Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який потім уточнила, зазначила, що 24 серпня 2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої спадщину прийняли вона (позивач) та її брат [PERSON], успадкували по 1/2 частині права на земельну частку (пай), отримали державні акти на право власності на земельні ділянки. У 2014 році вона (позивач) отримала свідоцтва про право власності на земельну ділянку, в яких площа земельних ділянок була змінена. 7 грудня 2005 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли його сини [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після смерті свого батька оформив спадщину та отримав свідоцтва про право власності на 1/2 частину земельних ділянок, розміри яких були визначені згідно технічної документації. 9 січня 2013 року помер її (позивача) племінник [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину земельних ділянок, успадкованих ним після смерті [PERSON] Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті племінника, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті свого брата. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON] [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площами 0,9474 га (кадастровий номер 7423810000:02:003:1765) та 0,1156 га (кадастровий номер 7423810000:02:003:1764), які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати без його участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВВС № 175049/175048 від 23 березня 2004 року набув право власності на земельні ділянки площами 0,3643 га (кадастровий номер 7423810100:02:003:0129) та 1,9200 га (кадастровий номер 7423810100:02:003:0125), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 020090 (а.с. 11). 7 грудня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (зворот а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його сини [PERSON] та [PERSON], які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 2,2843 га, на яку на імя [PERSON] було видано державний акт серії ЧН № 020090, по 1/2 частині за кожним, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину (зворот а.с. 10, а.с. 17). З повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 6 червня 2016 року (а.с. 38) вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН 020090 виготовлено на земельні ділянки першочергового розподілу, на ці земельні ділянки не розроблялася проектно-технічна документація із землеустрою і нормативно-грошова оцінка. Згідно ст. 27 Закону України «Про державний земельний кадастр» при поділі земельної ділянки згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, які були видані [PERSON] та [PERSON], кадастрові номери земельних ділянок були змінені. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по дві земельні ділянки: площами 0,9474 га та 0,1156 га. Земельним ділянкам, які успадковані [PERSON], присвоєно кадастрові номера 7423810000:02:003:1762 та 7423810000:02:003:1763, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно (а.с. 47; зворот а.с. 47). З копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24 лютого 2014 року (а.с. 12-13; 18-19) вбачається, що земельним ділянкам площами 0,9474 га та 0,1156 га, які були успадковані [PERSON] після смерті [PERSON], присвоєно кадастрові номера 7423810000:02:003:1765 та 7423810000:02:003:1764, відповідно. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстрував за собою право власності на земельні ділянки, успадковані ним після смерті батька. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 9 січня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11 травня 2016 року (а.с. 31), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. З копії спадкової справи № 262/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 32-34) вбачається, що спадщину прийняла [PERSON], як спадкоємець третьої черги за законом. Брат померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 541/02-31 від 5 квітня 2016 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved