Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох дітей щомісячно в сумі по 2500 грн. на кожну дитину, посилаючись на те, що від укладеного у жовтні 2010 року шлюбу в них маються спільні малолітні діти дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]; з початку вересня 2017 їх сімейні відносини з відповідачем припинені, діти залишилися з нею та перебувають на її утриманні, а батько ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний це робити. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, оскільки не бажає сплачувати аліменти на своїх дітей. Також зазначив, що офіційно не працює, отримує періодичний доход від виконання по найму будівельних та автомобілеремонтних робіт, середньомісячний розмір якого становить близько 3000 грн.; має депозитний рахунок в 4000 грн.; щоденно користується автомобілем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 22 жовтня 2010 року шлюбу, який на даний час не розірвано, являються батьками двох спільних малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; згідно довідки Борзнянської міської ради №6187 від 10.10.2017р. діти проживають з матір'ю. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну державну соціальну допомоги в сумі 2436 грн. та орендну плату за земельний пай в розмірі 7066 грн. за рік. Відповідач проживає окремо від сім'ї, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримує нерегулярний доход від праці по найму, середньомісячний розмір якого становить близько 3000 грн.; має депозитний вклад в сумі 4000 грн. та в користуванні автомобіль, заправка паливом та обслуговування якого також потребує коштів. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, проте свідомо цього не робить без поважних причин; відомостей про інших можливих утриманців суду не надав. Водночас, позивачка всупереч положенням ст.60 ЦПК України не навела суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача аліментів в сумі по 2500 грн. на кожну дитину, а не в більшому чи меншому розмірах. Одночасно, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на даний час для дітей віком до 6 років - 713 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 888,50 грн.), який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого та гармонійного забезпечення інтересів дитини. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити частково й стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. При цьому, суд звертає увагу позивачки, що в разі наявності особливих обставин вона не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей (ст.185 СК України), а також про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial