Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3491 від 29 вересня 1997 року, зареєстрований Товарною біржею «Центральна Одеська біржа» та визнати за нею право власності на квартиру № 78, розташовану в м.Одесі по Французькому бульвару буд. 22-б, в порядку спадкування. При цьому посилається на те, що 29.09.1994 р. між її матір'ю [PERSON] (покупець) та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) було укладено договір купівлі-продажу, згідно якому її мати придбала у власність 1-кімнатну квартиру, загальною площею 32,0 кв. м, житловою площею - 17,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено у письмовій формі та зареєстровано на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа», реєстраційний № 3491 від 29.09.1997 р. Її мати [PERSON] померла 13 січня 2017 року. 08.06.2017 року вона звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], щоб отримати свідоцтво про права власності на спадок за заповітом. У зв'язку з її заявою, було заведено спадкову справу № 1/2017, однак нотаріус повідомив, що свідоцтво про право на спадок у встановлений законом термін вона отримати не зможе оскільки оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3491 оформлений на товарній біржі з наявністю на стороні продавця неповнолітньої особи. За життя її мати [PERSON] не зробила нотаріальне посвідчення вказаного договору, що в свою чергу робить неможливим прийняття нею у спадщину за заповітом квартири. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Надали суду заяву про те, що позов визнають та просять розглянути справу за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.1997 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний № 3491, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру 78 по Французькому бульвару буд. 22-б, у м. Одесі, загальною площею 32,0 кв. м, житловою площею - 17,1 кв.м. Відповідно до п. 3 Договору квартира продана за 18600,00 грн., які отримані продавцем до підписання договору. 29.10.1997 р. [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказану квартиру в КП „ОМБТІ та РОН (91-стр. 8кн. 244 пр.). Отже сторони договору виконали умови договору купівлі-продажу у повному обсязі. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином суд вважає, що сторонами договору були виконані всі умови договору купівлі-продажу, хоча останній не було посвідчено нотаріально, тому відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу № 3491 від 29.09.1997 року квартири № 78, Французький бульвар буд. 22-б в м. Одеса, укладений на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» слід визнати дійсним. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 480043, виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14.01.2017 р., [PERSON] померла 13 січня 2017 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками значаться: батько [PERSON] та мати [PERSON]. 24.10.1981 р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище „Попова на „Венгер, в подальшому шлюб було розірвано, проте позивачка залишилась на прізвищі „Венгер, що підтверджується записом акту про укладення шлюбу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Відповідно до заповіту від 22 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр. № 443) громадянка [PERSON] призначила спадкоємицею всього майна, яке на день смерті виявиться належним їй в тому числі квартиру № 78 (сімдесят вісім) у будинку № 22-б (двадцять два з літерою „б) по бульвару Французькому у м. Одесі, [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~ Після смерті матері [PERSON] позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим було заведено спадкову справу №1/2017, реєстраційний запис № 60764820 у Спадковому реєстрі. \~\~\~\~\~\~ \~\~Проте \~позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру № 78 по Французькому бульвару буд. 22-б, м. Одеса у зв'язку з тим, що договір укладений на товарній біржі. В судовому засіданні було встановлено, що після смерті [PERSON], яка є матір'ю позивачки, остання є спадкоємцем за заповітом після її смерті. Від спадщини позивачка не відмовлялася, отже відповідно до ст. 1268 ЦК України (в ред.2003 р.) її слід визнати такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] та за позивачкою слід визнати право власності на квартиру № 78, Французький бульвар буд 22-б м. Одеса в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 13 січня 2017 року.

Outcome: approved