Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 28 січня 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2016 року відповідач став зловживати спиртними напоями, на ґрунті алкоголізму постійно сварився з нею, ображав дітей. Така поведінка [PERSON] негативно впливає на її психологічний стан та їхніх дітей, заважає нормальному їх вихованню. Зароблені кошти на потреби родини відповідач в достатньому обсязі не віддає, грошима користується на свій розсуд, в основному на придбання спиртних напоїв, від свого обов`язку щодо утримання дітей ухиляється. З підстав наведених вище збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим і суперечить інтересам позивача, тому вона просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. У своєму позові позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов, а також заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони дійсно з 28 січня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позиція позивача, викладена у позовній заяві свідчить про те, що збереження сім`ї суперечить її інтересам. Наведене переконало суд, що шлюб між сторонами зберігати недоречно, тому його слід розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлено частиною 2 цієї статті. З копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 20 січня 2020 року. За таких обставин, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, має постійний дохід, суд вважає, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. З огляду на те, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у суду не виникає сумнівів в обґрунтованості пред`явлених позивачкою вимог, у зв`язку з чим їх слід задовольнити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов [PERSON] задоволений в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений останньою за звернення до суду. Крім того, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, даний судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved