Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, просила встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня 2007 року по 26 січня 2008 року, визнати договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Білозерський район, Херсонська область від 05 жовтня 2013 року недійсним, визнати за нею право власності на 50/100 частин вказаного домоволодіння, посилаючись на те, що вона з січня 2007 року по 26 січня 2008 року проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, за час спільного проживання разом, вони за спільні кошти купили 06 вересня 2007 року вищевказане домоволодіння, договір купівлі-продажу вказаного будинку вони оформили на [PERSON], 26 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за [PERSON] в Херсонському ДБТІ 03 червня 2008 року, 25 жовтня 2011 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області шлюб між нею та [PERSON] розірвано, 18 грудня 2013 року їй стало відомо, що [PERSON] подарував спірний будинок своєму синові [PERSON] згідно договору дарування від 05 жовтня 2013 року, вважає договір дарування недійсним, оскільки житловий будинок був придбаний за її кошти та [PERSON], а тому є їх спільною сумісною власністю. [PERSON] звернувся до суду із позовом, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], Білозерський район, Херсонська область, виселити [PERSON] з вказаного житлового будинку, посилаючись на те, що йому на підставі договору дарування від 05 жовтня 2013 року належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], Білозерський район, Херсонська область, на час укладення договору дарування вказаного житлового будинку в ньому були зареєстровані та проживали його батько - [PERSON] та [PERSON], після набуття права власності [PERSON] до теперішнього дня [PERSON] з реєстраційного обліку не знялася та не виписалася, вказаний житловий будинок до укладення договору дарування належав його батькові [PERSON], який він придбав 06 вересня 2007 року у [PERSON], з 26 січня 2008 року по 25 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та в цей період за згодою [PERSON] у вказаний будинок вселилася [PERSON], 26 березня 2008 року було зареєстровано її місце проживання в ньому, оскільки [PERSON] не є членом його сім'ї, а тому вважає що [PERSON] не має права користування вказаним житловим будинком та підлягає виселенню. В судовому засіданні [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] свої позовні вимоги збільшили, просили витребувати у [PERSON] 50/100 частини домоволодіння по [ADDRESS], Білозерський район, Херсонська область, в іншій частині позов підтримали повністю надавши пояснення згідно заявлених позовних вимог, позов [PERSON] не визнали повністю, пояснили, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2007 року почали спільно проживати та за спільні кошти у вересні 2007 року придбали будинок в с. Киселівка, в січні 2008 року зареєстрували шлюб, після розірвання якого в 2011 році вона залишилася жити в будинку, де і проживає тепер при даруванні [PERSON] будинку своєму синові, її згоди ніхто не запитував. [PERSON] позов [PERSON] не визнав повністю, суду пояснив, що у вересні 2007 року він за кошти переслані сином із-за кордону купив у [PERSON] будинок по [ADDRESS], у листопаді цього ж року разом з [PERSON] приїхали в с. Киселівка, де і почали спільно проживати, потім зареєстрували шлюб, який розірвано в 2011 році, в 2013 році він подарував вказаний будинок сину [PERSON] Представники [PERSON] [PERSON], [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали повністю, просили їх задовольнити, надавши пояснення згідно заявлених позовних вимог, позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю, просили суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що домоволодіння по [ADDRESS] Білозерського району Херсонської області було придбано батьком [PERSON] до реєстрації ним шлюбу з [PERSON], а тому є його власністю і він на законних підставах мав право ним розпоряджатись, що він і зробив, подарувавши будинок сину [PERSON], [PERSON] не є членом його сім'ї , а тому підлягає виселенню із будинку. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] просив суд в задоволенні позову позивачу [PERSON] відмовити, суду пояснив, що ним 05 жовтня 2013 року посвідчувався договір дарування домоволодіння по [ADDRESS] Білозерського району Херсонської області, згідно якого [PERSON] подарував належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року будинок своєму сину [PERSON], згода на укладення договору в даному випадку [PERSON] нотаріусом не запитувалась, так як домобудівля була придбана [PERSON] в 2007 році до реєстрації шлюбу з [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за № 2070, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок, розташований в [ADDRESS] за 43800грн., які продавець отримала від покупця повністю до підписання вказаного договору. Право власності за [PERSON] на вказане нерухоме майно згідно витягу № 19053901 Херсонського державного бюро технічної інвентаризації зареєстровано 03 червня 2008 року. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 26 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який, як вбачається із рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 квітня 2012 року, розірвано. Із довідок Киселівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] і [PERSON], познайомившись в 2007 році в с. Крутий Яр, до продажу 06 вересня 2007 року [PERSON] належного їй будинку, [PERSON] по [ADDRESS], переїхали до вищевказаного будинку, де і проживають тепер. Згідно копії паспортів сторін зареєстрованим місцем проживання за вказаною адресою є з 01 квітня 2008 року [PERSON], з 26 березня 2008 року - [PERSON] Відповідно до договору дарування від 05 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON], зареєстрованого за № 416, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у дар належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, [ADDRESS]. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10331231 від 05 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS], Білозерський район, Херсонська область на підставі договору дарування від 05 жовтня 2013 року. Із дослідженого в судовому засіданні договору дарування від 05 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] в своїй заяві нотаріусу під час укладання договору заявив, що спірна домобудівля є його особистою приватною власністю, оскільки на час її придбання він не був одружений та не перебував у фактичних шлюбних стосунках і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на спірну домобудівлю, в тому числі відповідно до ст.ст. 65, 74 та 97 СК України не має. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 65 ч. 3 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. На підставі ст. 182 ч. 1 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і прийняття підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ч. 1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін повинна повернути другій стороні у натурі все що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються нею спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Враховуючи характер і суть правовідносин, що склався між сторонами, як це вбачається із вище наведених і встановлених судом обставин і зважаючи на те, що право власності на спірну домобудівлю у [PERSON] виникло на підставі його державної реєстрації 03 червня 2008 року в період перебування [PERSON] і [PERSON] в шлюбі, який сторонами був зареєстрований 26 січня 2008 року, у зв'язку із чим вказана спірна домобудівля є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому потребувала нотаріально посвідченої згоди [PERSON] на укладення [PERSON] договору дарування, оскільки [PERSON] повноважень [PERSON] щодо розпорядження спільним майном не надавала, то вказаний правочин суперечить нормам Цивільного кодексу, а тому відповідно до ст. 215, 216 ЦК України, на підставі ст. 369 ЦК України якими передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнана судом недійсним за позовом іншого співвласника, як правочин, що вчинений без необхідних повноважень. З урахуванням того, що право [PERSON] на розпорядження належною йому частиною домобудівлі не обмежене, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору дарування підлягають задоволенню відносно 1/2 її частини. Заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] з січня 2007 року по січень 2008 року задоволенню не підлягають, як такі, що є зайво заявленими, оскільки на думку суду на набуття права спільної сумісної власності сторін на домобудівлю, яке виникло 03 червня 2008 року в період перебування сторін у шлюбі, на наявність або відсутність вказаного факту не впливає. Вимоги [PERSON] про витребування 50/100 частини спірної домобудівні у [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки порушене право [PERSON] на 1/2 частини домоволодіння захищені судом в спосіб, відповідно до ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частини спірної домобудівлі, яке включає в себе відповідно до ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном, беручи до уваги крім того відсутність реального виділу частин домобудівлі в натурі. А поскільки за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини домобудівлі по [ADDRESS], то заявлені [PERSON] вимоги про визнання її такою, що втратила право проживання та виселення із вищезазначеної домобудівлі задоволенню не підлягають.

Outcome: partial