Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який уточнила. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 травня 2014 року пр. 31 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 16530,00 грн.. Зазначила, що працювала у відповідача на посаді бухгалтера. Звільнена наказом № 32 від 29 травня 2014 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. На день звільнення не проведений остаточний розрахунок. Заборгованість на час звільнення становить 21316,56 грн. Вказує, що нею подано заяву про видачу наказу про стягнення вказаної суми з відповідача. До цього часу заборгованість не виплачена. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за його відсутності, надала згоду на вирішення справи заочно. Відповідач в судове засідання представника не направив. Повідомлений - у справі поштове повідомлення про отримання повістки-виклику. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу розглянуто за відсутності відповідача за згоди позивача заочно. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді бухгалтера. Звільнена 31 травня 2014 року за ст. 38 КЗпП України згідно наказу від 28 травня 2014 року № 32. У день звільнення кінцевий розрахунок не проведений. Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці позивача, наказами про прийняття та про звільнення з роботи, довідкою відповідача від 19.08.14 року № 93. Судом також встановлено, що [PERSON] зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу. 09 жовтня 2014 року видано судовий наказ про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати за період з 01.02.14 року по 31.05.14 року в розмірі 21316,56 грн.. Зазначене підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до довідки відповідача від 02.10.14 року № 101 розмір заробітної плати позивача становив: в місяць - 3306,00 грн., в день - 161,27 грн.. Враховуючи той факт, що станом на день розгляду справи - 14 листопада 2014 року кінцевий розрахунок з виплати заробітної плати з позивачем не проведений, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 01 червня 2014 року по 14 листопада 2014 року за 5(п'ять) місяців 10 (десять) днів в розмірі 18142 гривні 70 копійок ((3306,00грн. х 5міс. = 16530грн.) + (161,27грн. х 10днів = 1612,70грн.) = 18142,70грн.). Судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved