвести до психологічних травм та нервових стресів дитини, порушить налагоджений психологічний баланс та баланс росту та розвитку дитини (а.с.22-28). Висновком органу опіки та піклування Лиманської РДА №02-18/01/2163 від 20.09.2019р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.96-98). Задовольняючи позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав суд зазначає наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, має значну заборгованість зі сплати аліментів, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України, тому позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] підлягає задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах суд зазначає, що згідно ч. 3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial