Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким в уточнених позовних вимогах просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], а саме: до Іспанії в період з 20 липня 2017 року по 26 серпня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 14 жовтня 2005 року по 27 вересня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року від подружнього життя народився син - [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначала, що на теперішній час має можливість оздоровити дитину за кордоном, проте [PERSON] на неодноразові її прохання, дозволу на виїзд дитини за кордон не надає. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити та пояснила, що виїзд сина за кордон, перш за все, потрібен для його відпочинку та оздоровлення, оскільки він страждає на алергію. Однак, [PERSON] безпідставно ігнорує її прохання, посилаючись на те, що не має часу з'їздити до нотаріуса. Позивач зазначала, що понад двох років відповідач з дитиною не спілкується, жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає, створив іншу родину. [PERSON] також пояснила, що вона бере відпустку, в період якої бажає вивезти сина до моря в Іспанію. [PERSON] не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. [PERSON], який багаторазово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Представник Служби у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою просив ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 14 жовтня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1444. [INFO] року від подружнього життя народився [PERSON], батьками якого в Свідоцтві про народження Серії [NUMBER] виданому 13 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, записано сторін у справі [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили. Судовим розглядом встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю - позивачем у справі. Відповідно до висновку з розгляду матеріалу ЖЄО № 7974 від 25 квітня 2017 року, складеного Інспектором ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції [PERSON], 25 квітня 2017 року до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява [PERSON] за фактом того, що колишній чоловік [PERSON], [INFO], не виконує батьківських обов'язків по відношенню до спільної дитини. Під час роботи за матеріалом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина. Після розірвання шлюбу [PERSON] не бачиться з дитиною, а також не приймає участі у її вихованні. Згідно листа Харківської приватної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Харківський колегіум» Харківської області № 54 від 12 травня 2017 року за підписом директора [PERSON], [PERSON] навчається у 5-А класі, школу відвідує з першого класу. Під час навчання дитини його батько [PERSON] до школи не приходив, з вчителем та керівництвом школи не зустрічався. За навчання хлопчика сплачує його матір [PERSON]. Через відсутність письмової згоди [PERSON] на реєстрацію місця проживання його сина [PERSON], заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року [PERSON] надано дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] Заочне рішення набрало законної сили. Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач згоди на виїзд дитини за кордон не надає, що змусило позивача звертатися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, із змінами і доповненнями, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до підпункту 1 п. 4 вищевказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. За підпунктом 2 п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини за кордон, а лише визначено певний порядок такого виїзду за згодою батьків, у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - за рішенням суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, її права на формування світогляду, відпочинок, оздоровлення та духовний розвиток, що гарантовані Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Outcome: approved