Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради Луганської області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] [INFO] померла її мати [PERSON] . Батько та мати за життя склали заповіт кожен окремо, яким все майно яке належало їм за життя вони заповідають [PERSON] Вказує, що за життя батьки були власниками по Ѕ частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на будинок від 19 травня 1986 року. В цьому свідоцтві співвласником також зазначена [PERSON] , бабуся позивачки, проте вона померла [INFO] , тому власниками будинку після її смерті були [PERSON] та [PERSON] , які успадкували майно. За життя, мати позивачки - [PERSON] подарувала їй Ѕ частку зазначеного будинку. Тому наразі позивач є власником Ѕ частки будинку. На частку батька - [PERSON] , мати [PERSON] не оформляла документи зі спадкування, тому право власності на неї не було зареєстроване на цю частку, тому документально власником іншої Ѕ частки так і залишився батько [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку позивачка, його донька, єдиний спадкоємець першої черги, має спадкувати за заповітом. 30 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, проте нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій мотивуючи це тим, що технічний паспорт є документом, у якому викладена технічна документація та графічні матеріали на житловий будинок, він не є документом підтверджуючим право власності на нерухомість. Згідно правовстановлюючих документів, померлий [PERSON] володів 1/2 часткою житлового будинку житловою площею 26.2 кв.м., загальною площею 47 6 кв.м., а згідно довідки на об`єкт нерухомого майна, загальна площа житлового будинку складає 66.3 кв.м., в тому числі житлова площа 38.1 кв. м., що вказує на невідповідність. Заявником не надано жодного документа, який підтверджує збільшення площі житлового будинку. У зв`язку з наведеним просив суд визнати в порядку спадкування за заповітом за померлим [INFO] [PERSON] право власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на Ѕ частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м., в тому числі житловою площею 38,1 кв.м. та що складається з: «А-1» - житловий будинок з прибудовами (шлакоблок обкл. цеглою) площа основи 62,3 кв.м.; «А1-1» - прибудова (шлакоблок), площа основи 13,3 кв.м.; «А1-1 кімната 1-5» - ванна, площею 4,4 кв.м.; «А1-1 кімната 1-6» - кухня, площею 5,7 кв.м.; «а» - веранда (цегла), площа основи 7,4 кв.м.; «а1» - веранда (дерево), площа основи 2,6 кв.м.; «а2» - ганок (шлакоблок), площа основи 2,0 кв.м; «Г» - літня кухня (шлакоблок), площа основи 15,8 кв.м.; «Д» - сарай (шлакоблок), площа основи 10,9 кв.м.; «Ж» - сарай (шлакоблок), площа основи 6,6 кв.м.; «З»-душ (шифер), площа основи 1,5 кв.м.; «П» - погріб (шлакоблок), площа основи 14,3 кв.м.; «У» - убиральня (шифер), площа основи 1,4 кв.м.; «№ 1» - колодязь; «№ 5» - замощення; «№ 6,7» - огорожа. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача Станично-Луганської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про народження, виданого Станично-Луганським палацом щастя 28 лютого 1965 року, актовий запис № 24, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] 08 жовтня 1983 року уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 03 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №128. Свідоцтвом про смерть, виданим 02 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 236, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтвом про смерть, виданим 24 лютого 2017 року Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 57, підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно довідки Станично-Луганської селищної ради від 19.09.2017 №4075, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 23 серпня 1976 року до 24 лютого 2017 року. На день смерті та на протязі 6 місяців після її смерті, за цією адресою інші особи зареєстрованими не значаться. Згідно заповіту від 13.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Точаненко Т.Н., реєстровий №1-929, [PERSON] заповіла своїй доньці [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, та все що за законом буде їй належати і на що вона буде мати право. Як вбачається із заповіту від 13.04.1995 року, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, та все що за законом буде йому належати і на що він буде мати право заповів своїй доньці [PERSON] .. З Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 19 травня 1986 року, виданим виконкомом Станично-Луганської селищної ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] є власником 1/3 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про право на спадщину від 11 червня 2004 року та витягом до нього, підтверджується, що [PERSON] став власником ще 1/6 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , від 04 червня 2004 року, вказано, що [PERSON] був власником 1/3 +1/6 частки будинку (тобто 1/2). Рішенням виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 133 від 27 квітня 2004 року дозволено будівництво сараю, душу та туалету [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради № 572 від 27 травня 2008 року дозволено проведення реконструкції із розширенням в житловому будинку по [ADDRESS] . З Акту прийому-передачі документів для безоплатних оформлення та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.10.2009 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] надано земельну ділянку за рішення органу місцевого самоврядування від 22.12.1999 № 345. Таким чином прибудови та збільшення площі будинку були здійснені на підставі рішень органів місцевого самоврядування. Мати позивача - [PERSON] , за договором дарування 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , від 08 травня 2014 року серії НАА № 130330, подарувала позивачу [PERSON] Ѕ частку цього будинку. З довідки на об`єкт нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , від 26.09.2017 року, вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ частки вказаного будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння видане виконкомом Станично-Луганської селищної ради народний депутатів 19 травня 1986 року. Загальна площа будинку 66,3 кв.м., житлова площа - 38,1 кв.м.. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , від 31 серпня 2017 року, вбачається, що замовником технічної інвентаризації є позивач [PERSON] .. Постановою нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] .. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню наступні правові норми. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася позивач [PERSON] .. За таких обставин, [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, при наданні правової оцінки цього позову суд враховує і рішення ЄСПЛ від 30 травня 2000 року у справі «Бельведере Альберєра проти Італії», рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс проти Сполученого Королівства», А98 (1986). Враховуючи викладене вище, а також визнання позову відповідачем, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності позивача на спадкове нерухоме майно оскільки матеріалами справи наявність такого права і правомірність його набуття підтверджені належними і допустимими доказами, а відсутністю правовстановлюючих документів позивач обмежується у реалізації такого права. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Outcome: approved