Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя. Позовні вимоги позивачкою вмотивовані тим, що 04.10.2016 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Дітей у шлюбі не народилось. У шлюбних відносинах сторони прожили чотири місяці, після чого припинили спільне проживання. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, несумісність характерів. Сторони втратили почуття поваги та довіри один до одного. На весіллі сторонам було подаровано грошові кошти: 4300 доларів США, 750 євро, 53400 гривень, 2000 чеських крон. Угоди в розподілі спільного майна сторони не досягли. Із подарованих на весіллі грошових коштів сторони використали частину на оплату весільних фотографій. Решта подарованих грошових коштів сторонами не витрачалась, оскільки мали намір розпочати будівництво будинку. Позивачка просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 04.10.2016 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частини спільних грошових коштів в розмірі 96307 гривень. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання 08.02.2018 року не зявилися. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задоволити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. В судовому засіданні 05.12.2017 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу, не визнав позовну вимогу щодо розподілу майна. Суду пояснив, що після укладення шлюбу сторони проживали у будинку батьків відповідача [PERSON] та [PERSON] в с.Драгово по вул. Кутузова, 11 Хустського району Закарпатської області. Причиною припинення сімейних відносин стало те, що позивачка [PERSON] була незадоволена рівнем життя у батьків відповідача і пішла проживати до своїх батьків. З того часу було припинено спільне проживання. Коштів на весілля з позивачкою [PERSON] не мали ні сімя позивачки, ні його сімя, а тому всі кошти, які були їм подаровані на весіллі, було витрачено на придбання речей, продуктів харчування, алкогольних напоїв на весілля та оплату послуг по проведенню весілля. Точну суму грошових коштів, подарованих на весіллі відповідач не може зазначити, можливо, це така сума, яку заявила позивачка. Грошові кошти, які були подаровані на весіллі, відповідачем було сплачено на: - оплату оренди весільної зали - 77000 гривень, власнику кафе «Гранд», що розташоване в с. Колодне, Тячівського району [PERSON]; - оплату музичного супроводу музикантів гурт «Джерело» в сумі 800 доларів США, що становить 21 520 гривень керівнику [PERSON]; - послуги на весіллі оператора з відеокамерою [PERSON] кошти в сумі 650 доларів США, що становить 16 140 гривень; - оплачено послуги весільного старости [PERSON] кошти в розмірі 350 доларів США, що становить 9415 гривень; - оплату за весільний кортеж з м. Хуст 200 доларів США та 1000 гривень, а всього 6380 гривень; - оплачено весільну поїздку на водоспад «Шипот» у Міжгірському районі у розмірі 1300 гривень; - закуплено спиртні напої у с. Крайниково у підприємця на складі алкогольної продукції та в с. Драгово в [PERSON] на суму 15 000 гривень; - на придбання плаття для нареченої витрачено 350 доларів США, що становить 9415 гривень, у весільному салоні м.Хуст; - оплачено іграшки для дітей на весілля на суму 2000 гривень. Всі кошти подаровані на весілля та грошові кошти із особистих збережень відповідача, було використано на проведення весілля. Після того, розрахунку відповідача за весільні послуги та придбані для проведення весілля речі, продукти і алкогольні напої, грошових коштів, які були подаровані на весілля не залишилось. Крім грошових коштів на весілля гостями були подаровані посудомийна машина вартістю 300 доларів США, шо становить 8070 гривень, а також набір посуду вартістю 450 євро, що становить 12 735 гривень, всього на суму 20 805 гривень, які позивачка [PERSON] забрала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання 08.02.2018 року не зявилися. Представник відповідача [PERSON]І, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Просив постановити рішення про розірвання шлюбу та відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо розподілу спільних грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2016 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 143479 від 04.10.2016 року. Шлюбні відносини між сторонами припинено через 3 місяці після укладення шлюбу, сторони проживають окремо і не бажають поновлювати подружні стосунки. За час шлюбу дітей у сторін не народилось. На весіллі гостями як зі сторони позивачки, так зі сторони відповідача були подаровані сторонам грошові кошти. Спору щодо зазначеної позивачкою суми коштів, подарованої гостями на весіллі, нема. В судовому засіданні 05.12.2017 року в якості свідків по справі допитані [PERSON] та [PERSON] батьки відповідача, [PERSON] батько позивачки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що після укладення шлюбу сторони стали проживати у його будинку. Грошові кошти зібрані на весіллі знаходились у його сина [PERSON] Яку суму грошей було зібрано на весіллі йому невідомо. Із грошей, подарованих на весілля, його син [PERSON] оплатив послуги по проведенню весілля на придбання речей, одягу, продуктів харчування, алкогольних напоїв. До весілля син їздив на заробітки до Чеської Республіки, тому гроші для проведення весілля ні він, ні сват [PERSON] не давали, за всі витрати на весілля розраховувався син наступного дня після весілля. Свідок [PERSON] надала аналогічні покази. Свідок [PERSON] суд пояснив, що у жовтні 2016 року його донька позивачка [PERSON] вийшла заміж за відповідача. На весілля він купив 12 ящиків горілки, за які заплатив 12 200 гривень. За горілкою їздив із відповідачем [PERSON] На наступний день після весілля він дав відповідачу 20000 гривень частину коштів, витрачених на організацію та проведення весілля. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки та відповідача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позов у частині позов у частині розірвання шлюбу підлягає до задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази ,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених матеріалів справи встановлено, що твердження позивачки та її представника про те, що подаровані гостями на весілля сторонам грошові кошти не витрачені сторонами, а знаходяться у відповідача, позивачкою в судовому засіданні належними доказами не доведено. Судом встановлено, а сторонами визнано той факт, що на весіллі запрошеними гостями було подаровано сторонам грошові кошти. Позивачкою жодними належними доказами та показами свідків не спростовано твердження відповідача про те, що всі зібрані на весіллі грошові кошти були витрачені подружжям одразу після весіллі на оплату послуг по проведенню весілля, зокрема придбання речей, продуктів харчування, алкогольних напоїв. Крім цього суду не надано доказів, які б підтвердили, що вказані позивачкою грошові кошти, які підлягають розподілу, фактично існують на даний час та є в наявності у відповідача, або факту того, на що саме були витрачені зібрані на весіллі грошові кошти. За наведених обставин, позовна вимога [PERSON] щодо стягнення із відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частини спільних грошових коштів не підлягає до задоволення у звязку із недоведеністю. Враховуючи наведене,

Outcome: partial