Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її баби [PERSON], на тимчасово окупованій території України, а саме в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області, яка настала 04 травня 2018 року. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до Каховського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області щодо державної реєстрації смерті [PERSON] із наданням свідоцтва про смерть, виданого органом, який знаходиться на території непідконтрольній державній владі України, було відмовлено у державній ре-єстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'яв-лено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здій-снюють свої повноваження. Метою встановлення факту смерті є отримання відповідного свідоцтва про смерть згід-но чинного законодавства України, оскільки факт смерті її баби на тимчасово окупованій території унеможливлює отримання документів про даний факт в силу законодавчих обме-жень. Внесення до Реєстру запису про смерть громадянина України та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлої та інші правові наслідки. Заявник в судове засідання надала заяву, відповідно до якої вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити за її відсутністю. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволен-ню. Судом встановлено, що заявник приходиться онукою [PERSON] Володимирів-ні, що підтверджується свідоцтвами про народження заявника. Факт смерті [PERSON] в смт. Кріпенський міста Антацит Луганської області безспірно встановлений, наданою суду копією довідки про дату та причи-ну смерті № 75 від 17.12.2018 року, якою встановлено, що дата смерті [PERSON] 15 грудня 2018 року та визначена причина смерті: хронічна серцева недос-татність, атеросклеротичеський кардіосклероз, ішемічна хвороба серця, та свідоцтвом про смерть від 20 грудня 2018 року, виданим виконавчим комітетом Крепенської селищної ради міста Антрацит Луганської області (а.с. 8, 9) Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимча-сово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тим-часово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тим-часово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник звернувся до Каховського міського відділу державної реєстрації актів цивіль-ного стану ГТУЮ у Херсонській області, для проведення реєстрації факту смерті на тери-торії України, 09.01.2019 року за вих. №44/15.13-24 отримала відмову, оскільки нею були надані документи, які не відповідають законодавству України та не створюють правових наслідків на території України та було запропоновано звернутись до суду для встановлення факту смерті. За п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч.2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до\~ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на під-ставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в пев-ний час або про оголошення її померлою. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на території Донецької Народної Республіки, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, ви-дане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території До-нецької Народної Республіки у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимча-сово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недій-сності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч.1\~ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. ч. 1-2\~ст.4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] в смт. Кріпенський м. Антрацит Луганської області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість заре-єструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами Украї-ни та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз'яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд роз-глядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значен-ня. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4\~ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території Украї-ни, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у спра-вах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки [PERSON] померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі довідки, виданої лікуваль-ним закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Тому ви-моги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved