Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою вказавши, що 29 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який шлюб розірвано 03.10.2014 року. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . З часу укладання шлюбу та до його розірвання подружжя разом з дітьми було зареєстровано та проживало в будинку [ADDRESS] . Рішенням Новокаховського міського суду від 07.11.2016 року [PERSON] був позбавлений права користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та згодом був знятий з реєстрації за вказаною адресою. З того часу коли [PERSON] пішов від [PERSON] , він нікому не повідомив місця свого проживання, зв`язок зі колишньою жінкою та дітьми не підтримував. В подальшому від спільних знайомих вона дізналася, що [PERSON] виїхав з міста Нова Каховка, проте нікому про місце свого перебування не повідомив, зв`язки з колишніми друзями та знайомими не підтримує. З метою вирішення немайнових прав по відношенню до спільних дітей заявниця намагалась знайти [PERSON] через спільних друзів та знайомих, родичів, проте її намагання виявились марними. Встановити його місце знаходження, адресу та/або зв`язок з ним їй не вдалося. Колишні його контакти (номер телефону) є неактивними, з підстав того що він не користується ними тривалий час. Враховуючи те, що відсутність будь-яких відомостей про [PERSON] понад п`ять років перешкоджає заявниці оформити проїзні документи на дітей, які необхідні дітям у зв`язку з постійним проживанням [PERSON] за межами України, а також користуватися іншими немайновими правами дітей, на які необхідна згода обох батьків, заявниця просила суд визнати [PERSON] безвісті відсутнім з 18 листопада 2016 року. Ухвалою суду від 30.10.2020 року вказана заява прийнята до розгляду. 01.12.2020 року на адресу суду надійшли пояснення заінтересованої особи - Управління ДМС України в Херсонській області, з яких вбачається, що [PERSON] належним чином необґрунтовано підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, не надано жодного доказу про її звернення до відповідних органів для розшуку вказаної особи, крім того, для оформлення закордонних паспортів дітям заявниці визнання особи безвісно відсутньою не потрібне, до того ж діти [PERSON] вже документовані паспортами громадянина України для виїзду за кордон. Враховуючи викладене, УДМС України в Херсонській області поклався на розсуд суду при вирішенні справи по суті. 11.03.2021 року на адресу суду від [PERSON] , яка представляє інтереси [PERSON] надійшла заява в якій уточнено мету встановлення факту, з якої вбачається, що [PERSON] постійно проживає за межами України, відсутність будь-яких відомостей про [PERSON] понад п`ять років перешкоджає їх спільним дітям - синові [PERSON] , [INFO] , та доньці [PERSON] , [INFO] , користуватися своїми немайновими правами, на які необхідна згода обох батьків, зокрема: влаштування дітей до закладів освіти для навчання, оформлення медичної страховки в медичних закладах для належного лікування, вільного пересування через кордон України для відвідування родичів, які перебувають на території України, належного піклування для забезпечення фізичного, духовного, морального, соціального розвитку, відповідного матеріального забезпечення, забезпечення дітям права на спілкування з матір`ю, бабусею, братом, сестрою й іншими родичами. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні подану заяву та уточнення до неї підтримала в повному обсязі . Представник заінтересованої особи - Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник Управління міграційної служби в Херсонській області поклався на розсуд суду при ухваленні рішення суду. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку між собою, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як вбачається з доказів наданих суду, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.11.2003 року, 29 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Новокаховського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 395. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.2009 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис № 424, її батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] . З паспорту громадянина України № [NUMBER] , вбачається, що вказаний документ виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Новокаховськго міського суду Херсонської області від 07.11.2016 року [PERSON] був позбавлений права користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок від 11.03.2021 року, 27.04.2021 року, виданих заступником начальника Каховського РВП ГУНП Тускаєвим Ч., [PERSON] зверталася до Каховського районного відділу поліції із заявою про встановлення місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , та на теперішній час його місцезнаходження не встановлено. З відповіді Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) № 278/174-20 від 03.02.2021 року вбачається, що по Новокаховській міській раді Херсонської області актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено. З відповіді Новокаховського міського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 153/3231 від 02.02.2021 року вбачається, що на виконанні Новокаховського МВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 58273191 з примусового виконання виконавчого листа №661/4008/18, виданого 29.01.2019 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 950 грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, заборгованість по аліментах складає - 54528,90 грн. Боржник рішення суду не виконує, аліменти не сплачує. Заходами примусового виконання встановлено: згідно відповіді № 88762732 від 22.10.2020 року на запит державного виконавця до Державної фіскальної служби України, відкритих рахунків боржник - [PERSON] , не має; згідно відповіді №88762726 від 22.10.2020 року інформація щодо джерел отримання доходів боржника відсутня; згідно відповідей на запит державного виконавця до Пенсійного фонду України, божник - [PERSON] , на пенсії не перебуває, за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформації не знайдено; згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухомого майна належного на праві приватної власності не зареєстровано; згідно відповіді №88762746 від 22.10.2020 року з МВС України за боржником автотранспортного засобу належного на праві приватної власності не зареєстровано. 29.10.2020 року державний виконавець звернувся з поданням до Новокаховського міського суду Херсонської області для примусового приводу боржника [PERSON] , [INFO] . 11.12.2020 року ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області №661/4008/18 подання задоволено, виконання ухвали покладено на Новокаховський відділ поліції ГУНП в Херсонській області. 05.01.2020 року на адресу відділу ДВС з Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області надійшли матеріали приводу [PERSON] про те, що здійснити примусовий привід боржника не надалось можливим у зв`язку з тим ,що останній відсутній за місцем мешкання. Встановити місцезнаходження останнього не надалось можливим. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.02.2021 року по застрахованій особі [PERSON] , [INFO] , в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація за період з листопада 2016 року по жовтень 2020 року. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона знає [PERSON] , оскільки проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою заявниці, де перебуває на даний час [PERSON] їй невідомо. Знає, що вони були одружені з [PERSON] та вже на протязі п`яти років знає що вони шлюб розірвали, тому [PERSON] вона не зустрічала. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він проживає за адресою [ADDRESS] , є сусідом заявниці. Останній раз бачила [PERSON] приблизно в 1998 році, коли придбав будинок, [PERSON] працював на крані та допомагав йому, потім змінив місце проживання, де він проживає зараз йому невідомо. З пояснень представника заявниці вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились, в них народилося двоє дітей, в 2014 році вони розійшлись, діти залишились у матері. [PERSON] поїхав з міста, через деякий час зателефонував синові та повідомив, що він перебуває в Росії, через місяць син зателефонував на номер батька, проте там повідомили, що такого немає. Її донька звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, проте аліменти [PERSON] не сплачує. Для забезпечення дітей донька поїхала за кордон, де перебуває офіційно. Діти бажають проживати з нею і навчатися в країні Польща, для влаштування до освітнього закладу необхідна згода батька, яку неможливо отримати. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відсутній у місці постійного проживання з листопада 2016 року, що підтверджується поясненнями свідків та інформацією правоохоронних органів щодо безрезультатного розшуку останнього. У відповідності до ч. 1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Безвісна відсутність - це категорія цивільного законодавства, яка може застосовуватись у випадку, коли через тривалу відсутність фізичної особи відносини, які виникли за її участю, набули невизначеності. Можливість визнання особи безвісно відсутньою необхідна для забезпечення стійкості та визначеності цивільних відносин та захисту прав і законних інтересів їх учасників. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. За умовами ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». Враховуючи, що [PERSON] з листопада 2016 року за останнім відомим місцем проживання відсутній, відомості щодо місця його перебування відсутні, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить висновку про достатність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім з 18.11.2016 року, оскільки визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці для реалізації її дітьми своїх немайнових прав без згоди батька, зокрема на здобуття освіти за кордоном.

Outcome: approved