Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на самочинно збудоване майно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є орендарем земельної ділянки загального площею 0,015 га, призначеної для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер: 212485500:03:002:0020. Вказує, що право на користування зазначеною земельною ділянкою у неї виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки, укладеного 21.02.2020 р. з Середнянеькою селищною радою та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про речове право №35645511 від 21.02.2020 р. Строк оренди складає 49 років, до 21.02.2069 р. Зазначає, що на вказаній земельній ділянці вона здійснила будівництво нерухомого майна, а саме: магазин-кафе, яке знаходиться: за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно має наступні характеристики, що підтверджуються технічним паспортом №816, виготовленим Комунальним підприємством «Ужгородське районне бюро технічної інвентаризації нерухомого майна» (код 41044814) від 10.12.2019 р.: 1. магазин-кафе, літ.А, загальною площею 40,6 кв.м.; 2. вбиральня, літ. Б, загальною площею 2,3 кв.м. 3. навіс, літ.В, загальною площею, 24 кв.м.; 4. навіс-склад, літ.Г, загальною площею 12,6 кв.м. Оскільки будівля магазину-кафе є значно меншою за площу, визначену ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому вона не розробила проектну документацію на будівництво та не подала декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Зауважує, що нежитлове приміщення будівлі магазину-кафе відповідає вимогам держаних будівельних норм, протипожежних та санітарних, можлива безпечна експлуатація такого, не суперечить містобудівній документації. У зв`язку із вищенаведеним, просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: магазин-кафе, літ.А, загальною площею 40,6 кв.м.; вбиральня, літ. Б, загальною площею 2,3 кв.м.; навіс, літ.В, загальною площею, 24 кв.м.; навіс-склад, літ.Г, загальною площею 12,6 кв.м., яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,015 га, кадастровий номер: 212485500:03:002:0020 по [ADDRESS] . Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява її представника, відповідно до якої він просить розглянути справу у їх відсутності. Представник Середнянської селищної ради також не з`явився у судове засідання та в матеріалах справи міститься заява селищного голови Крицкій Е.Т., згідно якої він просив розглянути справу без участі представника ради та зазначив, що позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Середнянською селищною радою Ужгородського району укладено Договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 212485500:03:002:0020, що за адресою [ADDRESS] , строком до 21.02.2069 року, що підтверджується відповідними відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №201654492 від 25.02.2020 року. Як вбачається з копії Технічного паспорта №816, виданого КП Ужгородським районним БТІ, на вказаній земельній ділянці збудований магазин-кафе, яке має наступні характеристики: 1. магазин-кафе, літ.А, загальною площею 40,6 кв.м.; 2. вбиральня, літ. Б, загальною площею 2,3 кв.м. 3. навіс, літ. В, загальною площею, 24 кв.м.; 4. навіс-склад, літ. Г, загальною площею 12,6 кв.м. Судом також встановлено та неоспорено сторонами, що оскільки будівля магазину-кафе є значно меншою за площу, визначену ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому позивач не розробив проектну документацію на будівництво та не подав декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Згідно зі ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У Постанові від 04.12.2013 р. справа № 6-130 цс 13, Верховний Суд України зазначив, що в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, перебудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником отримано право власності. Враховуючи ст. 95 ЗК України та п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст. 26 - 32 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на будівництво та реконструкцію нерухомого майна мають землекористувачі за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач визнав позов та таке визнання не суперечить вимогам закону, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved