Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв батько позивача [PERSON] . Спадкових прав останній не оформив та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0725584200:01:001:0176, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,6465 га, кадастровий номер 0725584200:04:001:0591, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього, яка звернулася у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчує право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 21 квітня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 34). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 6 травня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 72). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки: площею 0,2500 га, кадастровий номер 0725584200:01:001:0176, та площею 0,6465 га, кадастровий номер 0725584200:04:001:0591 (а. с. 50). Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується архівними копіями державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 16, 21) та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 17-19, 22-24). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено,що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області 13 січня 2000 року, відповідно до якого належне їй майно заповіла своєму племіннику [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] постійно проживав із [PERSON] (а. с. 50) і в контексті положень статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті останньої. [INFO] [PERSON] помер (а. с. 9), на день смерті проживав один (а. с. 10). Позивач є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про розірвання шлюбу (а. с. 44 на звороті, 45). 20 травня 2020 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 38). За життя [PERSON] заповіту на нерухоме майно, що є предметом цього спору, не складав, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 0725584200:01:001:0176, та земельну ділянку, площею 0,6465 га, кадастровий номер 0725584200:04:001:0591, після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів. З матеріалів справи видно, що два заповіти, складені спадкодавцем [PERSON] на ім`я дочки [PERSON] та онука [PERSON] , стосуються іншого нерухомого майна, яке не є предметом цього спору (а.с. 53 на звороті, 53 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 19 березня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 15). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 64/2020 до майна померлого [PERSON] (а. с. 37-71), з яких також видно, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю інше нерухоме майно видано позивачу та [PERSON] . За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 712 грн 88 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 712 грн 88 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1258, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved