Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила зняти арешт, накладений державним виконавцем на автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, д/н [NUMBER], який належить їй на праві власності підставі рішення суду. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19.12.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 645/11113/13 було ухвалене рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], а також про поділ їх майна, яким за нею було визнано право власності на автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, д/н [NUMBER]. Рішення набрало законної сили. 31.01.2014 року ст. державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 42238426 згідно виконавчого листа № 2/645/314/13, виданого 28.01.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Зевс» боргу в розмірі 41\~000 гривень відповідно до рішення суду від 25.10.2013 року у справі № 2033/7586/12. [PERSON] було повідомлено державному виконавцеві про те, що вищезазначений автомобіль належить саме [PERSON] одразу після відкриття виконавчого провадження. Однак державний виконавець знаючи про це, 10.02.2014 року прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження майна. 24.04.2014 року державним виконавцем прийнята постанова про розшук майна боржника. Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки у прийнятті постанови не було необхідності, автомобіль перебував у користуванні боржника та ніхто його не переховував. В грудні 2014 року нею була подана заява до ВДВС про зняття арешту з автомобіля, але ця заява була проігнорована. 08.08.2015 року автомобіль був затриманий співробітниками ДАІ та доставлений на спецмайданчик. Описані події порушили право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Надала заяву. у якій зазначила про підтримання своїх вимог та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав та просив його задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та зазначив, що наявність арешту на автомобілі «Daewoo Lanos» порушує право власності позивача, оскільки вона не має можливості зареєструвати право власності на належну їй за рішенням апеляційного суду 1/2 частину автомобіля, тому арешт необхідно скасувати. Представник ПП «Зевс» [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.11.2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2013 року в частині визнання права власності на автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, д/н [NUMBER]. за [PERSON] змінено; визнано за останньою право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. У звязку з невиконанням грошових зобовязань [PERSON] державним виконавцем був наклад арешт на його майно. І оскільки за рішенням апеляційного суду 1/2 частина автомобіля залишена за [PERSON] вважає, що зняття з нього арешту буде незаконним. Представник Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2013 року у справі № 645/11113/13 за [PERSON] було визнано право власності на автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y», тип легковий Комбі-В, обєм двигуна 1498, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову SUPTF48YD7W327890, особливі відмітки УТБ ДКП 729874 12.11.08. АРС0207 90 16.05.07 РЕВ МРВ-3 Запоріжжя. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року вказане рішення змінено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного вище автомобіля. Рішення набрало законної сили. Таким чином, [PERSON] набула права власності на 1/2 частину автомобіля Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою ст. державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 31.01.2014 року на підставі виконавчого листа № 2/645/314/13 від 28.01.2014 року було відкрите виконавче провадження № 42238426 про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Зевс» суми боргу в розмірі 41\~000 гривень, а 10.02.2014 року в тому ж провадженні державним виконавцем була прийнята постанова про арешт автомобіля «Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, д/н [NUMBER], та заборону його відчуження. За текстом постанови автомобіль вказаний таким, що належить [PERSON] 24.04.2014 року в тому самому виконавчому провадженні державним виконавцем прийнята постанова про розшук майна боржника [PERSON] вищезазначеного автомобіля. Згідно акту № 4178 огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу, 08.08.2015 року автомобіль «Daewoo Lanos TF48Y», 2007 року випуску, чорного кольору, д/н [NUMBER], був вилучений ІДПС взводу ОСП № 1 РДПС ДАІ ГУ МВС України в Харківській області [PERSON] на 37 км а/ш Харків-Щербинівка та поміщений та спеціальний майданчик. Суд вбачає, що діями та рішеннями державного виконавця було порушене право позивача користуватися та розпоряджатися власним майном автомобілем, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~\~\~\~ Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вимогами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.\~ З обставин справи суд вбачає, що накладення арешту на зазначений вище автомобіль та розшук цього автомобіля з його подальшим тимчасовим вилученням не може бути застосований у спосіб забезпечення реального виконання рішення суду, оскільки 1/2 частина вказаного майна належить [PERSON] Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду, зокрема, з позовом про зняття з нього арешту. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є правомірними, оскільки спрямовані на захист дійсно порушеного права власності на майно, тому суд задовольняє їх у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved