Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON], перебувала у громадянському шлюбі із [PERSON] з вересня 2007 року по червень 2011, протягом цього періоду часу в них виникало чимало непорозумінь та сварок, внаслідок чого ми прийняли рішення проживати окремо та припинили сімейні відносини. Від незареєстрованого шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Після розлучення, донька проживає спільно зі мною за адресою: [ADDRESS]. Позивач самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться , матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не дає. Більше того, [PERSON] почав безпідставно чинити перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення стану здоровя доньки. Вперше позивач звернулась до батька дочки із проханням про надання відповідного дозволу у листопаді 2012 року, на що він позитивно зреагував та вони спільно подали заяву до нотаріуса про надання згоди на відкриття візи та тимчасові поїздки [PERSON] за кордон тривалістю на один рік. Дитина після відповідного оздоровлення та зміцнення імунітету почала менше хворіти та легше переносити недуги. Станом на даний час у доньки знову знизився імунітет, внаслідок чого перехворіла на кільцевидну гранульому, неодноразово траплялись вірусні захворювання, нерідко трапляються носові кровотечі та захворювання дихальних шляхів. Після численних звернень позивача до дільничного педіатра, отримала рекомендації щодо необхідності оздоровлення дитини морським повітрям. Звязавшись із батьком дитини, натрапила на абсолютну байдужість та отримала відмову від надання у передбаченому законодавством України дозволу щодо виїзду дитини за кордон, мовляв, немає часу займатися такими дрібницями. 19 лютого 2016 року [PERSON] виповнилось шість років, літні канікули є єдиною можливістю оздоровити дитину перед початком навчального року та позитивно налаштувати дитину на школу. Вважає, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але, не зважаючи на це, її батькові вочевидь просто не хочеться займатися «паперовою волокітою», як він називає передбачений законом порядок. Не реагуючи на прохання позивача, [PERSON] безпідставно не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів , які б пояснювали та обґрунтовували його відмову , він не наводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка шкодить інтересам доньки та не сприяє її всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить суд надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька [PERSON] до повноліття дитини. 19 травня 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог. Просить суд надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд за кордон без згоди батька [PERSON] до повноліття дитини у супроводі її матері [PERSON] та її бабусь [PERSON] та [PERSON], яких просить залучити до участі в справі в якості третіх осіб на стороні позивача. Надати дозвіл [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду [PERSON], [INFO] за межі України до країни ближнього і дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON], які є сторонами по справі, являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від надання ним дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], за межі України, шляхом надання нотаріально завіреної заяви на виїзд неповнолітньої доньки за кордон. Також судом встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви, що позивач має намір разом з своєю донькою [PERSON], [INFO] відвідувати своїх родичів, які проживають у Автономній республіці Крим. Відповідно до п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межу України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків, піклувальників та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Відповідно до п. п. 3 п. 2-2 цих Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення»оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, - того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] ухиляється від надання ним дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], за межі України, шляхом надання нотаріально завіреної заяви на виїзд неповнолітньої доньки за кордон. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та надання дозволу на виїзд дитини [PERSON], [INFO], за межі України, без згоди батька разом з матір'ю [PERSON]. При цьому не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон в супроводі її бабусь [PERSON] та [PERSON], яких позивач просить залучити до участі в справі в якості третіх осіб на стороні позивача. Так як виїзд за межі України [PERSON], [INFO] можливий також у супроводі осіб, які уповноважені одноосібно [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою, оскільки наявне рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України [PERSON], [INFO], за межі України, без згоди батька.

Outcome: partial