Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з матір`ю [PERSON] та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі ? частки ( але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає та декілька разів висловлювався з погрозами в адресу позивачки, що забере дітей до себе, та з метою належного виховання дітей звернулася в суд з відповідним позовом про визначення місця проживання дітей разом із нею. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що саме позивач забезпечить дітям найбільшу увагу та турботу, так як вона створила належні умови для їх виховання, тому просять позовні вимоги задоволити повністю. Зустрічний позов не визнають і в задоволенні його просять відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги заперечили, вказали, що відповідач ідеально виконує батьківські обов`язки та бажає їх виконувати, а доводи і вимоги позивача є безпідставними, що не відповідають інтересам дітей, поданий зустрічний позов просять задоволити та визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], разом з батьком [PERSON] [INFO], за адресою: [ADDRESS]; стягнути із [PERSON], [INFO] РНОКПП [NUMBER] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник органу опіки і піклування пояснила, що від позивача неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], отримують належну увагу та турботу, хороші умови для їх виховання, а тому дітям доцільно проживати з матір'ю. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 28 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис №64, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28 жовтня 2010 року. Від цього шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27 квітня 2011 року та [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09 листопада 2015 року. Ст. 157 СК України визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 160, ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Позивачка звернулась до органу опіки та піклування з проханням визначити місце проживання її дітей разом із нею. Згідно Розпорядження голови Зборівської районної державної адміністрації від 18 вересня 2017 року №471 вирішено визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON], за адресою [ADDRESS] та [PERSON], [INFO] разом із матір`ю [PERSON] за адресою с.Млинівці, Зборівського району, Тернопільської області. З даним розпорядженням голови Зборівської районної державної адміністрації позивачка не погодилася, оскільки даним розпорядженням позбавлено можливості дітей виховуватись та проживати спільно з нею, що в подальшому може травмувати саму поведінку рідних дітей один до одного. [PERSON] стверджує в судовому засіданні, що любить своїх дітей і може належним чином їх виховувати, слідкувати за їхнім здоров`ям та піклуватись про їх розвиток, а також що діти повинні проживати спільно та разом з матір`ю. Аналогічні покази дали свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що позивачка не виконує своїх материнських обов'язків відносно дочки та сина, а більше турбується про своє особисте життя. Часто залишає спільних дітей на своїх родичів, оскільки постійно затримується допізна на роботі. Позивачка не має постійного місця проживання. Неодноразово коли відповідач забирав молодшу доньку [PERSON] до себе дитина була недоглянута. Малолітній син перебуває повністю на утриманні відповідача, позивачка не бере участі в його вихованні та утриманні. Доказом того, що умови проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з матір`ю [PERSON] відповідають усім вимогам, свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, складений органом опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації від 22 січня 2018 року. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України. Таким чином, суд повно і всебічно оцінивши з'ясовані обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, враховуючи, те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] не досягли десяти років, що дає право суду визначити місце проживання дітей та враховуючи їх інтереси, приходить до висновку, що їм слід визначити місце проживання разом із матір'ю [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей в частці від заробітку відповідача, що на думку суду, є доцільним та відповідає інтересам дітей, в зв`язку з чим в задоволенні вимог [PERSON] по зустрічному позову про визначення місця проживання дітей разом із ним слід відмовити.

Outcome: partial