Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні власністю, шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності до Договору Дарування житлового будинку від 19 листопада 2005 року та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2005 року, їй, як позивачу у даній справі на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чкалова, 45 в с. Пасічна, Баришівського району, Київської області. У зазначеному житловому будинку проживає та є зареєстрованим колишній чоловік позивача - відповідач у справі - [PERSON]. На даний час у [PERSON] виникла необхідність у здійсненні відчуження належного їй нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чкалова, 45 в с. Пасічна, Баришівського району, Київської області, який належить їй у відповідності до Договору Дарування житлового будинку від 19 листопада 2005 року. Тим, що відповідач залишається проживати та є зареєстрованим у власному житловому будинку позивача, виникає грубе перешкоджання позивачу в реалізації її права власності, оскільки позбавляє її можливості розпоряджатися повноцінно власним житлом, а саме здійснити відчуження належного їй майна. Зазначені дії відповідача порушують права позивача, як добросовісного набувача і власника житлового будинку, і його дії не відповідають вимогам чинного законодавства України. Зазначені обставини підтверджуються наданими до суду документами. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила суду, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чкалова, 45 в с. Пасічна, Баришівського району, Київської області їй подарували її батьки 19 листопада 2005 року. Будинок будували батьки і все, що надбано в будинку, теж належало її батькам. ЇЇ колишній чоловік [PERSON] почав проживати в будинку з 03.06.1005 року, з того часу як вони одружилися. Коли він працював в АТП 13247 то заробітну плату не отримував. В зв,язку з тим, що [PERSON] вживає спиртні напої, обзиває її нецензурними словами, в стані алкогольного сп,яніння прямо в кімнатах будинку відправляє нужду, не дає позивачу жити, руйнує належне їй майно в будинку, піднімає проти неї руки. [PERSON] не хоче, щоб він проживав з нею у її будинку, так як вона має тяжку хворобу. У відповідача був свій житловий будинок, який він продав 10 років тому за три тисячі доларів США. Їй завжди допомагали її батьки та брат. Сім років тому померла її мати у віці 69 років, а три роки тому помер і батько у віці 81 рік. Всі непорозуміння з колишнім чоловіком вона не старалась всім озвучувати. Бувало, що після сварок та бійок викликала міліцію, але яке вони приймали щодо відповідача рішення не цікавилась. В липні 2016 року відносини між нею та відповідачем стали вкрай поганими. Просить суд задовольнити її позовні вимоги в розпорядженні нею належною їй власністю, шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов повністю та пояснила суду, що вселявся відповідач [PERSON] до будинку, як член родини, але на даний час позивач та відповідач розлучені. Будинок будувався батьками позивача і по договору дарування належить позивачу. [PERSON] вважає, що не доцільно терпіти знущання з боку відповідача над позивачем а тому присутність в будинку по сторонньої людини є недоречною. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти заявленого до нього позову та пояснив суду, що проживає в житловому будинку по вул. Чкалова, 45 в с. Пасічна, Баришівського району, Київської області з 1995 року. За час проживання в будинку він займався його ремонтом: підливав бетон під фундамент будинку, знімали цеглу, якою був обкладений дерев,яний буд, замінював дерев,яні вікна в будинку на пластикові, проводив каналізацію та воду в будинок, встановлював ванну, унітаз. В веранді робив перегородку для ванни, кухні та туалету, переварював коте для опалення будинку, пробурена скважина. Сам звалив металевий гараж розміром 2х3 для мотоцикла. В сараї замінював стіну. З тестем будували огорожу. Три роки тому колишня дружина захворіла і він займався її лікуванням. У нього в селищі Баришівка по вул. Червоній, 70 була у власності 1/3 частина житлового будинку, яку він продав за три тисячі доларів США в 2007 році. 2200 доларів США у нього є в наявності, а 800 доларів США дав своєму сину на придбання автомобіля. Просить не виселяти його з будинку, так як іншого житла він не має. [PERSON] вважає, що має право користування спірним житловим будинком, як член сім'ї його співвласника, оскільки вселилися у спірне приміщення, саме як члени сім'ї власника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що її доверитель в 1995 році вселився в будинок № 45 по вул. Чкалова в селі Пасічна, Баришівського району за згодою, як батьків позивача та самого позивача. Свідок по справі [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його рідна сестра, одружилася з відповідачем [PERSON] в 1995 році і проживали в будинку їх батьків, де все господарство лежало на плечах батьків. Чоловік сестри часто приходив з роботи в нетверезому стані і з ним всі сварились. З їхнім батьком у зятя відносини були погані. До бійок вони старались конфліктні ситуації не доводити, але були розмови з сестрою по поводу того, чого вона з ним проживає. Їх мати все життя намагалась зберегти батька для своїх дітей і після його смерті все господарство лягло на плечі сестри. Зять свого майна не побудував, говорив, що діти не його. Свідок приймав активну участь в ремонтах по домоволодінню у батьків також допомагав син сестри та його друзі. [PERSON] виконував зварювальні роботи і морально діставав сестру, перебуваючи в нетверезому стані, вирвав замок у дверях. Сестра має намір продати цей будинок і на іншій наявній земельній ділянці побудувати новий будинок. Свідок [PERSON] син позивача та відповідача по справі пояснив суду, що батько [PERSON] постійно приходить з роботи додому в нетверезому стані та справляє нужду в будинку, де йому заманеться не контролюючи свою поведінку. Коли свідок був неповнолітнім і відвідував школу, то батько теж пив горілку, тріпав його матері нерви і він, як син попереджав батька, щоб він цього не робив. Батько зараз в будинку проживає, як квартирант і його як сина не хвилює куди батько піде проживати з будинку матері. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з сім,єю [PERSON] він поживає по сусідству. [PERSON] в будинку його дружини проживає біля 20 років у якого у власності була частина будинку, які він продав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] в селі Пасічна по вул. Чкалова в будинку [PERSON] проживає біля 20 років. Вважає його нормальним, адекватним чоловіком. Цей будинок належав батькам [PERSON], які подарували будинок дочці. Коли будинок був побудований свідок не знає. Від знайомих свідку відомо, що [PERSON] своє житло продав. В даному будинку [PERSON] займався ремонтом будинку: підливав фундамент під будинок, оббивав облицювальну цеглу на будинку і з найманими працівниками, замінював дерев,яні вікна на пластикові у будинку Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Встановлені судом обставини підтверджуються : -ксерокопією паспорта позивача [PERSON], серія СК №869251 від 23.06.1998 року ( т.1 а.с.3); -ксерокопією рішенняБаришівського районного суду Київської області про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 22.12.2016 року (справа № 355/1522/16-ц, провадження №2/355/746/16).; ( т.1 а.с.5); -ксерокопією Договору Дарування житлового будинку від 19 листопада 2005 року та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2005 року (т.1 а.с.6-7); -ксерокопією рішення Баришівської селищної ради №44 від 28.04.2012 року про впорядкування адреси житлового будинку гр-ки [PERSON] (т.1 а.с.8); -ксерокопією будинкової книги (а.с.9-12); -довідкою Баришівської селищної ради №282 від 27.01.2017 року Форми №3; (т.1 а.с.13); -іншими матеріалами справи. Перехід права власності на житловий будинок до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членами родини попереднього власника, яке в них існувало. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено судом між сторонами по справі припинені шлюбні відносини, про що свідчить рішення Баришівського районного суду Київської області від 22.12.2016 року (справа № 355/1522/16-ц, провадження №2/355/746/16). Окрім того відсутні будь-які відомості про те, що сторони ведуть спільне господарство. Права, як члена сім'ї в даному житловому приміщенні відповідач втратив та фактично перестав бути членом сім'ї наймача, однак продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні, псує жиле приміщення, систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших осіб проживання із ними в одному будинку. Суд звертає увагу на те, що в будинку по вул. Чкалова, 45 с. Пасічна зареєстрований повнолітній син позивача та відповідача - [PERSON], [INFO] та їх неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], де із пояснень в суді повнолітнього [PERSON] вбачається його негативне ставлення до поведінки батька та небажання того, щоб батько при наявності у нього таких негативних рис, проживав з ними разом в будинку. На переконання суду, така негативна поведінка відповідача погано впливає і на їх неповнолітню дитину дочку [PERSON]. Суд також вважає, що отримані судом свідчення від [PERSON] та [PERSON] не спростовують викладені в позовній заяві позивачем відомості щодо її колишнього чоловіка [PERSON], так як їм невідомі обставини його поведінки в зазначеному будинку. Право користування житловим приміщенням, в силу ст. 405 ЦК України, зберігається не тільки за членами сім'ї (в тому числі колишніми) власника жилого приміщення, а й за членом його сім'ї, у разі зміни самого власника. При цьому припинення цього права можливо лише у випадках передбачених п. 2 ст. 405 ЦК України. Власником житлового будинку по вул. Чкалова, 45 с. Пасічна на протязі останніх одинадцяти років являється [PERSON], який дістався їй відповідно до договору дарування від її батьків. Відповідач намагався суду довести, що з його боку був якийсь суттєвий внесок в переобладнання будинку, але документально він не підтвердив це та не звертався до суду з зустрічним позовом і фактично не заявляв ніякого свого права на частину нерухомого майна. У статті 116 ЖК України зазначено, що виселення без надання іншого жилого приміщення можливо у випадках: 1) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає; 2) використання житла наймачем або особами, за дії яких він відповідає, не за призначенням; 3) систематичного порушення наймачем або особами, за дії яких він відповідає,прав та інтересів сусідів; 4) незаконного зайняття житлового приміщення. Суд вважає, що [PERSON] належить на законних підставах житловий будинок № 45 по вул. Чкалова в селі Пасічна, Баришівського району, Київської області відповідно до договору дарування від 19.11.2005 року, а відповідач у справі чинить їй перешкоди у користуванні її власністю: влаштовує сварки, псує майно, а будучи в нетверезому стані дозволяє собі непристойні речі, про які говорить в суді позивач та їх спільна дитина - син [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Як заявив в судовому засіданні відповідач, він має грошові кошти в іноземній валюті, за які на переконання суду зможе наймати собі житло або знайти житло для придбання у власність із розрахунку наявних у нього грошових коштів. Частина 3 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Щодо [PERSON] то він власником будинку не являвся і не являється. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 150 ЖК України вказує на те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати дарувати, заповідати здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Стаття 155 ЖК України передбачає, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків установлених законодавством. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, враховуючи всі обставини справи суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим і за таких обставин підлягає до задоволення.

Outcome: approved