Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав, про призначення опікуна та про стягнення аліментів посилаючись на те , що 19 грудня 2006 року її дочка [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. В період шлюбних відносин у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] помер. Донька позивачки, [PERSON] залишила позивачку та свого малолітнього сина. Вихованням дитини займається позивачка, оскільки відповідачка, мати дитини фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, не цікавиться здоров'ям дитини зловживає спиртними напоями та тютюновими виробами. Позивачка будучи рідною бабусею дитині просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], призначити її опікуном дитини та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягав. Представник служби у справах дітейІванівської районної державної адміністрації Московенко Л.О. заявлені позовні вимоги підтримала надали суду на розгляд висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки та просили справу слухати у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. На адресу суду двічі повернувся конверт в якому направлялися виклики до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідачки (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника поштового відділення відповідачка за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідачка повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько дитини [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачка по справі є бабусею [PERSON], так як є матір'ю [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження відповідачки та про шлюб відповідачки. Підставою звернення до суду стала та обставина, що мати дитини, [PERSON] з 2013 року залишила свого сина, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, не цікавиться здоров'ям дитини зловживає спиртними напоями та тютюновими виробами. Дитину навідує дуже рідко, з'являється в нетверезому стані, б'є сина, ображає нецензурними словами, завдає моральної та фізичної шкоди, не цікавиться станом здоров'я дитини і не надає ніякої матеріальної допомоги, не працює. Дитина боїться наодинці залишатися з матір'ю. Довідкою Радісненської ЗОШ І-ІІІ ступенів підтверджується та обставина, що [PERSON] займається вихованням дитини, мати жодного разу не відвідала батьківських зборів, не цікавиться успіхами дитини у навчанні та її шкільним життям. Рішенням Радісненського виконавчого комітету Іванівського району Одеської області від 22.09.2016 року № 105 затверджено висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачкою до своїх батьківських обов'язків. Дані обставини засвідчують те, що відповідачка по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Представником служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та відповідає його інтересам. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. В судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи, що відповідачка не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїй дитині, не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають за їх спільною заявою баба, дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно із ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved