Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчих органів Корабельної районної у місті Херсоні ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] [INFO], який проживає з матір`ю, але місце його проживання не зареєстровано, оскільки на це необхідна присутність батька або його нотаріально завірена згода на реєстрацію. Крім того, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Позивач не може забезпечити належний рівень життя сина, оскільки доглядає за дитиною до досягнення сином трирічного віку та не може працювати. Сторони разом не проживають, відповідач не виходить на зв`язок, за місцем реєстрації відсутній та його місцезнаходження позивачеві невідоме. Тож вирішити спір у добровільному порядку немає можливості. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи сповіщався завчасно, належним чином. Представник Служби у справах дітей виконавчих органів Корабельної районної у місті Херсоні ради в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви просить суд розглянути справу у відсутність представника третьої особи. За вказаних обставин суд розглядає позов по наявним в справі матеріалам. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . З Висновку органу опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] вбачається, що малолітній [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Отже, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення вказаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Враховуючи, що малолітній [PERSON] [INFO] з народження постійно проживає з матір`ю, за місцем проживання для дитини створено належні умови, мати приділяє більше уваги вихованню дитини й більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на утриманні та вихованні матері. Однак позивач не має можливості зареєструвати місце проживання дитини, оскільки на це необхідна присутність батька або його нотаріально завірена згода на реєстрацію. Тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, що забезпечить якнайкращі інтереси дитини, позитивно сприятиме його розвитку, як психологічному так і фізичному. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, суд приймає до уваги наступне. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Проте, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2019 року встановлено, що [PERSON] [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] . Постановою Херсонського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постанова Херсонського апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття. Таким чином постановою Херсонського апеляційного суду від 27.11.2019 року, яка набрала законної сили, скасовано батьківство [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] [INFO] Відтак судом встановлено, що відповідач батьком дитини не являється, тому вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, задоволенню не підлягають, що захистить права сторін по справі.

Outcome: partial