Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У даному житловому будинку зареєстровані: вона, відповідачі та їх неповнолітні діти. Відповідачі та їх неповнолітні діти з березня місяця 2014 року та по теперішній час у вказаному житловому будинку фактично не проживають. У зв'язку з тим, що у її будинку зареєстровані відповідачі, які фактично в ньому не проживають, вона, як власник будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення та просила суд позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Чугуївського районного відділу ГУ ДМС України в Харківській області надав заяву про слухання справи без його участі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської областінадала заяву про слухання справи без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу серії [NUMBER] від 26 червня 2009 року належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). У даному житловому будинку [ADDRESS], зареєстровані: - [PERSON], та [PERSON]., [PERSON] та їх неповнолітні діти: [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] що підтверджується інформацією Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської областівід 21.11.2014 року №1446 (а.с. 8). Відповідачі та їх неповнолітні діти з березня місяця 2014 року та по теперішній час у вказаному житловому будинку фактично не проживають, що підтверджується інформацією Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської областівід 21.11.2014 року №1446 (а.с. 8) та актом від 21.11.2014 року (а.с. 9). У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстровані відповідачі, які фактично в ньому не проживають, вона, як власник будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку не приймали ніколи. На даний час позивач самостійно утримує будинок в належному стані, планує здійснити ремонт. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України Відповідачі не є членами сім'ї позивача. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Той факт, що за адресою позивача зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для Позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це Позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація Відповідачів перешкоджає Позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Таким чином, оскільки відповідачі фактично в будинку не проживають більше семи місяців, не сплачують плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі в спільному побуті, у них не немає жодних домовленостей з приводу користування ними належним Позивачу будинком, Відповідачі вважаються такими, що втратили право користування житловим будинком. На підставі викладеного,

Outcome: approved