Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відовідачем, зареєстрований 01.09.2012 року у відділу державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №37, оскільки подружні стосунки між ними не склалися, виявилося що в них різні характери та погляди на життя. Позивач вказує, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, а тому вважає, що зберегти сім`ю неможливо. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні просила позов задовольнити повністю, так як сторони вже більше двох років не проживають разом, не ведуть спільне господарство, а тому вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував повністю, вважає, що сім`ю потрібно зберегти. Суд заслухавши сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 01.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №37, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.09.2012 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 14.11.2013 р. Згідно з частиною 3 статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, так як сторони не проживають більше 2-ох років разом, не ведуть спільне господарство, тобто фактично шлюб не існує формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до частини 1 статті 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved