Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по зарплаті та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Згідно позову, з 21.12.2011 року [PERSON] працювала на ПАТ «Донецькоблгаз» Краматорське УГГ та відповідно до наказу №408-к була звільнена 04.11.2015 року за угодою сторін. В порушення ст.116 КЗпП України у день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку. Відповідно до довідки підприємства від 24.11.2015 року заборгованість по зарплаті та компенсаційним виплатам становить 4218,19 грн. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь зазначену заборгованість, а також на підставі ст.117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку, зокрема на момент предявлення позову 30.11.2015 року який становить 1889,42 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав письмові заперечення, проти позову заперечував та показав, що заборгованість перед позивачкою підприємство більше не має, оскільки 13.01.2016 року був проведений в повному обсязі розрахунок по заробітній платі в частині основної заборгованості та компенсації за невикористану відпустку, що підтверджується довідкою від 15.02.2016 року. Стосовно стягнення середнього заробітку відповідно до ст.117 КЗпП України представник відповідача послався на наявність у підприємства сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), з огляду на які та положення ст.ст.617, 263 ЦК України просив відмовити в позові в повному обсязі. Суд, дослідивши надані позов, заяви, заперечення та докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так з копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання з 21.12.2011 року по 04.11.2015 року працювала на ПАТ «Донецькоблгаз» Краматорське УГГ на посаді контролера та була звільнена наказом №408-к від 04.11.2015 року за ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. (а.с.3-5) В порушення ст.116 КЗпП України, в якій зазначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, з позивачкою [PERSON] не було проведено повного кінцевого розрахунку, що вбачається з довідки Краматорського УГГ від 24.11.2015 року про наявність станом на 24.11.2015 року заборгованість за зарплаті і компенсаційним виплатам в суму 4218,19 грн., в тому числі: за серпень 2015 року 1020,34 грн., за вересень 2015 року 2845,76 грн., за жовтень 2015 року 352,09 грн. (а.с.7) Посилаючись на вказану довідку позивачка [PERSON] 30.11.2015 року звернулася з позовом до суду та просить про стягнення з відповідача зазначеної заборгованості. Однак на даний час встановлено, що заборгованості по зарплаті та іншим компенсаціям ПАТ «Донецькоблгаз» перед [PERSON] не має, у звязку з проведенням 13.01.2016 року повного розрахунку, що підтверджується офіційною довідкою ПАТ «Донецькоблгаз» Краматорське УГГ від 15.02.2016 року №04-29/186. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості по зарплаті задоволенню не підлягають, у звязку з проведенням з нею підприємством повного розрахунку. Також позивачка [PERSON] просить про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з моменту звільнення з роботи 04.11.2015 року по день повного розрахунку, тобто по 13.01.2016 року. Згідно довідок ПАТ «Донецькоблгаз» Краматорське УГГ від 14.12.2015 року та від 14.01.2016 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 148,39 грн.; з огляду на те, що на підприємстві встановлено облік робочого часу у годинах, то середнього динна заробітна плата позивачки становить 19,44 грн. Відповідач, заперечуючи проти позову в цій частині, надав суду копії сертифікатів (висновків) ТПП України про настання обставин непереборної сили та з огляду на триваючі складнощі у здійсненні господарської діяльності, захоплення незаконними збройними формуваннями частини матеріальної бази, недоотримання прибутку, унеможливлення виконання зобовязань, зокрема грошових зобовязань, в тому числі по оплаті праці, просив в позові в цій частині відмовити. З цього приводу суд зазначає наступне: Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст.117 КЗпП України\~обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Згідно ст.4 КЗпП України\~законодавство про працю складається з КЗпП України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно ч.1 ст.9 ЦК України\~кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України\~щодо застосування ЦК України\~до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Так, ст.617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п.1 ч.1 ст.263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 19.06.2014 року №1562/05-4 встановлено, що у звязку з дуже складними умовами, що існують в регіоні, що зумовлено проведенням активних бойових дій, забезпечення безперебійного газопостачання природним газом населення та промислових підприємств, а також виконання інших своїх зобовязань у повному обсязі є неможливим. На обєктах, підпорядкованих ПАТ «Донецькоблгаз» відбувалися непоодинокі випадки застосування вибухонебезпечних речовин, підрив і пошкодження надземних і підземних газопроводів, напади та травмування персоналу, викрадення невідомими особами майна підприємства. ТПП України підтверджує, що вищевказані події на території Донецької області є обставинами непереборної сили (форс-мажору), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності ПАТ «Донецькоблгаз». Початок дії обставин непереборної сили 07.04.2014 року, які продовжують тривати по теперішній час. Дату закінчення терміну дії обставин непереборної сили на момент видачі даного висновку встановити неможливо. Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 30.07.2014 року №2059/05-4 встановлено, що для ПАТ «Донецькоблгаз» засвідчується настання обставин непереборної сили з 01.07.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України від 28.11.2014 року №5454/05-4 встановлено, що в дуже складних умовах, які існують в регіоні, зумовлених проведенням активних бойових дій, ПАТ «Донецькоблгаз» не має можливості здійснювати господарську діяльність, проводити контроль і облік природного газу, своєчасно ліквідувати аварії, забезпечувати безперебійне газопостачання природного газу, а також виконувати інші свої зобовязання в повному обсязі. ТПП України засвідчує, що вищевказані події на території Донецької області є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють виконання ПАТ «Донецькоблгаз» своїх зобовязань в повному обсязі. Обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Відповідно до висновку Донецької торгово-промислової палати від 11.08.2015 року №1141/12.12-03 встановлено, що відповідно до п.1.4 Статуту ПАТ «Донецькоблгаз» є юридичною особою, до складу цього підприємства входять філії, частина яких знаходиться на території, на якій органі державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. З червня 2014 року більшість структурних підрозділів, що розташовані у населених пунктах, які за інформацією отриманою на постійній основі від Антитерористичного центру при СБУ не знаходяться під ефективним контролем української влади, не мають можливості здійснювати господарську діяльність та виконувати завдання, що передбачені статутом та договірними зобовязаннями у повному обсязі. Національний банк України постановив банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Склалася ситуація, у якій поточні рахунки ПАТ «Донецькоблгаз» не обслуговувалися з незалежних від нього причин. Рух коштів окремих структурних підрозділів, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, припинився починаючи з липня 2014 року. У звязку з чим переведення коштів на поточні рахунки тимчасово неможливе. Припинити ж газопостачання не вбачається можливим, оскільки розрахунки за вже укладеними договорами повинні здійснюватися після постачання газу. Все це обумовило збитковість фінансово-господарської діяльності ПАТ «Донецькоблгаз» та падіння доходу в 2 рази. Підприємство тимчасово не має можливості вести господарську діяльність, продовжувати виконувати договірні зобовязання на існуючих умовах в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вина ПАТ «Донецькоблгаз» у затримці виплати [PERSON] належних при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, відсутня, у звязку з чим в частині позову про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed