Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оратівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 15.07.1994 року помер дід позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Центральна, 83 в с. Осична Оратівського району Вінницької області. Згідно записів погосподарської книги, станом на 15.04.1991 року склад колгоспного двору був наступним: [PERSON], [PERSON], які набули право приватної спільної часткової власності по 1/2 частині зазначених будівель кожен. Згідно із заповітом від 27.02.1993 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області виконавчого комітету Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 12 [PERSON] все своє майно заповідає [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Позивач [PERSON] прийняла спадщину у визначеному законом порядку шляхом фактичного вступу у володіння так користування спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним у житловому будинку та після його смерті залишилась в ньому проживати. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частинку будівель після смерті [PERSON] позивач [PERSON] позбавлена можливості у зв'язку з тим, що при житті її дід не оформив належним чином право власності на будинок. Постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями після смерті діда. Позивач [PERSON] претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральна, 83 в с. Осична Оратівського району Вінницької області. Просить суд позов задовольнити. Справу розглянути без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В.о. нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Від учасників процесу \~до суду надійшли заяви \~про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим \~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 382166 від 07.07.2017 року [PERSON] помер 15.07.1994 року в с. Осична Оратівського району Вінницької області. Згідно із заповітом від 27.02.1993 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області виконавчого комітету Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 12 [PERSON] все своє майно заповідає [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 307961 від 05.08.1977 року [PERSON] народилася 29.06.1977 року. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018324334 від 07.07.2017 року виданого виконавчим комітетом Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 02.06.1996 року, актовий запис № 3, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-АМ № 090688 від 07.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] 01.02.2000 року розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 044319 від 30.03.2001 року [PERSON] уклала шлюб 30.03.2001 року з [PERSON], після чого прізвище позивача змінено на [PERSON]. Згідно довідки № 402 від 11.07.2017 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі, особовий рахунок № 2 станом на 15.04.1991 року житловий будинок вул. Центральна, 83 в с. Осична Оратівського району Вінницької області відносився до суспільної групи колгоспників проживали: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2017 року за № 429/02-31 виданої в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральній, 83 в с. Осична Оратівського району Вінницької області виготовленого 05.07.2017 року Гайсинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації вбачається, що власники у ньому не зазначені. Відповідно до ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.), та п.1.4. Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, який набрав чинності 01.01.2004 року застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а до відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року застосовується законодавство чинне на час виникнення правовідносин, тобто Цивільний Кодекс УРСР (в ред. 1963 р.). Відповідно\~ст. 120 Цивільного Кодексу України\~(в ред. 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п.\~а\~п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул. Центральній, 83 с. Осична Оратівського району Вінницької області. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 15.07.1993 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Оскільки отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральній, 83 с. Осична Оратівського району Вінницької області після смерті [PERSON] позивач [PERSON] позбавлена можливості у зв'язку з тим, що при житті її дід не оформив належним чином право власності на будинок, постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13.07.2017 року за № 429/02-31 [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому позов слід задоволити. На підставі ст.ст. ст. 524-527, 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved