Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в остаточно уточненій редакції якого просила зобовязати [PERSON] знести самочинно збудований паркан, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна, б. 32 та звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку, що надана в користування власникам будинку № 32 за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна; зобовязати [PERSON] встановити межові знаки, шляхом переміщення межі на 0,5 м від кута житлового будинку № 32 в бік домоволодіння № 30 і зміщенням огорожі на 0,25 м на кут гаражу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати (судовий збір, проведення експертизи, правничу допомогу), які були понесені при розгляді цивільної справи. В обґрунтування позову посилалася на те, що їй та її синові [PERSON] на праві власності за договором купівлі продажу належить 32/100 та 16/100 частини будинку № 32 за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна, земельна ділянка на якій розташовано будинок № 32 не приватизована. По сусідству з будинком № 32, розташовано інший будинок № 30 по вул. Високовольтній у м. Харкові, співвласником якого є відповідач [PERSON], земельна ділянка за виказаною адресою також не приватизована. Відповідач з порушенням будівельних норм і правил та правил добросусідства звела глухий паркан, який щільно прилягає до кутів будинку № 32, тим самим захвативши та перекривши доступ до частини земельної ділянки, яка призначена для обслуговування прибудинкової території та самого будинку № 32. Паркан перешкоджає вільному доступу позивача до стіни та руйнує кут будинку № 32. Відповідач сама паркан не демонтує та не дозволяє зробити це іншим. До двору будинку № 30, для проведення поточного ремонту будинку № 32 та утримання його в належному стані, не впускає. Така поведінка відповідача порушує права позивача, як власника та користувача земельної ділянки. З висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи вбачається, що місце розташування фактичної межі (в тому числі паркану) між земельними ділянками домоволодінь №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові не відповідає межі згідно матеріалів інвентаризаційних справ №№ 60232 та 64551, тобто відбулося зміщення (перенесення) межі між домоволодіннями №№ 30 та 32. Одним із варіантів усунення не відповідності місце розташування межі між земельними ділянками домоволодінь №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові можливе у разі відновлення її за дпними матеріалів інвентаризаційних справ, шляхом переміщення межі на 0.5 м від кута житлового будинку № 32 в бік домоволодіння № 30 і зміщення огорожі на 0.25 м на кут гаражу. Також експертом зазначено, що фактичне (існуюче) розміщення паркану по спільній межі земельних ділянок №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові в частині відстані від суміжної межі до стіни житлового будинку № 32 не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». На підставі викладеного до суду було подано позов. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горпинич О.В. Ухвалою судді 26.09.2016 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 27.10.2016 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відомості щодо реєстрації права власності на будинки №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові та копії інвентаризаційних справ на будинки №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові. Ухвалою суду від 31.03.2017 року по справі призначено судову земельну технічну експертизу. 16.02.2018 року справу було повернуто з висновком комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. В судове засідання позивач не зявилася, проте присутня її представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені вище. Відповідач в судове засідання не зявилася, присутня її представник заперечувала проти позовних вимог, зазначаючи, що згідно договору купівлі продажу від 06.09.1999 року [PERSON] придбала 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташовану в м. Харкові, вул. Високовольтна, 30. Постановою Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1275цс15 визначена правова позиція щодо переходу права користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, який діяв на момент набуття права власності на жилий будинок, при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або частиною. П. 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України, 2001 року, громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі, на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. З часу придбання позивачем вказаної частини житлового будинку, ні нею, ані членами її сімї не було вчинено жодної дії щодо знесення, перенесення, побудови, перебудови паркану, що межує між житловими будинками №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові. І на сьогоднішній день конфігурація цього паркану, як і конфігурація взагалі земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок № 30 по вул. Високовольтній в м. Харкові не мінялися і залишаються такими ж як і на час придбання. Позивачем до суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки, що надана в користування власникам будинку № 32 за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна і самочинного побудування нею паркану, розташованого на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна, б. 32. Відображення в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 32 вул. Високовольтна м. Харків розташування суміжного паркану по правій стороні від житлового будинку літ. «А-1» на деякій відстані від будинку не відповідає дійсності. Технічні паспорти складаються на підставі матеріалів технічної інвентаризації. Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, визначений порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудований (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд. Технічний паспорт не відображає і не може відобразити дійсної конфігурації площі земельної ділянки. У звязку з чим, предявлені позовні вимоги є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не підлягають задоволенню. Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце судового засідання, своєчасно та належим чином. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ Стаття 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої та другої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30, розташований за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна у м. Харкові, зареєстровано: 1/2 частина на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою 30.09.1985 року, реєстрований № 1-1274; 1/2 частину на імя [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 1-ю Харківською Державною нотаріальною конторою. На житловий будинок з надвірними будівлями № 32, розташований за адресою: м. Харків, вул. Високовольтна право власності зареєстровано: 52/100 частин на імя [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 20.06.2000 року, р.№ 1-1568; 16/100 частин на імя [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 09.12.2011 року, р.№ 1741; 32/100 частин на імя [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 09.12.2011 року, р.№ 1741. Треба зазначити, що відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Між сусідами суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу межі між домоволодіннями №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] пояснювала, що паркан, який знаходиться на межі будинків №№ 30 та 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові, встановлений щільно до кута будинку № 32 тим самим перекрито доступ до частини земельної ділянки, яка призначена для обслуговування прибудинкової території та самого будинку № 32, та позивач позбавлена взагалі можливості користуватися своєю власністю, проводити поточний та капітальний ремонти. По справі було проведено комісійну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу відповідно до висновків якої зазначалося, що під час проведення візуально-інструментального обстеження та аналізу технічних і правовстановлюючих документів, а також зіставлення результатів топографо-геодезичних робіт по зйомці земельних ділянок №№ 30,32, що знаходяться по вул. Високовольтній в м. Харкові, з наданою документацією і вимогами нормативних документів, встановлено: місце розташування фактичної межі (в тому числі паркану) між земельними ділянками домоволодінь № 30 та № 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові. Одним з варіантів усунення невідповідності місце розташування межі між земельними ділянками домоволодінь № 30 та № 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові можливе у разі відновлення її за даними матеріалів інвентаризаційних справ, шляхом переміщення межі на 0,5 м від кута житлового будинку № 32 в бік домоволодіння № 30, і зміщення огорожі на 0,25 м на кут гаражу. Згідно положень Законів України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» та інших нормативних актів з питань землеустрою, землекористування та геодезії певне місцеположення земельних ділянок визначається за допомогою просторових координат у встановлених системах. У звязку з тим, що координати поворотних точок межі, з привязкою до пунктів державної геодезичної мережі, при складанні акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості № 910 від 20.12.1995 року не визначалися, відновити межу за даним документом неможливо. Відповідність розміщення паркану на спільній межі вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, що діяли на час забудови даних земельних ділянок 1966-1974 років, в даному дослідженні не визначається. Фактичне (існуюче) розміщення паркану по спільній межі земельних ділянок № 30 та № 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові в частині відстані від суміжної межі до стіни житлового будинку № 32 не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». У судовому засіданні була допитана експерт [PERSON], яка підтвердила наявність паркану, який побудований до кута житлового будинку № 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові. Також судовим розглядом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 09.12.2011 року серія ВРО № 485415 та [PERSON] з Державного реєстру правочинів від 09.12.2011 року серія ТГ №035954, [PERSON] з сином [PERSON] придбали 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Високовольтна, № 32 в м. Харкові. 52/100 частки житлового будинку на підставі договору купівлі продажу від 20.06.2000 року зареєстровано за [PERSON]. Площа земельної ділянки домоволодіння № 32 по вул. Високовольтній в м. Харкові, яка надавалася [PERSON], згідно рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих № 42 від 24.03.1959 року для будівництва індивідуального житлового будинку складала 450 кв.м. На земельній ділянці було збудовано будинок на два входи і веранда переобладнана під дві кухні площею кожна по 12,2 кв.м, житлова площа даного будинку складає 80,7 кв.м. Рішенням виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих від 20.02.1968 року узаконено дане будівництво. У 1999 році на земельній ділянці домоволодіння № 32 збудовано гараж літ. «М» розмірами 6,9 м на 4,15 м. За рішенням № 22017 від 13.10.2002 року Фрунзенської районної ради м. Харкова будівля і самовільно прибудований тамбур площею 3,2 кв.м узаконені. В комісійній судовій будівельно-технічній та земельно-технічній експертизі № 6663 від 21.12.2017 року, експертом зазначалося, що згідно ескізу складеному техніком стіна гаражу була збудована на межі, без відступу від огорожі із сусіднім домоволодінням № 30. Також зафіксовано зміну конфігурації межі домоволодіння № 32, що проходить по вул. Високовольтна. Межа була перенесена на відстань 5 м від житлового будинку і проходить по прямій розміром 25,6 м, тому площа домоволодіння була збільшена за рахунок прилеглої території зі сторони вул. Високовольтна. Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевського районної ради депутатів трудящих від 12.05.1959 року за № 75 земельну ділянку площею 500 кв.м по вул. Високовольтній, № 30 в м. Харкові надано [PERSON], відповідно до схематичного плану складеного техніком за станом на 28.06.1972 року, земельна ділянка має площу 595 кв.м з наступними розмірами меж: по вул. Високовольтній 16,60 м, по межі з домоволодіння № 32 32,95 м; по тильній стороні 17.70 м; по межі з домоволодінням № 28 38,80 м. На ділянці розташовано житловий будинок літ. «А-1» площею 65 кв.м з сіньми площею 18 кв.м та тамбуром площею 3 кв.м і ганком 1,5 кв.м, сарай літ. «Б», льох. Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевського районної ради депутатів трудящих від 19.02.1975 року було затверджено акт прийому індивідуального домоволодіння. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.09.1985 року 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці домоволодіння № 30 належить [PERSON]. Згідно договору купівлі продажу від 06.09.1999 року 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані на земельній ділянці домоволодіння № 30 належить [PERSON] Експертом також встановлено, що за даними топографо геодезичної зйомки фактична площа земельної ділянки домоволодіння № 30 складає 0.0604 га. Тоді як фактична площа земельної ділянки домоволодіння № 32 складає 0,0664 га. Відповідно до даних топографо геодезичної зйомки та візуально інструментального обстеження встановлено, що фактично межа між домоволодіннями №№ 30, 32 проходить: від т.1 (кут житлового будинку № 32 вул. Високовольтна) по стіні житлового будинку до його протилежного кута відстань 8,85 м до т.2, далі відступ від кута будинку 0,35 м до т.3, потім по огорожі від т.3 до т.4 відстань 6,95 м від т.4, далі від т.4 по прямій розміром 3,50 м до т.5 (яка знаходиться на відстані 0,25 м від кута гаражу), далі від т.5 по огорожі відстань 4,75 м до т.6 (перехрестя огорожа), від т.6 по стіні гаражу відстань 1,95 м до кута гаражу т.7 та від кута гаражу т.7 по прямій розміром 6,90 м до т.Г тильної межі. Відповідно до аналізу технічних і правовстановлюючих документів, копій матеріалів інвентаризаційних справ № 60232 та № 64551 межа між домоволодіннями проходить по прямій від т. А (яка знаходиться на відстані 0,50 м від кута житлового будинку за № 32 по вул. Високовольтна) до кута гаражу літ. «М» т.Б по прямій розміром 19,54 м, далі по стіні гаражу 6,85 м т.В, від кута гаражу т.В по прямій розміром 6,90м до тильної межі т.Г. Загальна довжина межі від т.А до т.Г між домоволодіннями № 30 та № 32 складатиме 33,29 м. При проходженні межі на відстані 0,50 м від житлового будинку № 32 на кут гаражу відбудеться зміна відстаней від житлового будинку № 30 до межі. Відстань від кута житлового будинку № 30 до межі зменшиться з 3,8 м до 3,3 м. Відстань від кута житлового будинку № 30 до стіни житлового будинку № 32 зменшиться і складатиме з 3,58м до 3,2м. Відстань від кута житлового будинку № 30 (входу) до огорожі замість 1,77 м складатиме 1,7м. Відстань від кута гаражу до межі стане 0м, замість 0,25 м. Місце розташування фактичної межі (в тому числі паркану) між земельними ділянками будинків № 30 та № 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові не відповідає межі відповідно копій матеріалів інвентаризаційних справ № 60232 та № 64551. Відбулось зміщення (перенесення) межі (в тому числі паркану) між домоволодіннями № 30 та № 32 по вул. Високовольтній у м. Харкові. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі статтею\~ 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~ визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тобто власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що на теперішній час [PERSON] позбавлена можливості здійснювати у повному обсязі право власності щодо свого майна, а тому суд вважає необхідним поновити це право та перенести паркан згідно з висновками експертизи. Також необхідно зазначити, що відповідно до\~ ст. 2 Земельного кодексу України\~ земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.\~ Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.\~ Земельні відносини регулюються\~ Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗК України).\~Способи захисту прав на земельні ділянки визначені законодавством у\~ статті 152 ЗК України.\~Згідно до ч. 2 ст. 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до ст. 106 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Стаття 107\~Земельного Кодексу\~України передбачає, що основою\~для відновлення\~меж є\~дані земельно-кадастрової\~документації. У\~разі неможливості\~виявлення дійсних\~меж їх\~встановлення здійснюється\~за фактичним\~використанням земельної\~ділянки.\~Якщо фактичне\~використання ділянки\~неможливо встановити,\~то кожному\~виділяється однакова\~за розміром\~частина спірної\~ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині встановлення межових знаків шляхом переміщення межі. Що стосується позовних вимог - зобовязання [PERSON] знести самочинно збудований паркан, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Обраний спосіб захисту має бути пропорційним порушеному (оспорюваному) праву. В п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої\~статті 376\~ЦК України\~зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Враховуючи, що судом прийнято рішення про зобовязання відповідача встановити межові знаки, шляхом переміщення межі, вимоги щодо знесення самочинно збудованого паркану є передчасними. Що стосується витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1 - 3 ст.\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3\~статті 134 ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв'язку\~з розглядом\~справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До суду позивачем надано копію договору про правничу допомогу. Проте, суду не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом [PERSON], та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обовязок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, беручі до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову, враховуючи відсутність доказів щодо виконаних адвокатом\~(професійна\~правнича допомога)\~робіт,\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт,\~обсягом наданих\~адвокатом послуг,підстав для їх стягнення суд не вбачає. Судові витрати, а саме: судовий збір, а також витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial