Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 8 листопада 2007 року в Стрілковицькій сільській раді Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим. Протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призводило до частих сварок та скандалів і, що у свою чергу призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Від шлюбу в них народилося двоє дочок: Василина - 12.02.2010р. та Уляна - 23.02.2011р., котрі на даний час неповнолітні та проживають із матірю; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом шести місяців, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 листопада 2007 року, від якого в них є двоє дочок [PERSON] та [PERSON], котрі на даний час неповнолітні та проживають із матірю; протягом шести місяців сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, так як судом надавався строк для примирення і вони не примирились, і як вбачається із їх позицій, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх неповнолітніх дітей. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору при зверненні до суду в розмірі 768,4грн.

Outcome: approved