Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ємільчинської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в цілому, що знаходиться за адресою: смт Ємільчине, вул. Кутузова, 6, Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], мотивуючи тим, що вона померла 19.07.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку. Позивачка зазначила, що за життя [PERSON] заповіту не склала, на день смерті в шлюбі не перебувала. Непрацездатних, неповнолітніх і інших спадкоємців за законом першої черги, крім неї, нікого немає. 06.04.2017 року подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] померла 19.07.2015 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ТП №267595, виданим 20.07.2015 року. Про те, що [PERSON] мати позивачки свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії І-ТП №274141, видане повторно 21.02.2017 року. Зміна прізвища позивачки з [PERSON] на [PERSON] підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК №359498 від 15.03.1985 року. Згідно довідки Ємільчинської селищної ради №4411 від 17.08.2016 року [PERSON], 29.08.1940 р. н., на день смерті, 19.07.2015 року, постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] одна. З довідки Ємільчинської селищної ради №5260 від 22.09.2016 року слідує, що за померлою [PERSON] згідно погосподарської книги №23, особовий рахунок №996, рахується житловий будинок за №6 по вул. Кутузова в смт Ємільчине Житомирської області. Згідно довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» №198 від 05.10.2016 року право власності на житловий будинок №6 по вул. Кутузова в смт Ємільчине Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано. Право на спадкування мають особи, визначені у законі (ст. 1223 ч. 1 ЦК України). Визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання права власності на житловий будинок слід задовольнити, визнавши [PERSON] в порядку спадкування за законом власником житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться за адресою: смт Ємільчине, вул. Кутузова, 6 Житомирської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved