Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що [PERSON], є власником будинку № 33 по вул. І.Франка в с. Довгому Дрогобицького району. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до будинкової книги, виданої на підставі свідоцтва про спадщину від 29.04.1986 року, власнику [PERSON], завіреної 09.06.2006 року Дрогобицьким МБТІ, у даному будинку з 29.03.2005 року прописана [PERSON]М відповідач по справі. Відповідач на даний час продовжує бути прописаною (зареєстрованою) за вищевказаною адресою, хоча фактично, на протязі останніх трьох років в зазначеному будинку не проживає та не з'являється. Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправне позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідач, яка не проживає за адресою [INFO], втратила право на користування будинком, внаслідок її відсутності без поважних причин понад три роки. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права. Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. І ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання неодноразово не з'явилася, про час і місце повідомлялася належним чином. Згідно ст. 74 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані до суду докази, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок № 33 по вул. І.Франка в с. Довгому Дрогобицького району Львівської області. Відповідачка, [PERSON], зареєстрована у вказаному будинку № 33 по вул. І.Франка в с. Довгому Дрогобицького району Львівської області. Згідно довідки Довжанської сільської ради, відповідачка не проживає у спірному будинку. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд встановив, що відповідачка не проживає у [INFO] більше року без поважних причин, у зв'язку з чим слід визнати її втратившою право на користування житловим приміщенням. Виконання вказаного рішення здійснюється у відповідності до норм чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про припинення права власності чи права користування житлом». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved