Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд: -стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за розпискою від 20.02.2015 року у розмірі 18 000 000 грн. (вісімнадцять мільйонів); - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. -стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 20 лютого 2015 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики за яким позивач позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 18 000 000 грн. строком до 31.06.2016 року. Проте, [PERSON] вчасно борг не повернув та по сьогоднішній день не виконав своє грошове зобовязання перед [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься її заява, відповідно до якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, встановивши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.02.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній позичив у позивача грошові кошти в розмірі 18 000 000 грн. та зобовязався їх повернути до 31.06.2016 року. Договір укладався в письмовій формі та з дотриманням вимог ст.203 ЦК України щодо чинності правочину. Такі обставини відповідачем під час розгляду справи не заперечувалися, тому, відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України (обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню), суд вважає доведеним та достеменно підтвердженим факт укладання між сторонами договору позики, на який вказує позивач та який міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана\~\~вчинити\~\~на\~\~користь\~\~другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи та враховуючи законодавчо закріплені імперативні норми щодо виконання сторонами позикового зобовязання, суд вважає повністю обґрунтованою та правомірною вимогу позивача щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 18 000 000 грн. Разом з тим, суд не може погодитись з твердженнями позивача щодо стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Відповідно до положень\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 23 ЦК України передбачено, право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій відповідача їй було завдано фізичних та душевних страждань, або вона зазнала інше ушкодження здоровя, або було знищено її майно, або була принижена її честь, гідність чи ділова репутація. Таким чином позивачем не було надано доказів завдання відповідачем своїми діями їй моральної шкоди. З огляду на вищевикладене вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою і недоведеною. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в розмірі 1000 грн.

Outcome: partial