Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20.11.2013 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони втратили повагу один до одного. Такі відносини негативно впливають на їх малолітню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що в наданий судом строк поведінка відповідача не змінилася, вони не примирилися і на її думку жодних заходів на це буде недостатньо, оскільки вона не погоджується на відновлення сімейних відносин з відповідачем. Вони не проживають разом з 8.03.2017 року. Фактично вона мешкає з дитиною у її батьків. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав, що підстав для розірвання шлюбу немає , оскільки він бажає зберегти сімю. Однак покладався при вирішенні позову на розсуд суду, так як позивачка не бажає відновлювати сімейні відносини. Представник відповідача [PERSON] вважав, що позивачка має молодий вік і її рішення на розлучення є передчасне, оскільки відповідач бажає відновити сімейні відносини для чого сторонам необхідний додатковий строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, доводи представника відповідача [PERSON], дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину доньку Кіру [INFO], яка проживає з позивачкою, що вбачається з показів сторін, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони з березня 2017 року не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. В наданий судом строк вони не примирилися і повторне застосування заходів для їх примирення суд вважає недоцільним, оскільки позивачка категорично наполягає на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved