Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів встановлений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2017 року у справі № 460/833/19, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2017 року № 460/1603/17, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 26.04.2017 року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2019 року у справі № 460/833/19 було змінено розмір аліментів, визначений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2017 року по справі № 460/1603/17, та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду. Зазначає, що зважаючи на збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2021 року, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають з застосуванням щомісячної індексації цього розміру (частина 2 статті 184 СК), а також характер відносин, що склались між позивачем та відповідачем, свідчать про те, що визначення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дитини, просить змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2021 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак її представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також, у вказаній заяві зазначає, що проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Також, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду, справи своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розгляд справи проводити заочно за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оскільки у судове засідання 30.09.2021 року не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2012 року №1329/556/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернула прізвище « [PERSON] ». Згідно з рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.06.2017 року по справі № 460/1603/17 було присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 26.04.2017р. і до досягнення ним повноліття. Відповідно до рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2019 року у справі № 460/833/19 було змінено розмір аліментів та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 127 від 20.07.2021 року, [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . 31 січня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61019332 на підставі виконавчого листа № 460/833/19, виданого 14.01.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, зазначена норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів здійснюється шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позову, заявленого із таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, які врегульовують обов`язки батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В свою чергу, відповідач [PERSON] не надав будь-яких пояснень та доказів, які свідчили про безпідставність чи необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . За наведених обставин враховуючи рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, право дитини на достатній життєвий рівень та заважаючи на те, що право стягувача, щодо вибору способу стягнення аліментів, не носить одноразового характеру та може бути ним реалізоване в буд-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини, позов про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved