Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, уточнивши який, посилалася на те, що 30 березня 2017 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної ділянки (кадастровий №2322188600:04:001:0116) загальною площею 4,8815 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Іще при житті, а саме, 08.07.2004 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, в якому він зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачці. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, своєчасно та належним чином прийняла спадщину, відкриту після смерті батька, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформлені спадкових прав зясувалось, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову частину земельної ділянки, тому нотаріусом була винесена 15.12.2017 року постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, що змусило позивачку звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, від її представника надійшла до суду заява, у якій вона підтримала уточнений позов в повному обсязі, просила його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач - представник Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності їх представника. Треті особи - представник Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у судове засідання не зявилися, надали суду заяви, у якій проти позову не заперечували, просили суд розглянути справу за їхньої відсутності. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт смерті 30 березня 2017 року [PERSON], підтверджується наданою суду копією свідоцтва про його смерть, серія 1-ЖС №386470, від 01.04.2017 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, р.№114 від 08.07.2004 року, в якому він зробив наступне заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно, він заповідав позивачці [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується наданою суду копією спадкової справи №297/2017, відкритої 06.09.2017 року. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2017року, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначено ц п. 5.2. Інструкції «про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Право власності спадкодавця - [PERSON] на 1/2 частину спадкової земельної ділянки (кадастровий №2322188600:04:001:0116) загальною площею 4,8815 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯГ №700149 від 12.11.2007 року, Витягом ДЗК № НВ -2303601252017 від 12.10.2017 рік та довідкою державного кадастрового реєстратора. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких підстав, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved