Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: [INFO] року помер її батько [PERSON], за життя батько позивача заповіту не складав, спадщину за законом прийняла [PERSON] та її рідний брат [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свого часу батько у 1977 році побудував вказаний житловий будинок разом з надвірними будівлями, але не зареєстрував його органах БТІ та не отримав свідоцтва про право власності. Право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видавався. Спадщину [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву до Дворічанської держнотконтори. Однак, їй через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім'я померлого державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов'язаних з видачою свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] В зв'язку з цим, позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння, як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Представник відповідача - Тавільжанський сільський голова Тритяк М.І. в підготовче засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач - [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що наслідки визнання ним позову відомі та просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з того, що відповідачі визнали позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 травня 1970 року, виданого Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 вересня 1989 року, виданого Авдармінською сільською радою Бессарабського району Молдовської ССР, [PERSON] 10 вересня 1989 року після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 листопада 2013 року, виданого виконавчим комітетом Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою виконавчого комітету Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/1554 від 09 жовтня 2018 року, відповідно до записів погосподарських книг №12, особовий рахунок [NUMBER], гр. [PERSON], [INFO], дійсно по день своєї смерті був головою домогосподарства в [ADDRESS], а саме: зафіксованого в технічному паспорті КП «Дворічанське БТІ» від 03 квітня 2015 року, житловий будинок «А», що складається: прибудова до житлового будинку «а», ганок з козирком «а2», прибудова до житлового будинку «а3», убиральня «К», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Е», сарай «Ж», прибудова до сараю «ж», погріб «З», сарай «И», літня кухня «Л», ганок «л», погріб «л1», сарай «Л1», сарай «М», прибудова до сараю «м», навіс «Н», забор «№1», ворота з хвірткою «№2», свердловина «№3», забор «№4», вигріб «№5», дворове покриття «№?». Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за життя за померлим [PERSON] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІУ «Споруди, які є особистою власністю господарства» записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності. Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 612/02-31 від 14 серпня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок на ім'я померлого. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При розв'язанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов'язані з набуттям [PERSON] права власності на житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963 р. А до спірних цивільних правовідносин, пов'язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК). Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Згідно з ст. 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із об'єктів приватної власності є житловий будинок. Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується записами погосподарської книги Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок від 03 квітня 2015 року, виготовленим КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації». Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до довідки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 14 серпня 2018 року № 02-29/604, після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є син - [PERSON] та дочка - [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] прийняли - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи наданої державним нотаріусом Дворічанської нотаріальної контори Харківської області (а. с. 34-105). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористалася зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори № 612/02-31 від 14 серпня 2018 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлої. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного батьку позивача, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно з ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до його спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] При цьому [PERSON], який є відповідачем по справі, позов визнав повністю, тим самим показав відсутність будь-яких претензій на спірне майно. Згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює відповідачам наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved