Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.06.1998 року Бросківською сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 16, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в звязку з чим їх сімя фактично розпалася, вони разом не проживають та сумісного господарства не ведуть. Спору про місце проживання дітей та розподілу сумісного майна немає, та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, сина: [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а потім після досягнення дитиною повноліття 1/4 частину заробітку, щомісячно, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей підтримала. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі. Третя особа [PERSON] в судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Вислухавши позивачку,відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.06.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №087361, виданого Бросківською сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 16. Як вбачається з свідоцтв про народження від шлюбу вони мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, з тих підстав,що між ними немає взаєморозуміння. Спору про місце проживання дітей, та спору щодо розподілу спільного майна не має. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Являючись батьком дітей відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню суд виходить, з наступного. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». \~ Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що між сторонами досягнуто домовленість про розмір аліментних виплат, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, потім в розмірі 1/4 частини заробітку, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти \~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved