Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Малинівської сільської ради Гощанського району про визнання права на спадщину. Позивач посилається на те, що 12 жовтня 1995 року помер батько чоловіка позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с.Воронів вул.3літна,79 Гощанського району Рівненської області. Вказаний житловий будинок був спільним майном подружжя: покійного [PERSON] та його дружини [PERSON] та належав їм у рівних долях по ? кожному. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та його син - чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 № 1540-VI прийняла його дружина, яка проживала разом із ним на дату смерті і вступила в управління та володіння спадковим майном, а також чоловік позивача, який також після смерті батька приїжджав до матері, доглядав господарство, обробляв огород і тому подібне. Однак в силу різних причин вони спадщину на своє імя не переоформили. 24 січня 2005 року померла мати чоловіка позивача [PERSON] свідоцтво про смерть серії АН № 277724, видане Малинівською сільською радою, актовий запис № 04. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який значиться на її покійному чоловікові і спадщину на який вона прийняла та не оформила на своє імя, а також земельна частка (пай) розміром 2.36 умовних га, яка перебувала у колективній власності в колишньому КСП «Малинівське» та належала покійній на підставі сертифікату серії РЕ № 0047367, виданого Гощанською РДА від 6 березня 1997 року. Згідно заповіту від 28.06.1996 року, посвідченого секретарем Малинівської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] чоловіку позивача по справі. За життя чоловік позивача спадщини після смерті матері на своє імя не оформив. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с.Воронів вул.3літна, 97 Гощанського району Рівненської області та на земельну частку (пай) розміром 2.36 в умовних кадастрових га, що знаходилась у колективній власності колишнього КПС «Малинівське». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав заяву про визнання позову і просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ч.ч.1,2,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що 12 жовтня 1995 року помер батько чоловіка позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с. Воронів вул.3літна,79 Гощанського району Рівненської області. Відповідно до довідки КП РОБТІ від 19.05.2015 року № 3015 вказаний житловий будинок належав покійному на підставі свідоцтва про право власності виданого Гощанським райвиконкомом 08.02.1990 року. Вказаний житловий будинок був спільним майном подружжя: покійного [PERSON] та його дружини [PERSON] та належав їм у рівних долях по ? кожному. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та його син - чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 № 1540-VI прийняла його дружина, яка проживала разом із ним на дату смерті і вступила в управління та володіння спадковим майном, а також чоловік позивача, який також після смерті батька приїжджав до матері, доглядав господарство, обробляв огород і тому подібне. Однак в силу різних причин вони спадщину на своє імя не переоформили. 24 січня 2005 року померла мати чоловіка позивача [PERSON] свідоцтво про смерть серії АН № 277724, видане Малинівською сільською радою, актовий запис № 04. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який значиться на її покійному чоловікові і спадщину на який вона прийняла та не оформила на своє імя, а також земельна частка (пай) розміром 2.36 умовних га, яка перебувала у колективній власності в колишньому КСП «Малинівське» та належала покійній на підставі сертифікату серії РЕ № 0047367, виданого Гощанською РДА від 6 березня 1997 року. Згідно заповіту від 28.06.1996 року, посвідченого секретарем Малинівської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] чоловіку позивача по справі. В силу положень п.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] спадщину після смерті матері за заповітом прийняв, так як на дату смерті проживав постійно з нею і проживав з нею ньому пізніше про що свідчить довідка Малинівської сільської ради № 373 від 5.08.2005 року і письмової заяви про відмову від спадщини не писав. 12 серпня 2007 року [PERSON] помер - свідоцтво про смерть серії 1-ГЮ № 047217, актовий запис №24. Спадщину в силу положень п.3 ст.1268 ЦК України після смерті [PERSON] позивач прийняла, так як проживала разом з ним і він знаходився на її утриманні, про що свідчить довідка Малинівської сільської ради № 167 від 05.05.2008 року. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки сторони визнали обставини справи, то згідно ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В звязку із з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, право на спадщину може бути визнано лише в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved