Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказаний позов обґрунтований тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Після її смерті спадкоємцем майна за законом залишився її син [PERSON] . У зв`язку із тим, що позивачеві та спадкоємцю не було відомо про місце перебування оригіналу державного акту вони не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. В подальшому, у зв`язку із тим, що мати позивача віднайшла оригінал вказаного державного акту, про це позивачем було повідомлено спадкоємця [PERSON] , який будучи жителем Російської Федерації та пенсіонером військовослужбовцем РФ, невзмозі приїхати в Україну та звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому написав заяву про відмову від неї, що посвідчена нотаріусом Калінінградського нотаріального округу 10.07.2019. В свою чергу позивач як спадкоємець другої черги спадкування не могла прийняти спадщину померлої без відмови спадкоємця першої черги спадкування, а отримала таке право лише після відмови [PERSON] від прийняття спадщини. Втім, звернувшись до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою державного нотаріуса від 21.08.2019 №605/02-31 було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, а також у [PERSON] відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] . За таких обставин, поновити строк для прийняття спадщини позивач має можливість лише в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в особі сільського голови Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Семенюка А.Г. теж подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність, в задоволенні позовних вимог відмовити за обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Так, згідно відзиву на позовну заяву рішенням Чернівецького районного суду від 10.05.2011 визнано відумерлою спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та передано у власність Березівській сільській раді майна у вигляді земельної частки (паю), площею 1,8938 га. Підставою для ухвалення судом даного рішення стали ті обставини, що за спливом понад чотирьох років від дня закінчення встановленого законодавством шестимісячного строку встановленого доля подання заяви про прийняття спадщини ніхто зі спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Також відповідач заперечив проти тверджень позивача, що необізнаність останньої про місце знаходження оригіналу державного акту є поважною причиною пропуску строку для звернення до нотаріальної контори посилаючись на те, що при видачі землевласнику державного акту на право власності на земельну ділянку, другий примірник такого державного акту залишається у відповідному відділі Держкомзему України, який видав державний акт. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, наявні при ній докази та позицію відповідача з приводу спору в їх сукупності та співставленні дійшов до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя померлій належала земельна ділянка площею 1,8938 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524981200030010048, що розташована на території Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №109793. Як слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] А тому, відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем майна першої черги за законом. Як стверджує позивач [PERSON] , померла являється їй тіткою та спадкоємцем другої черги за законом являється позивач. З огляду на те, що позивач та її мати не могли віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , син останньої не мав можливості звернутися до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Окрім того, останній проживає в Російській Федерації та є пенсіонером військовослужбовцем та у зв`язку із ситуацією, що склалася на сході України позбавлений можливості приїхати до України. Також позивач стверджує, що у 2019 році її мати віднайшла оригінал державного акту, про що повідомила спадкоємця першої черги [PERSON] після чого останній подав заяву про відмову від своєї частки в спадковому майні,в якій також зазначив, що не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] Вказана заява посвідчена нотаріусом Калінінградського нотаріального округу Витязь С.Є. 09.07.2019 та зареєстрована в реєстрі за №39/73-н/39-2019-3-729. У зв`язку із тим, що спадкоємець майна померлої за законом першої черги не відмовився від своєї частки у спадковому майні, до написання зазначеної заяви позивач була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. А тому, по отриманні заяви [PERSON] , 21.08.2019 позивач звернулася до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, останнім було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2019 №605/02-31 з підстав, зокрема пропуску позивачем встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Втім, суд не вбачає в зазначених доводах позивача поважності причин пропуску встановленого законом строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наступних обґрунтувань. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як син [PERSON] , яка померла [INFO] є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~ЦК України (ч.1 ст.1273 ЦК України). За таких обставин, син спадкодавця [PERSON] мав подати заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця, що мала місце 27.10.2006 в строк до 27.04.2007, в цей строк також він мав подати заяву про відмову від спадщини. Втім, у зазначений строк заява про прийняття спадщини чи відмову від неї ним подана не була, а тому своє право на успадкування спадкового майна у встановлені законом строки не реалізував. При цьому, на підтвердження своїх доводів, зазначених в запереченні на відзив, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що проживання [PERSON] за межами України в період з жовтня\~2006\~року по\~квітень 2007\~року було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим [PERSON] не скористався своїм правом. Даний висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.06.2018 у справі № 592/9058/17-ц та від 17.04.2019 \~\~у справі №161/9998/17. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, [PERSON] , являючись спадкоємицею другої черги мала подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини по завершенні строку для подання заяви спадкоємцем першої черги. Тобто, строк для подання нею заяви обраховується з 27.04.2007 та до 27.07.2007. Однак [PERSON] своє право у встановлений законом строк не реалізувала. Відмова спадкоємця [PERSON] від прийняття спадщини від 10.07.2019 носить декларативний характер, так як строк для подання ним заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини закінчився 27.04.2007 та не був поновлений у встановленому законом порядку. З приводу тверджень позивача про відсутність оригіналу державного акту на паво власності на землю, що й стало поважною підставою пропуску нею та [PERSON] встановленого законом строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту\~порушених, невизнаних або оспорюваних\~прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому ЦК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права\~у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа\~лише\~в разі\~порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.\~\~ Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу учасник справи на власний розсуд розпоряджається наданими йому законом правами та обов`язками щодо предмета спору (ч.3 ст. 13 ЦПК України\~), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 12 ЦПК України\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Вимогами частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~ установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до частини першої\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до п.4.2 розділу 4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43 (в редакції чинній станом на час відкриття спадщини), другий примірник державного акта або договору зберігається у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] не надала належних та допустимих доказів того, що оригінал державного акту, який посвідчував право власності спадкодавиці на належну їй земельну ділянку був втрачений, а також, що нею було вжито заходів по отриманні другого примірника державного акту. Крім того, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не є перешкодою для спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини, адже на даній стадії законодавцем не передбачено подання будь-яких інших документів, окрім власне заяви про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] не надано суду жодного доказу про те, що пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини\~без поважних причин\~не свідчить про наявність у такого спадкоємця\~порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.\~\~ Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від\~14 вересня 2016 року,\~якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Даний висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.06.2018 у справі № 592/9058/17-ц. З огляду на наведені вище обґрунтування, враховуючи, що понад 12 років позивач не реалізовувала своє право на звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed