Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальов Сергій Валерійович, Відділ реєстрації Нововоронцовської районної державної адміністрації, Головне управління ДПС у Херсонській області про визнання недійсним договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, припинення державної реєстрації речових прав, визнання спільним сумісним майном подружжя, припинення спільної сумісної власності, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та виділення її в натурі, скасування податкового обтяження. В обґрунтування позову позивач посилалася на ту обставину, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення порядку користування земельними ділянками та за зустрічним позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд ухвалив рішення, за яким визнав за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . У ході виконання вказаного рішення суду, позивач виявила, що [PERSON] під час розгляду справи здійснив відчуження вказаного майна, шляхом укладення договору дарування від 09.08.2016 року з [PERSON] (матір`ю відповідача), який посвідчений приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем. Разом з тим, позивач, отримавши 02.06.2020 року рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за №52470101, довідалася, що на вказане майно 27.02.2020 року державним реєстратором Херсонської міської ради Матвєєвим А.А. було внесено запис про заборону на відчуження майна боржника [PERSON] , де підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року, вид обтяження: податкова застава. З огляду на вказані обставини, які унеможливлюють та не дають змоги здійснити перехід права власності на Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки, а також враховуючи, що позивач не користується транспортним засобом - автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON, на який за рішенням суду вона має право власності на Ѕ частини, остання, уточнивши вимоги за заявою від 11.08.2020 року, просила: - Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , серії та номер 357, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем, та припинити державну реєстрацію речових прав [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. - Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , серії та номер 359, виданий 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем, та припинити державну реєстрацію речових прав [PERSON] на вказану земельну ділянку. - Визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . - Припинити спільну сумісну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 750 кв. м. - Виділити в натурі [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до 3 варіанту запропонованого експертом та позначеного в експертизі блакитним кольором, а саме: в будинку «А»: 1-5 санвузол площею 10,7 кв. м, 1-6 житлову кімнату площею 13,4 кв. м; у веранді «а»: 1-1 коридор з кухнею-нішею площею 12,3 кв. м, де загальна площа частки становить 36,4 кв. м, у тому числі житлової 1,34 кв. м. Надвірні будівлі та споруди: літ. «а1» - котельня, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - сарай, літ. «під В» - погріб з шийкою, літ. «Г» - гараж, 29/50 частки №1 вимощення, №3 ворота, 53/100 частки №10 огорожа, №11 огорожа, 19/100 часток №12 огорожа, 8/25 часток №13 огорожа. Дійсна вартість вказаної частки становить 208735,00 грн, реальна частка складає 51/100, що на 1/100 більше за ідеально належну. - Скасувати податкове обтяження індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , внесене державним реєстратором Матвєєвим Анатолієм Андрійовичем на підставі листа, серії та номер 1750/21-22-10-03-02, виданого 20.02.2020 року Головним Управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію Ѕ частки вартості спільного майна: транспортного засобу - автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 107975,00 грн, припинивши за [PERSON] право власності на Ѕ частину зазначеного транспортного засобу. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Щодо строку позовної давності заявлених вимог, позивач зазначала, що початок строку позовної давності обчислюється з 02.06.2020 року, коли їй стало відомо про порушення свого права власності. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав відзив, за яким вказував, що на розгляді Високопільського районного суду Херсонської області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , та за зустрічним позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, де позивач просила суд визнати спільним сумісним майном житловий будинок по [ADDRESS] , земельну ділянку 0,15 га по [ADDRESS] , автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON, комплексу виробничо-складських будівель по [ADDRESS] , земельної ділянки 0,5 га в с. Нововоскресенське, та здійснив їх поділ згідно з вимогами. Так, за позовною заявою від 22.09.2016 року у вказаній справі позивач просила визнати недійсним договір дарування відносно: комплексу виробничо-складських будівель по [ADDRESS] , ТЗ марки «HYUNDAI TUCSON», та за заявою про збільшення позовних вимог від 08.11.2016 року просила скасувати реєстрацію на нового власника та визнати недійсною перереєстрацію на нового власника такі транспортні засоби, як трактори, комбайни, сівалки, культиватори, котки. Тому, за вимогами позивача вже винесено рішення про поділ будинку та виділ його в натурі. Разом з тим, враховуючи, що 22.09.2016 року позивач подавала позов про визнання правочинів недійсними, скасування реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння, тому для вказаних вимог сплив строк позовної давності. На підставі цього представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, застосувавши строк позовної давності. Щодо заяви про збільшення позовних вимог, представник відповідача зазначав, що грошова компенсація вартості Ѕ частини транспортного засобу можлива лише за згодою одного з подружжя, та за умови внесення іншого з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі за відсутності такого внесення, не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, тому майно повинно залишатися у спільній частковій власності. З огляду на викладене просив в задоволенні позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог відмовити, застосувавши строк позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення вимог заперечував, просив відмовити у позові, застосувавши строк позовної давності. У судові засідання відповідач [PERSON] не з`являлася, причини неявки суд не повідомляла, відзиву не надала. Представник третьої особи Головного управління ДПС у Херсонській області надав до суду письмові пояснення, згідно з якими за даними інтегрованих карток платника податків [PERSON] (код [NUMBER] ) обліковується податковий борг у сумі 73387,20 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За Інформаційною довідкою, [PERSON] на праві власності належать об`єкти нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 68,1 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,15 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що за платником податків обліковувався податковий борг, зважаючи на наявність у останньої майна, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулося із заявою від 20.02.2020 року №1750/9/21-22-10-03-02 «Про реєстрацію податкової застави» до Центру надання адміністративних послуг м. Херсона. За результатами розгляду вказаної заяви було проведено державну реєстрацію обтяження №51363772 за №35713657 та №35701374. Оскільки на час проведення державної реєстрації обтяжень були відсутні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, представник третьої особи Головного управління ДПС у Херсонській області просив відмовити у задоволенні позовної вимоги у частині скасування податкового обтяження номер 51363772 від 27.02.2020 року, внесене державним реєстратором Матвєєвим Анатолієм Андрійовичем на підставі листа, серії та номер 1750/21-22-10-03-02, виданого 20.02.2020 року Головним Управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, акт опису майна серії та номер 346, виданий 19.02.2020 року податковим керуючим К.Бондар на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Представник Відділу реєстрації Нововоронцовської районної державної адміністрації у судові засідання не з`являвся, причини неявки суд не повідомляв. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в частині вимог слід закрити провадження, інша частина вимог підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Під час розгляду справи суд встановив, що за рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року у справі №660/399/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, поділ житлового будинку та виробничого складського приміщення в натурі між власниками (виділення частки) та визначення порядку користування земельними ділянками та за зустрічним позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд ухвалив рішення, за яким: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] визнав спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , розподілив вказане майно, де за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку такого майна та автомобіля «HYUNDAI TUCSON, вирішено інші питання, пов`язані з поділом майна подружжя (а.с.28-39). Позивач у позові, поданому від 19.06.2020 року, ставить вимоги, зокрема, про визнання спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; припинення спільної сумісної власності подружжя на вказане майно; виділення в натурі [PERSON] Ѕ частину такого майна відповідно до 3 (третього) варіанту запропонованого експертом. Як вбачається із матеріалів справи №660/399/16-ц, указані питання вже були предметом судового розгляду та підлягали частковому задоволенню: спірне майно визнано спільним сумісним майном подружжя, розподілено в частках по Ѕ частині кожному. У задоволенні вимоги про виділ в натурі [PERSON] Ѕ частину такого майна відповідно до 3 (третього) варіанту запропонованого експертом було відмовлено. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Отже, під час надання оцінки доказам, наявних у матеріалах справи, суд, ухвалюючи рішення по суті, встановив, що частина вимог позивача була предметом розгляду Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року, вказане рішення набрало законної сили 23.03.2020 року, тому провадження підлягає закриттю в частині вимог про визнання спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; припинення спільної сумісної власності подружжя на вказане майно; виділення в натурі [PERSON] Ѕ частину такого майна відповідно до 3 (третього) варіанту запропонованого експертом. Як вбачається із позову, позивач просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, серії та номер 357 та договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, серії та номер 359, видані 09.08.2016\~року приватним\~нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем. З матеріалів справи вбачається, що за договором дарування від 09.08.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем, [PERSON] зобов`язався передати, а [PERSON] зобов`язалася прийняти в дар житловий будинок за [ADDRESS] . За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №212708406 від 16.06.2020 року вбачається, що житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на праві власності належать [PERSON] , підстава внесення запису: договір дарування, серія та номер 357, серія та номер 359, видані 09.08.2016 року приватним нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем (а.с.42-46). За рішенням державного реєстратора відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області Соценко К.О. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки Ѕ на житловий будинок з реєстраційним номером 981826765241, та земельної ділянки з реєстраційним номером 981784465241, кадастровий номер 6524155100:01:006:0301 що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відмова обґрунтована наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, оскільки власник майна (житлового будинку та земельної ділянки) відмінний від власника [PERSON] , який зазначений у рішенні суду №660/399/16-ц від 13.02.2020 року та вбачається наявність обтяження податкової застави із забороною відчуження. За довідкою Хрещенівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області №543/02-18 від 30.06.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). За довідкою Нововоронцовської селищної ради Херсонської області №01-19/386 від 02.07.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.74). Відповідно до ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ч.5 ст.203 ЦК, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, у тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК). Відповідно до ч.2 с.719 ЦК договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі й підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст.722 ЦК). Відповідно до змісту ст.234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають наперед, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч.2 та ч.3 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК України, що за правилами ст.215 цього кодексу, є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України. Вирішуючи питання про наявність ознак фіктивності укладених договорів дарування №359, №357, суд також ураховував правовий висновок Великої палати ВС, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц про те, що позивач управі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в ст.234 ЦК України, так і інша, наприклад, передбачена в ст.228 ЦК України. Суд урахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про поділ майна подружжя (позов подано квітень 2016 року, договір дарування укладений 09.08.2016 року; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору (договору дарування); 3) майно відчужене на користь близького родича (матері відповідача); 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє майно, яке підлягало поділу; 5) укладення договору дарування не спричинило настання наслідків правочину, оскільки відповідач [PERSON] продовжувала мешкати у власному будинку, за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] продовжив мешкати у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення поділу майна подружжя. Тому такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними, та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення поділу спільної сумісної власності, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України). Отже,\~вимога позивача про визнання недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, серії та номер 357 та договір дарування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6524155100:01:006:0301, серії та номер 359, видані 09.08.2016\~року приватним\~нотаріусом Високопільського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим Сергієм Валерійовичем, підлягають задоволенню. Разом з тим, розглядаючи вимоги позивача про припинення державної реєстрації речових прав [PERSON] на земельну ділянку та житловий будинок, суд виходив з того, що саме по собі рішення суду про визнання договору дарування недійсним є підставою для припинення речових прав, які виникли на підставі договору і додаткового врегулювання не потребує, оскільки суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. За рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частку автомобіля «HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач ставить вимогу про стягнення Ѕ частини вартості автомобіля у розмірі 107975,00 грн, припинивши за [PERSON] право власності на Ѕ частину зазначеного транспортного засобу. Підставою зазначає неможливість одночасного використання автомобіля обома власниками, згода позивача на отримання грошової компенсації. В обґрунтування вартості майна, позивач надала звіт про незалежну оцінку майна транспортного засобу від 05.08.2020 року, виконаного на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» за №724/16740, з якого вбачається, що вартість автомобіля «HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, сірого кольору, становить 215950,00 (двісті п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень). Суд зазначає, що вказаним рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 року автомобіль «HYUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вже розділений між Позивачкою і Відповідачем і не має статусу спільного сумісного майна подружжя, а є спільною частковою власністю по Ѕ кожного із них. Судом було відмовлено [PERSON] у виділенні у власність вказаного автомобіля. Позивачка не оскаржувала рішення Високопільського районного суду Херсонської області, чим погодилася на варіант поділу спільного сумісного майна подружжя, зокрема і на поділ автомобіля «HYUNDAI TUCSON». Так, у рішенні Високопільського районного суду Херсонської області встановлено, що не підлягає до задоволення позовна вимога про виділення у власність [PERSON] легкового автомобіля «HYUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, оскільки на момент розгляду справи позивачем не надано доказів про дійсну вартість автомобіля, а представник відповідача за первісним позовом заперечує вартість вказану позивачем. Разом з тим, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Згідно частини 1\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У відповідності до частини 4 цієї статті присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Частиною 5 даної статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з частиною другою\~статті 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15. Враховуючи, що позивач, суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду не внесла, крім того сторони не погодили вартість спірного автомобіля, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині [PERSON] слід відмовити. Згідно правової позиції, викладеної у постанові КЦС\~ВС від\~30\~жовтня 2019\~року по\~справі №\~683/2694/16-ц, відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Порядком державної\~реєстрації (перереєстрації),\~зняття з\~обліку автомобілів,\~автобусів,\~а також\~самохідних машин,\~сконструйованих на\~шасі автомобілів,\~мотоциклів усіх\~типів,\~марок і\~моделей,\~причепів,\~напівпричепів,\~мотоколясок,\~інших прирівняних\~до них\~транспортних засобів\~та мопедів,\~затвердженим постановою\~Кабміну №\~1388\~(у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин)\~передбачено обов`язок\~власників ТЗ\~та осіб,\~що експлуатують\~такі засоби\~на законних\~підставах,\~або їх\~представників,\~зареєструвати (перереєструвати)\~транспортні засоби\~протягом 10\~діб після\~придбання,\~або виникнення\~обставин,\~що є\~підставою для\~внесення змін\~до реєстраційних\~документів.\~Отже,\~правильним є\~висновок судів\~першої та\~апеляційної інстанцій\~про те,\~що спірний\~автомобіль у\~власність позивача\~не переходив,\~оскільки така\~передача не була оформлена у встановленому законом порядку. У судовому засіданні Позивачкою належним чином так і не підтверджено, чи було звернуто до виконання вказане рішення Високопільського районного суду Херсонської області в частині визнання за позивачкою права власності на Ѕ частку автомобіля «HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та чи є вона співвласником вказаного автомобіля та чи зареєстроване або оформлено таке право власності у встановленому законом порядку. Оскільки відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України тільки співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, підстав для задоволення позову особи, права власності якої належним чином не підтверджені і не зареєстровані, у суду відсутні. Також у позовній заяві зазначено, що вказаний автомобіль знаходиться виключно у володінні та користуванні [PERSON] , який самостійно експлуатує транспортний засіб, здійснює технічне обслуговування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні Позивачкою жодним чином не доведено, що транспортний засіб «HYUNDAI\~TUCSON»,\~2008\~року випуску,перебуває тільки у користуванні Відповідача. Не надано доказів того, за ким саме зареєстровано на сьогодні вказаний автомобіль, чи є Позивачка і Відповідач співвласниками вказаного автомобіля. Оскільки питання поділу автомобіля «HYUNDAI TUCSON» було вже вирішено Високопільським районним судом Херсонської області, доказів того, що позивачка є співвласником вказаного автомобіля або автомобіль перебуває тільки у користуванні Відповідача не надано, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Суд встановив, що відповідно до податкового обтяження індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року, внесене державним реєстратором Матвєєвим Анатолієм Андрійовичем на підставі листа, серії та номер 1750/21-22-10-03-02, виданого 20.02.2020 року Головним Управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, акт опису майна серії та номер 346, виданий 19.02.2020 року податковим керуючим К.Бондар на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . За приписами статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом\~статті 319\~цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до пункту 93.2 статті 93 Податкового кодексу України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1- 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Оскільки підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування договорів дарування, [PERSON] не вважається власником житлового будинку садибного типу та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Тому вимоги позивача про скасування податкового обтяження індексний номер 51363772 від 27.02.2020 року є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, оскільки вказане обтяження створює перешкоди у реалізації права власності позивача. Тому суд скасовує податкове обтяження індексний номер 51363772 житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Вирішуючи питання про те, чи сплив строк позовної давності до вказаних вимог, суд враховував, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що позивач знала про перешкоджання відповідачем реалізації їй права власності на будинок, земельну ділянку кадастровий номер 6524155100:01:006:0301. Разом з тим, питання про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та житлового будинку під час розгляду справи №660/399/16-ц про поділ майна подружжя, не було предметом розгляду. Так, у рішенні Високопільського районного суду Херсонської області від 13.02.2020 суду, указані обставини не встановленні та перехід права власності до третьої особи під час поділу такого майна подружжя відомими не були, оскільки суд не надав їм відповідної оцінки. Разом з тим, умовою для початку спливу строку позовної давності є, крім іншого, наявність порушеного, оспорюваного або невизнаного права. Так, з дня набрання законної сили рішення суду у справі №660/399/16-ц, [PERSON] 23.03.2020 року набула права на спільну часткову власність: Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини земельної ділянки. Отже,\~представник відповідача\~для обґрунтування\~заяви про\~сплив строку\~позовної не\~довів,\~ що\~позивачу про\~наявність перешкод\~стало відомо\~з 22.09.2016 року, а не пізніше. Тому, оскільки клопотання представника є необґрунтованим, враховуючи, що у позивача виникло право спільної часткової власності з 23.03.2020 року, суд до вказаних вимог строк позовної давності не застосовує. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 6291,35 грн, що вбачається із квитанції №0.0.1740113817.1 від 18.06.2020 року, та у розмірі 1079,75 грн, що вбачається з квитанції №0.0.1797014438.1 від 11.08.2020 року (а.с.68, 148). Витрати на правничу допомогу становлять 3500,00 грн. (квитанція від 17.06.2020 року) та 1500,00 грн (квитанція від 07.08.2020 року). Також позивачем надано квитанцію №30 від 04.08.2020 року про сплату нею 1000,00 грн за проведення розрахунку та надання звіту про незалежну оцінку майна колісного транспортного засобу. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався ч.1\~ст.141 ЦПК України, за якою\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що підлягали задоволенню три вимоги немайного характеру, суд стягує 2522,40 грн. суми сплаченого судового збору (840,40 грн х 3) та 2142,86 грн. суми витрат на правничу допомогу з урахуванням частини задоволених вимог ((3500,00 + 1500):7х3). Отже, понесені судові витрати, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, становлять 4665,26 грн, які суд стягує з відповідачів у рівних частках. Також суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали за заявою позивачки.

Outcome: partial