Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.07.2003р. сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], 20.04.2007р.н. Спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу дочка проживатиме з позивачкою. У судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про шлюб серії І-ТП №136431, 24.07.2003р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON], 05.06.1977р.н., та [PERSON], 05.10.1963р.н., про що вчинено актовий запис №998. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], 20.04.2007р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №051136. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу й відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу 2 пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже відповідно до ст.88 ЦПК України, з урахуванням наведеного роз'яснення, у зв'язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] судові витрати по справі належить відшкодувати їй за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved