Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона з відповідачем уклала шлюб 22 травня 2008 року у виконавчому комітеті Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 11. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідач, будучи у нетверезому стані допускає фізичне насильство, що виражається у рукоприкладстві, навіть у присутності дітей. Подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. Вони проживають окремо один від одного. Їхній шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Їх спільні діти знаходяться на її повному утриманні і вихованні, проживають та будуть проживати разом з нею. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально в утриманні дітей їй не допомагає, участі у виховання дітей не приймає. Між нею та відповідачем на сьогоднішній день згоди щодо матеріального утримання та виховання дітей не досягнуто. Відповідач офіційно ніде не працює, але виїжджає на сезонні роботи. Вона на даний час ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за наймолодшим сином. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат на дитину, вона немає. Просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її корить на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, та на неї, як дружину, аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення наймолодшим сином трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила заяву задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 травня 2008 року у виконкомі Липчанської сільської ради Хустського району за актовим записом № 11. Від спільного подружнього проживання у сторін народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, несумісність характерів, що призводить до постійних сварок та непорозумінь між сторонами. Разом не проживають. Шлюбні відносини не підтримують. Неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач зобов'язання по утриманню дітей належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню дітей позивачці не надає. Позивачка ніде не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 ч. 2 КК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загострення їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: для дітей до 6 років - 1167 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, а також від матеріального утримання дружини до досягнення найменшою дитиною трьох років, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 700 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову, а також стягувати з відповідача на корить позивачки аліменти на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною у розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення наймолодшим сином трирічного віку. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved