Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно її колишнього чоловіка [PERSON], посилаючись на те, що останній проживає окремо, але, відвідуючи їх спільну дитину [PERSON], [INFO], що проживає разом з заявницею, веде себе зухвало, ображає її, застосовує фізичне насильство у вигляді побиття не тільки її, але й її старшого сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO] При прибутті на відвідування [PERSON], [INFO], постійно перебуває у нетверезому стані, що шкодить нормальному розвитку дитини. 22.01.2018 року в черговий раз прибув до них додому у нетверезому стані, ображав її та її старшого сина, вчинив бійку, облив її щойно завареним чаєм, внаслідок чого у неї утворилися тілесні ушкодження та опіки. Просить заборонити [PERSON]: 1. Перебувати в місці проживання [PERSON] та її дітей за адресою: м. Дніпро [ADDRESS]; 2. Наближатися на 500 метрів до місця роботи [PERSON] за адресою м. Дніпро вул. Тітова 16; 3. Спілкуватися з неповнолітнім [PERSON] 2014р.н.; 4. Наближатися ближче 500 метрів до дитячого садочка №84 за адресою м. Дніпро пр.Д.Яворницького,80, в якому навчається [PERSON],[INFO]; 5. Заборонити спілкування з неповнолітнім [PERSON],[INFO] В судовому засіданні заявниця та її представник зазначені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення перших трьох вимог, проте просив у задоволенні вимог, повязаних із забороною [PERSON] спілкуватися з сином [PERSON] 2014р.н., відвідуванням дитячого садочка №84, де той навчається, відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] бажає приймати участь у вихованні сина, який для нього є єдиною рідною дитиною. Він дуже привязаний до дитини, на що вказує той факт, що саме йому він подарував квартиру, в якій зараз заявниця проживає з дітьми. Вказав на те, що [PERSON] не зловживає спиртними напоями, оскільки є хворим на виразку шлунку. 22.01.2018 року за адресою проживання заявниці дійсно трапився скандал, який спровокувала вона ж сама, при цьому вона наносила удари [PERSON], чаєм ошпарив він її ненавмисно. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи з увагою на їх належність, допустимість та взаємний звязок між ними, суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством - розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. З пояснень сторін та наданих суду документів випливає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у 2017 році. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з заявницею в квартирі [ADDRESS] та відвідує ясла-садок №84, згідно характеристики спокійна врівноважена дитина, але останнім часом став тривожним (а.с.28,48). Дану квартиру [PERSON], за згодою Центральної районної у місті Дніпрі ради (а.с.29), 19.01.2017 року, за нотаріально посвідченим договором, подарував своєму сину - [PERSON], [INFO] (а.с.30). 23.06.2017 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ст.185 КУпАП, які виразилися в тому, що 11.06.2017 року, біля 22 год.30 хв., він, перебуваючи за вказаною адресою у нетверезому стані вчинив сварку з дружиною [PERSON], ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив насильство в сімї, на зауваження працівників патрульної поліції, які прибули на виклик останньої не реагував, вчинив їм опір (а.с.31). 23.01.2018 заявниця [PERSON] звернулася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» із заявою про її судово-медичне обстеження на предмет виявлення тілесних ушкоджень, які вона, за її словами, отримала 22.01.2018 за вказаною адресою від [PERSON]. Під час її обстеження у неї виявлено синці на тулубі та обох верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді опіків поверхні тулубу та молочних залоз, ступень тяжкості яких можна встанвоити по завершенню лікування. Давність спричинення тілесних ушкоджень відповідає механізму та строку, на який вказує [PERSON]С.(а.с.4-6). Відповідно до довідки лікаря-камбустиолога, у [PERSON] виявлені опіки тулубу та молочних залоз (а.с.3). З долученого до матеріалів справи відеозапису від вересня 2017 року випливає, що [PERSON] дозволяє собі перебувати у нетверезому стані, який ображає людську гідність, перед дітьми в зазначеній квартирі (а.с.12). З іншого боку, наданими доказами підтверджується, що у [PERSON] психіатричні протипоказання до опіки над малолітньою дитиною відсутні (а.с.41), під диспансерним обліком у лікаря-нарколога він не знаходиться (а.с.42), страждає на виразкову хворобу дванадцятипалої кишки (а.с.43), з місця роботи та місця проживання характеризується позитивно (а.с.44-45). Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд враховує, що в силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що необхідність встановлення певних обмежень щодо [PERSON] знайшла своє підтвердження, тому вимоги заявниці підлягають частковому задоволенню. Однаквимоги щодо заборони йому бачитися із сином[PERSON], [INFO] та відвідувати садок, передчасні, оскільки на теперішній час органом опіки та піклування вирішується питання про встановлення порядку участі[PERSON] у вихованні сина (а.с.39), тому ці вимоги задоволенню не підлягають. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial