Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та її бувшим співмешканцем [PERSON] відбуваються сварки в присутності їхньої малолітньої дитини [PERSON] Вона переживає за своє життя і життя дитини, адже чоловік і надалі продовжує з нею конфлікт. З початком навчального року вона почала хвилюватись за психоемоційний стан своєї дитини, оскільки після того, як вони розійшлися, він регулярно приходить до її будинку за новою адресою та вчиняє сварки, погрожує їй та дитині, кидається битись. Крім того, [PERSON] неодноразово погрожував їй побоями та навіть погрожував, що вчинить над нею фізичну розправу. За вказаними фактами вона неодноразово зверталась до поліції, що підтверджується копією рапорту від 11.05.2019 року, копіями відповідей за її зверненнями від 07.06.2019 року та від 21.10.2019 року. Враховуючи ситуацію, що склалася, вона не безпідставно хвилюється за своє життя та життя своєї малолітньої дитини, тому вважає, що слід застосувати відносно нього обмежувальний припис у вигляді заборони з`являтись за адресою її проживання та в будь-який спосіб контактувати з нею та дитиною [PERSON] . В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи\~ [PERSON] та представник Балтського ВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи, про що свідчать телефонограми, які містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України суд розглянув справу про видачу обмежувального припису у відсутності заінтересованих осіб. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Заявниця стверджує, що на даний час [PERSON] вчиняє психологічне насильство в сім`ї проти неї та дитини. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції), однак це не дало бажаного результату і протиправна поведінка заінтересованої особи не припиняється. Заявник також стверджує, що наявні усі передбачені законом підстави для вжиття відносно нього обмежувального припису, оскільки інші заходи не дають бажаного результату . Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Проте, суду заявником не надано належних і допустимих доказів, що [PERSON] проявляє насильство стосовно колишньої співмешканки та малолітньої дитини, тобто докази, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису. Посилання заявника на ЄРДР за № 12018160230000643 від 03.12.2018 року за яким внесено відомості про кримінальне правопорушення, але не зрозуміло, чи були вони внесені з приводу вчинення останнім насильства щодо неї та/або малолітньої дитини, а тому даний запис не можна вважати доказом того, що по відношенню до неї та/або дитини вчиняється насильство і є вірогідність його повторення. Згідно відомостей щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності вбачається, що він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства 11.05.2019 року та 07.06.2019 року. Як вбачається з повідомлення Балтського ВП ГУНП в Одеській області, домашнє насильство полягало у висловлюванні на адресу заявниці нецензурною лайкою. Інших доказів того, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства після 07.06.2019 року, зокрема відносно малолітньої дитини, немає. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , а тому у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed