Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила суд розділити спільне майно подружжя - земельну ділянку площею 1047м.кв., розташовану за адресою: [ADDRESS], виділивши їй 2/3 частини вказаної земельної ділянки площею 698 м.кв., визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку та зобов'язати Реєстраційну службу Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зареєструвати за нею право власності на частину належного їй майна, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] послалася на те, що 10 серпня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис за №163. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2012 року їх шлюб було розірвано. В шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 900-1000 гривень щомісячно, однак вказаних аліментів категорично не вистачає на утримання дитини, оскільки після розірвання шлюбу у неї погіршилися відносини з матір'ю, в результаті чого вона була вимушена піти з будинку разом із дитиною. В даний час вона вимушена знімати разом з дитиною квартиру, орендна плата за яку складає 4500 гривень щомісячно. Крім цього, щомісячно на утримання дитини вона несе витрати на школу у розмірі 500 гривень, витрати на зайняття дитини англійською мовою у розмірі 400 гривень, витрати на зайняття дитини малюванням у розмірі 350 гривень, витрати на виховання дитини у групі продовженого дня у розмірі 600 гривень, а також витрати на годування дитини, придбання для неї одежі, ліків та інше. За час перебування в шлюбі вони придбали земельну ділянку площею 1047м.кв., розташовану за адресою: [ADDRESS]. В даний час у неї виникла необхідність у поділі сумісного майна подружжя, однак згоди щодо його поділу в позасудовому порядку між ними не досягнуто, у зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до суду. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, вона просить суд відступити від принципу рівності часток подружжя та виділити їй більшу частину із спільного майна, а саме: 2/3 частини земельної ділянку площею 1047м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказана частина майна їй необхідна для продажу з метою подальшого придбання житла для себе та дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує проти розподілу спільного майна - земельної ділянку площею 1047м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах. Позовні вимоги позивача в частині розподілу майна з відступом від принципу рівності часток подружжя, він вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки ним щомісячно сплачуються аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2004 року сторони зареєстрували шлюб з відповідачем, про що у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис за №163. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 вересня 2012 року шлюб було розірвано. В шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 900-1000 гривень щомісячно, однак вказаних аліментів не вистачає на утримання дитини, оскільки після розірвання шлюбу між позивачем та її матір'ю склалися неприязливі стосунки, в результаті чого позивач була вимушена піти разом із дитиною з будинку де проживала. В даний час позивач разом із дитиною проживає на зйомній квартирі, орендна плата за яку складає 4500 гривень щомісячно. Крім цього, щомісячно на утримання дитини позивач несе витрати на навчання дитини у школі у розмірі 500 гривень, витрати на зайняття дитини англійською мовою у розмірі 400 гривень, витрати на зайняття дитини малюванням у розмірі 350 гривень, витрати на виховання дитини у групі продовженого дня у розмірі 600 гривень, а також витрати на годування дитини, придбання для неї одежі, ліків та інше. В ході судового розгляду справи відповідач не оспорював доводи позивача щодо наявності у неї витрат на оренду житла, навчання дитини у школі та інше, у зв'язку із чим, суд не ставить їх під сумнів. За час перебування в шлюбі сторони придбали земельну ділянку площею 1047м.кв., розташовану за адресою: [ADDRESS]. В даний час у позивача виникла необхідність у поділі сумісного майна подружжя, однак згоди щодо його поділу в позасудовому порядку між подружжям не досягнуто. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частково задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд враховує інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, та вважає за можливе відступити від принципу рівності часток подружжя та виділити позивачу із спільного майна подружжя 3/5 частини земельної ділянки площею 1047м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зареєструвати за нею право власності на частину належного їй майна, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів того, що посадові особи Реєстраційної служби відмовляють їй в задоволенні вказаної вимоги. На підставі ст.ст. 60, 69, 70,71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial