Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],Ратнівської селищної ради про усунення порушень права власності на землю. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 06 жовтня 1984 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час спільного проживання разом з відповідачем [PERSON] народилося троє дітей,які на даний час є повнолітніми. За період спільного проживання з відповідачем у шлюбі ,на правах спільної сумісної власності подружжя було побудовано житловий будинок та господарські будівлі і споруди,які розташовані в смт.Ратне по вулиці Поліській,21. Відповідно до рішення №13/5 ХІІІ-ї сесії V скликання Ратнівської селищної ради Волинської області від 04 вересня 2007 року відповідачу [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1357 га по вул.Поліська,21 в смт.Ратне Волинської області,для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд. Право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку на якій розташовано побудовані на правах спільної сумісної власності подружжя будинковолодіння,яке розташоване по вул.Поліська,21 в смт.Ратне Волинської області стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №551227. Кадастровий номер земельної ділянки 0724255100:01:001:0116. 22 жовтня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу,відповідно до рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 18.07.2011 року про розподіл майна подружжя та рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11.11.2013 року про визначення частки в житловому будинку їй було виділено на праві приватної власності ? (одну другу)частину будинковолодіння,у тому числі 9/20(девять двадцятих) часток житлового будинку,яке розташовано по вул..Поліська,21 в смт.Ратне Волинської області. Відповідачу згідно вказаних рішень виділено на праві приватної власності ? (одну другу) частину будинковолодіння,у тому числі 11/20 часток вказаного житлового будинку. Рішенням Ратнівської селищної ради присвоєно відповідачу його частині житлового будинку № 21, а їй адресний номер 21 квартира 1. Право власності зареєструвала відповідно до діючого законодавства. Вважає, що коли набула права власності на частину жилого будинку , розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, то їй переходить право особистої власності на ? частину земельної ділянки площею 678,5 кв.м, яка знаходиться під будинковолодіння, а тому рішення селищної ради про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки відповідачу та Державний акт на право власності на дану земельну ділянку є такими , що порушують її майнові та процесуальні права, є незаконними. Позивачка звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує повністю. Погоджується на будь-який варіант поділу , який визначений в експертизі по першому поставленому запитанню. Про виділення їй земельної ділянки у розмірі 124 кв.м, 184 кв.м. не погоджується . При винесенні рішення просить керуватися ст. 120 Земельного кодексу України, ст.. 377 ЦК України. Відповідач, його представник позовні вимоги не визнали, просять відмовити у їх задоволенні, виділивши позивачці земельну ділянку для обслуговування її частини житлового будинку та господарських будівель розміром 184 кв.м . Ствердили, що рішення Ратнівської селищної ради про надання земельної ділянки та Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 1357 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд відповідачу є законними. Відповідач не чинить будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачці , а тому не порушені її права і не заперечує , щою позивачка користувалася земельною ділянкою. Вважає, що пропущено строк позовної давності щодо визнання недійсним рішення селищної ради та державного акту на право власності на земельну ділянку. Ствердили, що земельна ділянка є особистою власністю відповідача, а тому частина її не може бути виділена позивачці, яка має іншу земельну ділянку у користуванні.. Суд, заслухавши відповідача, його представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог , виходячи із наступного. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачка набула права власності на ? будинковолодіння , у тому числі 9/20 часток жилого будинку за адресою смт. Ратне, вул.. Поліська, будинок 21 загальною площею 101,3 кв.м., що стверджено рішеннями Ратнівського районного суду Волинської області від 18.07.2011 року, від 11.11.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер витягу 16045219 від 13.01.2014 року. Рішенням виконавчого комітету Ратнівської селищної ради № 216 від 27 жовтня 2011 року « Про присвоєння адресному номеру частині житлового будинку» її частині присвоєно окремий адресний номер , а саме: [ADDRESS]. Відповідно до Архівного витягу з рішення № 13/5 Х111 ї сесії V скликання Ратнівської селищної ради від 04 вересня 2007 року, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 551277 , виданого Ратнівським районним управлінням земельних ресурсів 23 листопада 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1357 кв. м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 07242551 00:01:001:0116. Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача) . Крім того, ч. 2 цієї статті ЦК України визначено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Поряд з цим, ч. 1 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім цього, ч. 4 вказаної статті ЗК України закріплено , що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи вищезначені норми , якщо позивачка набула права власності на ? частину жилого будинку, будівлі і споруди , то і набула права власності на ? земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки 07242551 00:01:001:0116 загальною площею 1357 кв.м., розташованої на вул. Поліська ,21 смт. Ратне , яка була у власності відповідача. Сторони не дійшли згоди щодо поділу вказаної земельної ділянки , а тому судом призначена була судова земельно- технічна експертиза. Відповідно до висновку цієї експертизи № 7058-7059 від 28.05.2015 року Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз сторонам по справі запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки на ? ( одну другу) кожна. . Позивачка погодилась визнати за нею ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд із будь-якого варіанту запропонованого експертизою. Отже, враховуючи, що відповідач не погодився на будь-який варіант поділу земельної ділянки, крім визнання за позивачкою земельної ділянки площею 184 кв.м., суд на свій розсуд приходить до висновку про визнання за позивачкою земельної ділянки загальною площею 678 кв.м. по другому варіанту як першому співвласнику, за відповідачем такий же розмір земельної ділянки по другому варіанту, як другому співвласнику . При цьому, земельну ділянку площею 1 кв.м. , тобто на якій розміщений колодязь, залишає у спільному користуванні сторін , оскільки колодязь залишено у їх спільне користування при поділі будинковолодіння. Слід зазначити , що при вирішенню спору між сторонами у справі , судом застосовано практику судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року « Про поділ земельної ділянки». Посилання відповідача , що земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд земельна ділянка є його особистою власністю, а не спільною власністю подружжяч і не може бути визнана за позивачкою при набутті нею ? частини будинковолодіння не заслуговує на увагу із наведених вище підстав. Згідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України , стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином , з позивача на користь відповідачки стягнути судові витрати в розмірі 1429,83 ( 1065+364,83= 1429,83) гривень , у тому числі 1065 гривень за надання правової допомоги відповідно до квитанції № 14/20 від 15 жовтня 2014 року, судового збору в розмірі 364,83 гривні відповідно до квитанції 0.0.07034066.1 від 16.10.2014 року Ратнівського відділення Приватбанку. На підставі викладеного,

Outcome: partial