Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , 2020 року народження, в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на своє утримання в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину. Позивач зазначає, що донька постійно проживає з нею та тривалий час відповідач не займається вихованням дитини, регулярно не забезпечує її матеріально та не задовольняє її елементарні потреби, не приділяє дитині достатньої уваги. За словами [PERSON] , допомога відповідача була б доречною, оскільки вона не має постійного стабільного доходу, який би дозволяв їй самостійно утримувати дитину на належному рівні. Натомість відповідач працює неофіційно та отримує достатню винагороду за свою працю, частину з якої міг би легко направляти на потреби дитини. З огляду на викладене у позовній заяві, посилаючись на положення статті 84 Сімейного кодексу України, [PERSON] просить суд винести рішення, яким встановити розмір аліментів, що будуть сплачуватися батьком на утримання дитини та колишньої цивільної дружини. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 09 червня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що у добровільному порядку домовитись з відповідачем про сплату аліментів не вдалось, наразі вона перебуває у декретній відпустці, а тому просить стягнути аліменти й на своє утримання. До відпустки офіційно працювала адміністратором у магазині. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково, а саме в мінімальному гарантованому законодавством України розмірі, натомість щодо стягнення аліментів на утримання позивача заперечив. Суду пояснив, що від доньки не відмовляється, приділяє дитині увагу та після розтавання із позивачем перераховував на утримання дитини добровільно в середньому 2-2,5 тис.грн. Проте на даний час він офіційно не працює, періодично таксує на батьківському автомобілі. На запитання суду [PERSON] відповів, що хронічних захворювань не має, як і інших дітей/непрацездатних батьків на утриманні, а також не має у власності нерухомого або рухомого вартісного майна. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом частин першої, другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84, ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При вирішення позову щодо розміру аліментів на утримання доньки, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, визнані відповідачем обставини відсутності у нього на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, а також визнання останнім позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини в мінімальному гарантованому розмірі. Окремо суд бере до увагу також і обставини надання матеріальної допомоги відповідачем у добровільному порядку, що частково підтверджується наданими суду копіями квитанцій. Враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини та присуджує на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, то суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, надавши їм та повідомленим сторонами суду обставинам справи відповідну оцінку, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у цій частині також частково, а саме в розмірі 500 грн. щомісячно. Задовольняючи позовні вимоги у вказаному розмірі, суд знову ж таки враховує надання [PERSON] у минулому матеріальної допомоги в добровільному порядку, неофіційний заробіток відповідача за надання послуг таксі, стан здоров`я платника аліментів, що у свою чергу в цілому, на переконання суду, свідчить про можливість відповідачем надавати таку матеріальну допомогу у майбутньому до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial