Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про зобов'язання укласти договір та поновити подачу електричної енергії. У позовній заяві вказує, що 21.05.2012 року, за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, вона отримала право власності на 1/3 частин СФГ «Марія» в порядку спадкування, після смерті чоловіка. Право власності на іншу 1/3 частину була визнана за її дочкою, [PERSON] Рішення набрало законної сили 11.10.2012 року. Вказаний об'єкт нерухомості став предметом злочинних посягань, тому є речовим доказом у кримінальному провадження і на теперішній час знаходиться під арештом. Ухвалою від 06.08.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було задоволено клопотання [PERSON] та передано на відповідальне зберігання об'єкт нерухомості, розташований за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS], з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об'єкту нерухомості. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до Відповідача з наміром укласти відповідний договір електропостачання. Відповідач листом від 15.09.2014р. №55/44-6032 повідомив позивача проте, що договір укладено не буде. Позивач вважає, що дії відповідача є такими, що порушують вимоги законодавства щодо прав споживча комунальних послуг та постачання населенню електроенергії. На підставі викладеного, позивач просить зобов'язати Відкрите акціонерне товариство «Запріжжяобленерго» укласти з [PERSON] договір користування електричною енергією на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, [ADDRESS]; зобов'язати Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» поновити подачу електричної енергії на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Лєлєкова В.В., позов не визнала. Суду пояснила, що 14.08.1998 року було укладено договір між СФГ «Марія» і ВАТ «Запоріжжяобленерго» №4203. При цьому, заборгованості за користування електричною енергією підприємство не має, свої зобов'язання виконує, даний договір не розірваний. Постачання на теперішній час не здійснюється. Окрім того відповідач зазначає, що з ухвалі Ленінського районом суду м. Запоріжжя від 06.08.2014р., не можливо встановити, чи мається на увазі цілісний майновий комплекс, розташований за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS], чи об'єкт нерухомості за цією ж адресою. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, [PERSON] отримала право власності на 1/3 частин СФГ «Марія» в порядку спадкування, після смерті чоловіка. Постановою слідчого від 17.05.2010 року, нерухоме майно, розташоване за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS], що належить СФГ «Марія» було визнано речовим доказом, та передано на відповідальне зберігання [PERSON]. Ухвалою від 06.08.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було задоволено клопотання [PERSON] та передано їй на відповідальне зберігання об'єкт нерухомості, розташований за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS], з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об'єкту нерухомості. Таким чином, позивач отримала право на укладання договорів електропостачання на об'єкт нерухомості, розташований за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS]. В силу ст. 61 ЦПК України, зазначені обставини є встановленими і не підлягають доказуванню. Заперечення відповідача, не спростовують викладені обставини. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Аналогічні вимоги щодо інформації про продукцію та послуги містять ст.ст. 4,10,15 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.38 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник зобов'язується надавати інформацію про послуги, пов'язані з електропостачанням, та про терміни обмежень і відключень. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний підготовити та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання в не повному обсязі, зниження їх якості. З матеріалів справи вбачаться, що відповідач в порушення зазначених вимог, не уклав з позивачем відповідного договору. Пунктом 7.5 Правил користування електричною енергією передбачено: «Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії». В той же час, за твердженням як позивача, так і відповідача, на момент відключення від електричної мережі, позивач заборгованості за спожиту електроенергію не мав, попередження про відключення не робив. Відповідач був зобов'язаний укласти договір, в силу п. 3 Правил, що містить таке положення: «Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією». Тобто, договір зі споживачем про користування електричною енергією є публічним договором. Також, згідно з ч. 4 ст. 633 ЦК України, підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеним і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved