Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та на утримання дружини у розмірі по 600грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] року, на утримання якого відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов'язання і можливість. Відповідач ще у травні 2015 року залишив сім'ю і переїхав проживати окремо; [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців він не має, а тому зобов'язаний належним чином виконувати свій обов'язок по вихованню та утриманню сина. Крім того, [PERSON], як дружина [PERSON], з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] у підтримання своїх вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві уточнивши мінімум аліментних зобов'язань не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи; із заявою про розгляд справи у його відсутності чи визнання позову не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила позивач. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід повністю задовольнити з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 13.07.2013 року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Під час розгляду цивільної справи встановлено, що [PERSON] неналежно виконував обов'язок по утриманню сина, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. У зв'язку з цим суд надає віри позивачу в тому, що фактично на утримання сина протягом зазначеного часу саме нею використовувались та затрачалися кошти на утримання неповнолітньої дитини: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані докази, пояснення позивача, що чоловік є військовослужбовцем, ураховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку про необхідність присудити стягувати аліменти: в розмірі 1/4 частини (доходу) від заробітку відповідача щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження до досягнення ним повноліття з часу пред'явлення такого позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в розмірі по 600грн. на утримання дружини [PERSON] щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином [PERSON] трьох років. При присудженні такого суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу пояснень позивача, представлених документів. Відтак, позов є підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved