Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого зазначений житловий будинок заповіла позивачу. Вказуючи, що вона є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстроване, відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно, а також із поданих документів неможливо встановити родинні відносини, а саме: факт того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] її мати зазначена - « [PERSON] ». На підставі наведено просить встановити факт родинних відносин між нею та покійною [PERSON] , визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. За змістом статей 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи 54-2019, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] в с. Чевель Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 8). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] в с. Чевель Старовижівського району Волинської області народилася [PERSON] . ЇЇ батьками вказані: батько [PERSON] ; мати [PERSON] (аркуш справи 22). З архівної довідки № 528/01.27 від 11 липня 2019 року, виданої Державним архівом Волинської області вбачається, що в метричних книгах церкви Покрову Пресвятої Богородиці, с. Дубечне Ковельського повіту є відомості про те, що [PERSON] , син [PERSON] , народився [INFO] «так в документі», та [PERSON] , дочка [PERSON], народилась [INFO] (актовий запис про одруження № 14 від 13 листопада 1934 року) в с. Дубечне тодішнього Ковельського повіту (аркуш справи 12). Таким чином, після укладення шлюбу змінилось прізвище спадкодавця з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] в селі Чевель Старовижівського району Волинської області народилася [PERSON] . ЇЇ батьками вказані: батько [PERSON] ; мати [PERSON] (аркуш справи 23). [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] » (аркуш справи 24). З паспорта громадянина України вбачається, що даний документ виданий на ім`я « [PERSON] , [INFO] с.Чевель Старовижівського району Волинської області» (аркуш справи 6). Відповідно до довідки Старовижівської селищної ради Старовижівського району № 1784 від 07 травня 2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті постійно проживала в [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] (аркуш справи 10). Суд вважає, що сукупність досліджених під час розгляду даної справи доказів, свідчить про доведеність факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] за ступень спорідненості, як донька та мати відповідно, так як розбіжність у зазначенні прізвища матері [PERSON] виникла внаслідок помилки. Крім того, про даний факт також свідчить заповіт [PERSON] , жительки с. Чевель Старовижівського району, посвідчений 12 липня 1984 року, в якому остання заповіла житловий будинок з надвірними будівлями (зазначивши) «дочці [PERSON] , яка проживає в с.Чевель Старовижівського району Волинської області» (аркуш справи 9). Таким чином факт, про вставлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування, а тому від його встановлення залежить виникнення її цивільних прав. Позивач протягом шести місяців після смерті матері заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавала, однак фактично вступила в управління та володіння спадщиною, а тому в контексті положень частини 1 статті 549 ЦК УРСР є такою, що прийняла спадщину. Факт вступу позивача в управління та володіння спадщиною після смерті [PERSON] підтверджується довідкою Старовижівської селищної ради Старовижівського району № 1784 від 07 травня 2019 року (аркуш справи 10). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 12 липня 1984 року , не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (аркуш справи 35 на звороті - 36). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не здобуто. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 14). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконкомом Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області від 07 травня 2019 року № 1784 (аркуш справи 10) та випискою з погосподарської книги № 6 за 2016-2023 роки Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 13) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (аркуш справи 15-20). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Старовижівській селищній раді Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 31). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою. На підставі викладеного, статтей 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР та

Outcome: approved