Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21.08.2017 між нею та Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі - відповідач, банк) укладено договір № 93979848000 (далі - договір) про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, сума кредиту 10 254,00 грн. Позивачка внесла декілька платежів у розмірі 2565,00 гривен в 2017 році, після чого перестала сплачувати щомісячні платежі, у зв`язку з втратою основного доходу - заробітної плати та постійної роботи. Позивачка довгий час не працювала та не мала постійного доходу для сплати щомісячних платежів за договором у період з 2017 по 21.08.2018. 28.12.2020 позивачка звернулася до банку з листом щодо надання копії договору, в якому зазначила про те, що вона готова сплатити кредитне зобов`язання на підставі того, що на теперішній час має постійний дохід/заробітну плату. На початку січня 2021 позивачка дізналася про те, що вона знаходиться в Єдиному реєстрі боржників на підставі виконавчого провадження ВП № 63973921, де зазначена відповідальна особа приватний виконавець Малкова М.В. Станом на січень 2021 року позивачка не отримала відповіді від банку та дізналась від приватного виконавця Малкової М.В. за телефоном про те, що стосовно позивачки відкрите виконавче провадженні ВП № 63973921 від 22.12.2018, на підставі заяви стягувача про примусове виконання про стягнення з боржника, яким є позивачка - [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 33636,29 гривень, на підставі невиконання кредитного зобов`язання за договором. Документ видав Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С. Позивачка не погоджується з діями банку щодо нарахування за договором кредитної заборгованості, яка виникла у розмірі 33636,29 гривень та передачу до виконанні кредитного зобов`язання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вважає, що банком були порушені її права як споживача за договором, та строки договору. Просила суд визнати порушеними права та законні інтереси [PERSON] діями Акціонерного товариства «Укрсиббанк», як споживача та клієнта банку за кредитним договором № 93979848000; визнати протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо продовження строку за кредитним договором № 93979848000 та нарахування заборгованості на підставі спливу строку позовної давності; скасувати нараховану заборгованість за кредитним договором № 93979848000 у розмірі 33636,29 гривень, на підставі спливу кредитного зобов`язання та скасувати вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 33636,29 гривень. Ухвалою суду від 25.01.2021 дану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи. На виконання ухвали суду від 25.01.2021 представником відповідача АТ «Укрсиббанк» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі, оскільки вимоги позивачки є необґрунтованими. Зазначив, що 27.09.2018 року між AT «Укрсиббанк`та ТОВ «Фінансовій компанії «Веста» було укладено договір факторингу № 124, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «Фінансовій компанії «ВЕСТА» право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 93979848000 від 21.08.2017 року, що був укладений між AT «Укрсиббанк» та позивачкою по справі. На момент відступлення прав загальна сума боргу за вказаним кредитним договором складала 10 270,85 грн., з яких заборгованість за кредитом складала 7 681,00 грн., 232,15 грн. - заборгованість за відсотками та 2357,70 грн. - заборгованість за комісіями. На момент відступлення прав банк не звертався ні до суду загальної юрисдикції, ані до третейського суду з позовами до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Твердження позивачки про те, що банк доручив ТОВ «Вердикт Капітал» здійснювати стягнення боргу позивачки, не відповідає дійсності і будь-якими доказами не підтверджується. Позивачкою [PERSON] надано відповідь на відзив. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.08.2017 між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір № 93979848000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 234,00 грн. Згідно з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. розглянуто заяву стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису № 113100, виданого 30.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 33 636, 29 гривень та відкрито виконавче провадження ВП № 63973921. Як вбачається з поданої [PERSON] позовної заяви, остання звернулася до суду з вимогами про: визнання порушеними прав та законних інтересів [PERSON] діями Акціонерного товариства «Укрсиббанк», як споживача та клієнта Банку за кредитним договором № 93979848000; визнання протиправними та незаконними дії Акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо продовження строку за кредитним договором № 93979848000 та нарахування заборгованості на підставі спливу строку позовної давності; скасування нарахованої заборгованості за кредитним договором № 93979848000 у розмірі 33636,29 гривень, на підставі спливу кредитного зобов`язання та скасування вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 33636,29 гривень. [PERSON] 24.02.2021 подала до суду заяву про уточнення (зміну) позовних вимог, в якій зокрема просила визнати виконавчий напис № 113100 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 30.11.2020 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.04.2021 заява [PERSON] про уточнення (зміну) позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про захист прав споживача, визнання дій протиправними та незаконними, була залишена без розгляду, оскільки зазначена заява подана позивачкою з порушенням п`ятиденного строку, встановленого ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Як вбачається з наданих відповідачем АТ «Укрсиббанк» до відзиву на позов копії договору факторингу № 124 від 27.09.2018, Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» право вимоги в тому числі і за кредитним договором № 93979848000 від 21.08.2017, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Отже судом установлено, що відповідачем АТ «Укрсиббанк» права позивачки не порушені, право вимоги за кредитним договором № 93979848000 від 21.08.2017 банком передано іншій юридичній особі - ТОВ «Фінансова компанія «Веста» 27.09.2018, вимоги до якої позивачка не заявляє. Однак позивачка звернулася з даним позовом саме до АТ «Укрсиббанк», оскільки заперечує наявність у неї суми нарахованої заборгованості перед банком, яка вказана у виконавчому написі приватного нотаріуса за яким відкрито виконавче провадження приватним виконавцем та вважає, що незаконними діями вчиненими АТ «Укрсиббанк» були порушені її права та законні інтереси, як споживача та клієнта банку. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та, з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачкою позовної заяви до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», яке є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що вона має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем або третьою особою не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed