Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою та просить встановити факт належності їй договору дарування серії АЕЕ № 030541 від 12.09.2001р., посилаючись на те, що в договорі дарування її прізвище (до реєстрації шлюбу) зазначено як [PERSON], але у свідоцтві про шлюб її дівоче прізвище зазначено як [PERSON]. Зазначені розбіжності є перешкодою у здійсненні державної реєстрації права власності яке виникло на підставі договору дарування. Заінтересовані особи про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомляла. Судом встановлено, що [PERSON], проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В даному домоволодінні їй належить 12/25 частин відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси №2-4752/10 від 27 серпня 2010 року (було визначено право власності в порядку спадкування на 8/25 частин житлового будинку) та Договору дарування АЕЕ №030541 від 12.09.2001 р. (4/25 частин житлового будинку). Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб при реєстрації якого [PERSON], змінила своє дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON]. В липні 2016 року [PERSON], звернулася до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян», з метою державної реєстрації права власності в установленому законом порядку на 4/25 частини житлового будинку, відповідно до Договору дарування, але отримала відмову. В рішенні державного реєстратора №30294854 від 04.07.2016 року вказано: існує розбіжність у написанні дівочого прізвища власника, а саме: у Договорі дарування від 12.09.2001 року - [PERSON], а у свідоцтві про шлюб, серія [NUMBER] - [PERSON] Дана помилка в правовстановлюючому документі (Договорі дарування) не дає можливості належним чином зареєструвати право власності. Сама помилка виникла у зв'язку із тим, що прізвище матері, яке відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу було російською мовою - «[PERSON]», при перекладі на українську в одних документах вказувалось як «[PERSON]», в інших, - як «[PERSON]». В Свідоцтві про смерті її матері та Свідоцтві про її народження прізвище вказано саме як «[PERSON]». На момент укладення договору дарування позивачка була неповнолітньою, мати діяла від її імені та в її інтересах, як законний представник, а тому про наявність помилки в Договорі дарування [PERSON], дізналась лише після звернення до органу державної реєстрації. Окрім того, факт наявності помилки в Договорі розглядався як одна із обставин в судовій справі про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Так, в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси №2-4752/10 від 27 серпня 2010 року встановлено наступне: «Так, [INFO] народилась [PERSON], актовий запис № 904 від 08.12.1992р., зареєстрований Приморським відділом ЗАГС м. Одеси. Батьками в актовому записі записані [PERSON] та [PERSON], (а.с. 13) В судовому засіданні встановлено, що прізвище померлої та ім'я по батькові в різних документах записувалося по різному. Так, в свідоцтві про смерть вказано прізвище та ім'я по батькові померлої як «[PERSON]», а в договорі дарування як «[PERSON]», тобто вищевказані документи належали саме померлої 19 грудня 2009р. [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] прізвище її батьків записано російською як «[PERSON]», а також в договорі дарування її прізвище вказано як «[PERSON]». Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України (підстави звільнення від доказування) визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. (чинній на момент укладення Договору дарування) наведено перелік правовстановлюючих документів. Так, відповідно до п. 49 Інструкції при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, що підтверджують правовласності на зазначене майно у осіб, які його відчужують, а саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Згідно з листом ВСУ «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення у відповідності з п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суду розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що визначені в документі не збігаються з ім'ям по-батькові, прізвищам, місцем і часом народження цієї особи, визначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Внести зміни в даний Договір дарування є не можливим, оскільки сторони договору, а саме мати та бабуся позивачки померли. На підставі встановленого,

Outcome: approved