Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу її матері [PERSON] , а саме свідоцтва на право власності на житло, що видане 31 травня 1993 року Володимир-Волинським фондом комунального майна Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області, на підставі розпорядження (наказу) цієї ради від 25 травня 1993 року №28, яким було посвідчено її право на спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] у місті Володимир-Волинський Волинської області померла її мати [PERSON] , останнє місце проживання якої було за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, яке складається із її частки у спільній сумісній власності нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину її матері [PERSON] , однак у [PERSON] -Волинській державній нотаріальній конторі, їй роз`яснили, що в оформленні спадщини, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно їй буде відмовлено, і вона не зможе реалізувати свого права, так як в свідоцтві про право власності на житло, виданому 31 травня 1993 року Володимир-Волинським фондом комунального майна Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області, на підставі розпорядження (наказу) цієї ради від 25 травня 1993 року №28, по батькові її матір було помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », і це як вважає нотаріус ставить під сумнів належність вказаного вище правовстановлюючого документу, саме її покійній матері [PERSON] . У зв`язку із вищенаведеним вона змушена звернутися до суду із відповідною заявою. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Заявник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Від представника Володимир-Волинської міської ради надійшла заява (відзив) про розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення заяви. Згідно ч.1 ст 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України,\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відтак, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Судом встановлене наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, яке складається із її частки у спільній сумісній власності нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . В даний час у заявника [PERSON] виникла необхідність оформити право власності на спадщину її матері [PERSON] , однак у Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі Волинської області, їй роз`яснили, що в оформленні спадщини, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно буде відмолено, так як в свідоцтві про право власності на житло, виданому 31 травня 1993 року Володимир-Волинським фондом комунального майна Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області, на розпорядження (наказу) від 25 травня 1993 року №28, яким було посвідчено право на спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] , неправильно вказано по-батькові її матері, а саме: замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] » , і це як вважає нотаріус ставить під сумнів належність вказаного вище правовстановлюючого документу, саме її покійній матері [PERSON] . Зазначення в свідоцтві про право власності на житло по-батькові саме як « [PERSON] » могло бути зумовлено неуважністю з боку посадових осіб, органу, який видавав відповідний правовстановлюючий документ. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право власності на житло, від 31 травня 1993 року Володимир-Волинським фондом комунального майна Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області, на розпорядження (наказу) від 25 травня 1993 року №28, яким було посвідчено право на спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] , що видане на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Володимир-Волинський Волинської області. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (п.7 ст. 294 ЦПК України).

Outcome: approved