Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, згідно із яким 25.11.2017 року помер батько позивача [PERSON], який заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги згідно ст. 1261 ЦК України крім позивача є [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась написавши відповідну заяву. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5069 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143178 від 27.12.2004 року. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки розмір земельної ділянки який вказаний у державному акті на право власності на земельну ділянку відрізняється від розміру земельної ділянки, який вказаний у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4899 га, кадастровий номер 0523183900:02:002:0064, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143178 від 27.12.2004 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 25.11.2017 року в с. Очитків Оратівського району Вінницької області. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 386895 від 27.11.2017 року [PERSON] помер 25.11.2017 року в с. Супівка Барського району Вінницької області. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143178 від 27.12.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,45069 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 114284 від 11.10.2001 року [PERSON] народилася 24.08.2001 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 054471 від 28.11.1998 року [PERSON] народилася 20.10.1998 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до заяви [PERSON] від 22.02.2018 року, відмовляється від прийняття належної їй частки спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 25.11.2017 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010988848 від 30.08.2012 року, шлюб зареєстрований 17.06.1998 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 04, розірвано на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 08.11.2011 року. Відповідно до довідки № 1-202 від 22.02.2018 року виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] А с. Люлинці Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки № 1-201 від 19.02.2018 року виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, в записах в погосподарській книзі виконавчого комітету Росошанської сільської ради за № 4 особовий рахунок № 0005-1, померлий [PERSON], який народився 02.01.1968 року, на день смерті 25.11.2017 року був зареєстрований в [INFO]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали слідуючі особи: [PERSON] [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 0508070522018 від 22.03.2018 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4899 га, кадастровий номер 0523183900:02:002:0064, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до довідки БП-9/0-0.31-18/138-18 від 16.02.2018 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області, що станом на 01.01.2018 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами с. Очитків становить 92521 грн. Станом на 25.11.2017 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради за межами с. Очитків становить 85340 грн. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкодавець за заповітом чи за законом має право прийняття спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі ст.ст. 16, 346,1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved