Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2005 року належить на праві приватної власності житловий будинок по вул. Польовій, 28 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. У даному будинку зареєстрована колишня дружина її померлого сина [PERSON] та її син [PERSON], які не проживають в даному будинку та в добровільному порядку не знялися з реєстрації у будинку. Відповідачі не проживають в будинку, житлом не користуються, не сплачують рахунки за комунальні послуги, їх особистих речей у будинку не має. Оскільки відповідачі не користуються житлом, будинок їм не належить, позивачка просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом по вул. Польовій, 28 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в котрій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку через оголошення в газеті «Сільські обрії» № 50 від 18 грудня 2015 року. З письмової згоди позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що її право власності та житлові права порушені, оскільки у звязку з реєстрацією відповідачів [PERSON] та [PERSON] у належному їй будинку, вона позбавлена можливості належним чином реалізувати свої права, тому її порушене право підлягає судовому захисту. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2005 року, позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 28 по вул. Польовій в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. З акту обстеження житлово-побутових умов від 15.10.2015 року, складеного комісією Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області вбачається, що колишня дружина сина власниці [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані в [INFO], але не проживають з липня 2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в належному позивачці житловому будинку, і вона як власниця у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved