Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому прохала суд визначити постійне проживання її дочки [PERSON], [INFO] разом з позивачем за адресою с.Яганівка, вул. Демченка 24 Липоводолинського району. Свої вимоги мотивувала тим, що з 04.02.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] Рішенням Липоводолинського районного суду від 10 лютого 2015 року шлюб з відповідачем було розірвано і на даний час позивач разом з неповнолітньою донькою проживає у своєї матері [PERSON] у її власному будинку в с. Яганівка Липоводолинського району. Між позивачем та відповідачем виникає спір про те, з ким повинна проживати їхня дочка. Вирішити даний спір через органи опіки та піклування та службу у справах дітей не має можливості через незгоди відповідача, хоча комісія в справах захисту дітей вирішила, що дитина повинна проживати з позивачем. Позивач зазначає, що домоволодіння у якому вона живе з донькою, відповідає всім технічним та санітарно-гігієнічним нормам, маються всі належні умови для проживання, навчання та виховання дочки. Позивач працює, має стабільний заробіток, для того щоб матеріально забезпечити дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, має нормальний стан здоров'я. В той же час, відповідач ніде не працює. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і прохала їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Але заявив зустрічний позов, вимоги якого уточнив під час розгляду справи і прохав усунути перешкоди, які чинить [PERSON] у спілкуванні з його доч\-кою [PERSON] та у її вихованні, визначити такі способи його участі у спілкуванні з дочкою та у її вихованні як систематичні щоденні побачення з донькою, з попереднім погодженням часу поба\-чень з матір'ю; спільний відпочинок батька й доньки поза межами місця проживання матері, з попереднім погодженням часу відпочинку з матір'ю. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області Андрішко Л.А., представник службу у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Степаненко З.В. та представник служби у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації Костян Л.Ю. - кожен зокрема не заперечували проти задоволення як первісного, так і зустрічного позову. Представник Яганівської сільської Ради Роменського району Сумської області надав суду листа з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі з 4 лютого 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8) Рішенням Липоводолинського районного суду від 10 лютого 2015 року шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с. 10). З довідки Яганівської сільської Ради Роменського району № 36/02-37 від 04.02.2015 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS]. (а.с. 5). Рішенням Липоводолинської районної державної адміністрації № 12 від 12.03.2015 року було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]. (а.с. 19) Між сторонами по справі виник спір щодо визначення місця проживання дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Вказані правовідносини регулюються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини та ст. ст. 141, 150, 152, 153, 155, 157-159, 161 СК України. Відповідно до Принципу 2 Декларації прав дитина, яка проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитині законом або ін\-шими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно ч. 1 ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питання\-ми соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частино 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 11 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Сторони по справі не обмежені в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, визнання відповідачем первісного позову, а позивачем зустрічного позову не суперечить закону не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved