Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON]звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги мотивовані тим, що при оформленні свідоцтва про народження була допущена помилка в зазначенні її «прізвища», а також в зазначенні прізвища її батьків, що призводить до сумнівів в існуванні родинних відносин між ними, що на даний момент, перешкоджає заявнику в оформленні права на спадщину. [PERSON]в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак, як вбачається з матеріалів справи подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Заінтересована особа свого представника в суд не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти вимог [PERSON], заінтересована особа - Великодобронська сільська рада Ужгородського районупро встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи, оскільки вони подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. З урахуванням специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, саме на заявника, було покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.60 ЦПК України). Так, судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України Серія [NUMBER], виданого 16.01.1998 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області, заявник значиться як [PERSON], [INFO], місце народження - с. В.Добронь Ужгородського району Закарпатської області. З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER], виданого 21.10.1972 року вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], який народився в с. Яворове Ужгородського району Закарпатської області, і громадянка [PERSON], [INFO], яка народилася в с. В.Добронь Ужгородського району Закарпатської області, уклали шлюб 21.10.1972 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 53. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 12.02.1954 року вбачається, що громадянка [PERSON] народилася [INFO], місце народження - с. В.Добронь Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 9. Батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER], виданого 08.11.1952 року вбачається, що громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] одружилися 08.11.1952 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 29. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Таким чином, у свідоцтві про народження заявника допустили помилку при зазначенні її прізвища, а також прізвища її батьків, а саме прізвище зазначено «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Інші відомості зазначені правильно. З копії Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 18.03.1998 року, вбачається, що громадянка [PERSON] померла [INFO] у віці 65 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 10, місце смерті: с. В.Добронь Ужгородського району Закарпатської області. Після її смерті відкрилася спадщина, однак, у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження заявниці [PERSON] містяться розбіжності у зазначенні її прізвища, а також прізвища її батьків, виявилося неможливим підтвердити факт родинних відносин між ними, що в свою чергу створює їй перешкоди у прийнятті спадщини. З довідки, виданої Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 28.10.2015 року № 2196 вбачається, що за даними, які містяться у виконавчому комітеті Великодобронської сільської ради від імені [PERSON], померлої [INFO], заповіт не посвідчувався. З довідки, виданої Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 28.10.2015 року № 2195 вбачається, що на день смерті [PERSON], померлої [INFO], за адресою [ADDRESS], проживали та були зареєстровані наступні члени сім'ї: донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] З довідки, виданої Великодобронською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 28.10.2015 року № 2197 вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Великодобронської сільської ради від 15.04.1988 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS], є колгоспним двором (номер в списку 976). Членами колгоспного двору були: [PERSON], померла [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], у тому, що на підставі рішення 8 сесії 22 скликання Великодобронської сільської Ради народних депутатів від 17.03.1997 року їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,51 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Великодобронської сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 355, 17 лютого 1999 року. Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] в даному випадку необхідне для підтвердження права останньої на отримання після [PERSON] спадщини. Можливості виправити чи уточнити зазначені відомості в інший спосіб, аніж в порядку окремого провадження, не виявляється можливим. Таким чином, в судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів, судом встановлено факт родинних відносин заявника та її померлої матері. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з'ясувавши обставини, на які посилався заявник, як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що надані суду докази узгоджуються між собою, вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були донькою та матір'ю.

Outcome: approved