Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати арешт та заборону на відчуження житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вулиця Зіркова, ж/м «Совіньйон», будинок 27 та земельної ділянки, кадастровий номер 5123755800;01;003;0035, яка знаходиться за адресою Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вулиця Зіркова, ж/м «Совіньйон», будинок 27, які були передані в іпотеці Публічному акціонерному товариству «МАРФІН БАНК» за договором іпотеки у забезпечення виконання кредитного договору №01103/FO від 10 серпня 2011 року. 10 червня 2013 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, щодо реєстрації спадкової справи №54589902 відносно [PERSON], померлого 29 листопада 2012 року, який був чоловіком позивачки. Також позивачка мотивує вимоги тим, що на сьогоднішній день між ПАТ «МАРФІН БАНК» і нею [PERSON] достигнути домовленості щодо реалізації обєкту іпотеки та оскільки спірне майно, перебуває в іпотеці банку накладений арешт, порушує права ПАТ «МАРФІН БАНК». 11 листопада 2015 року через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси позивачка надала заяву про часткову відмову від позовних вимог. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року залучені до участі у розгляді справи за позовом[PERSON] до Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» про зняття арешту у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача ПАТ «МАРФІН БАНК» в судовому засіданні позов визнав частково. В судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову частково, виходячи із нижче викладених підстав. У відповідності до договору іпотеки Іпотекодержатель (банк) має право у випадку невиконання іпотекодававцем своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог вони підлягають задоволенню за кредитним договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Накладення арешту на спірний обєкт перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Відповідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» спори, які виникають у виконавчому провадженні, щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Сторони по справі позивачка та ПАТ «МАРФІН БАНК» вважають своє право на заставне майно порушеним. У звязку з чим банку для реалізації іпотечного нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості кредиту необхідно звільнити майно з під арештів. Таким чином, відповідно до ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України необхідно звільнити іпотечне майно з під арешту, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти заборону на відчуження спірного обєкту.

Outcome: partial