Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. В ході судового розгляду позивачка змінила позовні вимоги, просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті [INFO] рідної матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з права приватної власності на земельну ділянку (частку (пай), яка розташована на території Білівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, на яку [PERSON] має право як спадкоємець за заповітом, однак через те, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, хоча спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник відповідача Ізяславської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі - Копинець П. Ю. в судовому засіданні заявлені вимоги визнав. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. В зв'язку з тим, що спадкодавець помер у 2001 році, а спадкоємець фактично прийняв спадщину у той же час, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. [PERSON] являється рідною дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, про одруження, копії яких додані до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується копією спадкової справи № 564/2002 від 21 листопада 2002 року, доданою до матеріалів справи. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), на підтвердження чого отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] відповідно до розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації № 154 від 17 січня 1996 року, що підтверджується листом Відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі № 9-28-99.5-1383/0/15-16 від 22 червня 2016 року, доданим до матеріалів справи. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], копія якого додана до матеріалів справи, вказаний державний акт виданий 15 січня 2002 року, тобто після смерті [PERSON], в тому, що [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Білівської сільської ради від 04 вересня 2001 року передається у приватну власність земельна ділянка. З довідки архівного відділу Ізяславської районної державної адміністрації № 82/01-23 від 05 квітня 2016 року встановлено, що у протоколі 15 сесії 23 скликання Білівської сільської ради від 04 вересня 2001 року відсутнє рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. Таким чином, проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] не набула права на земельну ділянку, разом з тим за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, [PERSON] успадкувала право [PERSON] на земельну частку (пай).

Outcome: approved