Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. Заяву мотивують тим, що її донька - [PERSON], перебуваючи за кордоном захворіла на психічне захворювання параноїдальну шизофренію. По приїзду в Україну вона проходила лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Сміла. Донька обмежена в здатності до орієнтації, спілкування, контролювати свою поведінку. За станом здоровя вона потребує постійного стороннього догляду. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON], [INFO] - недієздатною та призначити її опікуном над останньою. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заявника адвокат [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні при ухваленні рішення суду покладався на думку суду. Прокурор Черкаської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні покладалася на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно положень ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Стаття 39 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Ухвалою суду від 23.02.2016 по справі призначена судово-психіатрична експертиза, предметом розгляду якої було встановлення психічного стану [PERSON] В звязку з повторною не явкою останньої на обстеження до експертної установи амбулаторною судово-психіатричною експертною установою КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської міської ради ухвала суду була повернута без виконання. В судовому засіданні представником заявника адвокатом [PERSON] заявлено клопотання в порядку ч. 2 ст. 239 ЦПК України про примусове направлення [PERSON] на судово-психіатричну експертизу. Однак, ухвалою суду від 26.05.2016 в задоволенні клопотання було відмовлено з причин не доведеності винятковості такого випадку, а також не наданням доказів щодо належного оповіщення [PERSON] про виклики на обстеження та її умисного ігнорування таких викликів, що в свою чергу могло б розцінюватися судом як явне ухилення від проходження експертизи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 2 ст. 60 ЦПК України). Оскільки заявником не доведений факт наявності у [PERSON] психічного розладу, який би свідчив про не здатність останньої усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, а без висновку судово-психіатричної експертизи це зробити не можливо, суд вважає, що заява про визнання [PERSON] не дієздатною не підлягає до задоволення. В звязку з тим, що позовна вимога заявника про встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном є похідною від вимоги про визнання особи недієздатною, але в ході розгляду справи суд не знайшов підстав для можливості визнання [PERSON] недієздатною, заява в даної частині також не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed