Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її (позивача) користь аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 1 вересня 2009 року і продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів перебуває на примусовому виконанні у Носівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Чернігівській області. Станом на 12 березня 2019 року заборгованість по аліментах становить 46 250,83 грн., а сума неустойки за період прострочення - 28 942,83 грн. [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 46 250,83 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 28 942,83 грн. та понесені нею судові витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви. Суд розглядає справу в загальному порядку, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-530/2009, виданого Носівським районним судом Чернігівської області на підставі рішення від 23 вересня 2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 1 вересня 2009 року і продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. З розрахунку заборгованості (а.с. 11), здійсненого державним виконавцем, вбачається, що станом на 12 березня 2019 року заборгованість відповідача по аліментам становить 46 250,83 грн. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Неустойка у формі пені, вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстави його виникнення, тому правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несплату аліментів відповідачем, яка становить 28 942,83 грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаних розрахунків заборгованості по аліментам та неустойки (пені), а також доказів про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи, що наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved