Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказує, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 559929 від 25 грудня 2012 року в її власності перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована в м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, по вул. Гоголя, 32. Цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Суміжним землекористувачем належної їй земельної ділянки є [PERSON], відповідач по справі. На початку 2015 року відповідачем по справі по суміжній межі між їхніми земельними ділянками було встановлено бетонні стовпчики та частково натягнуто металеву сітку. Оскільки належна їй земельна ділянка була передана для будівництва житлового будинку, вона, маючи намір на його проведення вирішила встановити межі земельної ділянки в натурі та закріпити їх межовими знаками, що дало би можливість замовити проект на будівництво відповідно до встановлених меж. Однак після проведення вказаних землевпорядних робіт та встановлення межових знаків було виявлено, що при встановленні бетонних стовпчиків Відповідачем по справі було здійснено захоплення частини належної їй земельної ділянки, внаслідок чого конфігурація та площа належної їй земельної ділянки змінились. Вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки в межі, визначені документацією, однак він на її вимоги не відреагував, зустрічі з нею уникає. На її звернення до Гніванської міської ради щодо вирішення спірного питання між нею та відповідачем комісією Гніванської міської ради було здійснено вихід на місце розташування її земельної ділянки та встановлено, що паркан встановлений відповідачем з порушеннями, внаслідок чого ним було захоплено частину належної їй земельної ділянки. Крім того, їй було рекомендовано звернутись до суду з вирішенням даного спору. Вважає, що такі дії відповідача по справі порушують її законні права власника земельної ділянки. Просить зобов'язати [PERSON] усунути їй, [PERSON], перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 559929 від 25 грудня 2012 року, виданого на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Гніванської міської ради від 14.04.2009 року, шляхом відновлення її меж та перенесення за власний рахунок паркану відповідно до державного акту на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали і просять її задоволити з мотивів, наведених в ній. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що коли ставив паркан між його ділянкою та ділянкою [PERSON], на межі були блоки, і щоб їх обійти, трохи змістив паркан на ділянку позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що заява підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, в тому числі самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що [PERSON] - власник земельної ділянки площею 0,1000 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Гоголя, 32, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 559929 від 25 грудня 2012 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] - суміжний землекористувач належної їй земельної ділянки. На початку 2015 року по суміжній межі між їхніми земельними ділянками [PERSON] встановив бетонні стовпчики та частково натягнув металеву сітку. При встановленні бетонних стовпчиків відповідачем було здійснено захоплення частини належної їй земельної ділянки, внаслідок чого конфігурація та площа належної їй земельної ділянки змінились, що стверджується актом комісії виконкому Гніванської міської ради від 12.05.2015 р. (а.с.6-8), актом приймання-передачі межових знаків від 05.06.2014 р., технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки в м.Гнівань, по вулиці Гоголя, 32, та пояснення відповідача. Порушені права позивача, як власника земельної ділянки, підлягають відновленню, а тому суд вважає за доцільне позов задоволити. Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved