Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з 07.06.2011 року по 24.02.2015 року перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, [INFO] року у них народився син [PERSON]. Зазначає, що ще до розірвання шлюбу відповідач припинив займатися вихованням сина та надавати кошти на його утримання, тому вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Так, Залізничним районним судом м. Львова 03.07.2015 року ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. до досягнення повноліття. Проте, від дня ухвалення рішення і впродовж трьох років відповідач не сплачує аліменти та не бере жодної участі у витратах на дитину, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком сина, не піклується про нього, не займається його вихованням, не дбає про його фізичний та духовний розвиток. Вона проживає із сином у м. Львові, відповідач знає їх місце проживання, має її номер телефону, однак з 2015 року він жодного разу не виявив бажання побачитись з дитиною. Також їй відомо, що у відповідача є інша сім'я і друга дитина, проте він також з ними не проживає, оскільки дбає лише про свої власні інтереси. Вона займається вихованням сина, піклується про його здоров'я, духовний та моральний розвиток, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження (а.с. 23). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві, при цьому доповнила, що з 2013 року відповідач взагалі не бачився з і не цікавився дитиною, не телефонував, матеріально не забезпечував, син його навіть не пам'ятає. Зазначила, що перебуває в іншому шлюбі та чоловік бажає усиновити її сина, крім того, син називає його батьком. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради - Науменко О.В. в судовому засіданні позов підтримав, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов просить задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані серед іншого піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.01.2012 року і його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 червня 2011 року (а.с. 13). Також, 03 липня 2015 року Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/2091/15-ц ухвалено рішення, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот гривень нуль копійок) від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення позивача до суду з 18 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Постановою старшого державного виконавця Барилко Л.В. 06.10.2015 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №462/2091/15-ц про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] (а.с. 18), а постановою старшого державного виконавця Барилко Л.В. 29.10.2015 року накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 16). У відповідності до розрахунку старшого державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ Барилко Л.В. заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів на 25.04.2018 року становить 53177 грн. 42 коп. (а.с. 8-9). Із матеріалів справи також вбачається, що позивач [PERSON] змінила прізвище на «Галюк» (а.с.6). Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 23.07.2018 року органом опіки та піклування в особі Франківської районної адміністрації Львівської міської ради подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), а тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] з 2013 року ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно малолітнього сина [PERSON] Євгенійовичане, не бере участі у його вихованні, не спілкується, будь-яких перешкод для цього не існує, не цікавиться станом його здоров'я, його фізичним та духовним розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, зазначені обставини підтверджуються і показаннями свідків. Так, свідок [PERSON], теперішній чоловік позивача повідомив суду, що з позивачкою офіційно зареєстрували шлюб в 2017 році, а були знайомі і раніше з 2013 року, із сином позивачки [PERSON] має хороші відносини, він називає його татом, а відповідача [PERSON] не пам'ятає коли бачився, дуже давно і перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинить. Свідок [PERSON] дала показання про те, що з позивачкою знайома з дитинства, відповідача також знає, після одруження сторін у них в 2011 році народився син [PERSON], проте відповідач дитиною не займався, не забезпечував. Останній раз його бачила в 2012-2013р.р., він останніх п'ять років взагалі не цікавиться дитиною, при цьому перешкод у спілкуванні йому ніхто не чинить. Додала, що дитина батьком вважає теперішнього чоловіка позивачки [PERSON], з яким має добрі взаємини. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач одружена з її сином [PERSON], мають малолітнього сина. З відповідачем особисто не знайома. Дала показання, що син позивача [PERSON] в 2015 році син переніс операцію, проте відповідач не цікавився його здоров'ям, вже шостий рік матеріально не підтримує та не цікавиться життям дитини, хоча перешкод йому ніхто не чинив. [PERSON] не знає свого батька, він називає батьком [PERSON]. Вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Свідок [PERSON], мати позивачки зазначила, що має добрі відносини з дочкою, а з відповідачем зараз немає ніяких відносин. Повідомила суду, що дочка з відповідачем одружилися в 2011 році, [INFO] року у них народився син [PERSON]. Чотири місяці після народження сина вони проживали на вул. Петлюри, відповідач пізно приходив додому, коштів не надавав, витрачав їх лише на свої потреби і в 2015 році шлюб між сторонами було розірвано. Останній раз [PERSON] бачив дитину в 2013 році, а після цього не звертався щоб побачитись із сином. Дитина називає і вважає батьком [PERSON]. Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та досліджені докази в сукупності свідчать про його винну поведінку щодо невиконання батьківських обов'язків. Крім того, слід зазначити, що позов про позбавлення батьківських прав подано до суду 11.10.2018 року і станом на час розгляду справи ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків не змінилось. На підставі наведеного, враховуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, про те, що [PERSON] свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не займається сином, не піклувався про нього, матеріально не утримував, не проявляє інтересу до стану здоров'я та навчання сина, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком, тому вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved