Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

- [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом 15.04.2015 року, уточнивши вимоги якого зазначила, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб сторін розірвано 12.07.2011 року. На підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2013 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 28.02.2013 року. Відповідач ухиляється від сплати призначених рішенням суду аліментів, добровільно допомоги на утримання сина не надає та не бере участі у додаткових витратах на його лікування, навчання, розвиток та на придбання одягу та взуття для сина. Ст. 185 СК України передбачений обов'язок батьків приймати участь у додаткових витратах на дитину, що визвано особливими обставинами. Син навчається в другому класі Новопільської середньої школи Криворізького району та вона самостійно витрачає значну суму коштів на придбання канцелярських товарів та речей для школяра. Особливою обставиною для додаткових витрат є хвороба сина. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй понесені нею додаткові витрати на утримання сина в розмірі 1466,40 грн. У зв'язку з грубим ухиленням відповідача від сплати аліментів виникла заборгованість за період з 28.02.2013 року по 30.04.2015 року в розмірі 9473 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача. Вважає також, що на підставі ст. 196 СК України у неї виникло право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період з 28.02.2013 року по 14.04.2015 року, розмір якої вона не має змоги визначити через ненадання їй інформації про нараховані аліменти за місцем роботи відповідача. Отже, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1466,40 грн., заборгованість по аліментам на утримання сина, яка виникла за період з 28.02.2013 року по 30.04.2015 року, в розмірі 9472,00 грн, а також неустойку за несплату аліментів в період з 28.02.2013 року по 14.04.2015 року. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 57,68). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, за місцем його реєстрації: вул. Косигіна, 1/35 в с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 30) були надіслані судові повістки про виклик в судове засідання 23.07.2015 року, 06.11.2015 року, 17.12.2015 року, 28.12.2015 року, 22.01.2016 року, які повернулися до суду з довідкою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с. 32,45,51,67), а отже відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Представник третьої особи - Жовтневого ВДВ Криворізького МУЮ Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності (ас. 53). Враховуючи, що відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши належну оцінку доказам, які в них містяться, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 15 червня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис 10 (а.с. 5). На підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2011 року, яке набрало законної сили 22.07.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №114 від 22.01.2015 року, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на утримання матері (а.с. 13). Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2014 року, з [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття на користь матері [PERSON], починаючи з 28.02.2013 року (а.с. 34-35). На підставі вищевказаного рішення Криворізьким районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №177/465/13-ц від 08.04.2013 року (а.с.8). Відповідно ч.1 ст. 194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно ч.4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Як вбачається з листа начальника Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області від 17.12.2015 року № 50593 (а.с. 62), 11.10.2013 року на адресу відділу з ВДВС Криворізького РУЮ, за місцем роботи боржника надійшов виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. Заборгованість станом на 01.09.2013 року складала 3052,65 грн. 11.10.2013 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, в якій зазначено відрахувати аліменти по 50 відсотків із заробітної плати [PERSON] починаючи з 01.09.2013 року до погашення боргу в сумі 3052,65 грн., а після погашення боргу по 1/4 частині, яку за вих. №29269 направлено для виконання за місцем роботи боржника - ПАТ «Дизельний завод». Вищезазначений виконавчий лист на теперішній час до відділу з ПАТ «Дизельний завод» не повертався. Згідно довідки-розрахунку, виданої державним виконавцем ВДВС Криворізького РУЮ (а.с.66), загальний розмір заборгованості по аліментам [PERSON] по виконавчому листу з примусового стягнення аліментів в період з 28.02.2013 року по 31.08.2013 року складає 3052,65 грн. З листопада 2013 року виконавчий лист перебував на виконанні за місцем роботи відповідача ПАТ «Дизельний завод» та за період з 01.09.2013 року по 30.09.2014 року сума заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини зросла та станом на 01.10.2014 року складає 7544,37грн. (а.с.19) , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 196 ч.1 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. При цьому законодавець визначив, що неустойка може бути стягнута із заборгованості, яка виникала саме з вини платника аліментів. Як вбачається з довідки ПАТ «Дизельний завод» від. 24.12.2014 року (а.с. 19), в період з 01.09.2013 року [PERSON] отримував заробітну плату меншу від суми стягнутих з нього аліментів, із нарахованої заробітної плати проводилися утримання аліментів та перерахування їх на рахунок стягувача, однак в меншому розмірі не з вини відповідача, а тому суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих з [PERSON] за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2013 року в період з 01.09.2013 року по 30.09.2014 року виникла не з вини відповідача. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивач не вказала будь-яких відомостей про наявність заборгованості за період з 01.10.2014 року по теперішній час, розмір нарахованих аліментів, відомостей про сплату аліментів відповідачем, чи отримує він заробіток та його розмір, тобто суду не надано інших доказів, які свідчать про стан виконання стягнення аліментів за вказаний період. Отже, неустойка за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом з примусового стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] повинна бути стягнута за період з 28.02.2013 року по 31.08.2013 року (дата, по яку виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у ВДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області) (а.с.66) в сумі 3695,65 грн. (514,30 грн.+1321,12 грн. + 760,41 грн.+ 471,09 грн.+ 166,52 грн.+ 308,14 грн.+ 154,07 грн.) Так, за лютий 2013 року 28.02.2013 року 1 день борг складає 278,41 грн., 1 % від боргу - 2,78 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 185 днів, сума неустойки 514,30 грн. За березень 2013 року (з 01.03.2013 року по 31.03.2013 року = 31 день) борг складає 718,10 грн., 1 % від боргу - 7,18 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 184 дні, сума неустойки 1321,12 грн. За квітень 2013 року (з 01.04.2013 року по 30.04.2013 року = 30 днів) борг складає 497,37 грн., 1 % від боргу - 4,97 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 153 дні, сума неустойки 760,41 грн. За травень 2013 року (з 01.05.2013 року по 31.05.2013 року = 31 день) борг складає 382,89 грн., 1 % від боргу - 3,83 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 123 дні, сума неустойки 471,09 грн. За червень 2013 року (з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року = 30 днів) борг складає 181,14 грн., 1 % від боргу - 1,81 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 92 дні, сума неустойки 166,52 грн. За липень 2013 року (з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року = 31 день) борг складає 497,37 грн., 1 % від боргу - 4,97 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 62 дні, сума неустойки 308,14 грн. За серпень 2013 року (з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року = 31 день) борг складає 497,37 грн., 1 % від боргу - 4,97 грн, прострочені дні станом на 01.09.2013 року- 31 день, сума неустойки 154,07 грн. Згідно ч. 1,2 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач в позові особливою обставиною, яка є підставою для додаткових витрат на дитину, зазначає хворобу сина. В той же час, не надає жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Натомість, як вбачається із наданих суду копій товарних чеків, кошти визначені в них в сумі 1466,40 грн., витрачені на придбання речей побутового вжитку, іграшок, канцелярських приладів. Отже суд вважає, що позивачем не доведений факт додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, та їх розмір, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial