Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила звернути стягнення на передану в іпотеку згідно з договором іпотеки від 08.06.2007 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом визнання за нею права власності на предмет іпотеки. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 13.05.2011 року між нею та КС «Надія» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого вона отримала право вимоги по кредитному договору №1207 від 07.06.2007 року, укладеному між КС «Надія» та [PERSON] на загальну суму 188574,28 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 188574,28 грн. Однак заборгованість не погашена, у зв*язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», просила задовольнити позов. Ухвалою від 20.10.2014 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON]. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив звернути стягнення на передану в іпотеку згідно з договором іпотеки від 08.06.2007 року двокімнатну квартиру [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру. Позивач до судового засідання не з*явився, направив свого представника. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] разом зі своїми дітьми та внуками, іншого житла у них немає. Окрім того, вона виплачує борг шляхом щомісячних відрахувань із пенсії та заробітної плати, іншого доходу у неї немає. За такого, просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Центрального району просив про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки зверненням стягнення на предмет іпотеки будуть порушені житлові права малолітнього [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: м. Миколаїв, Нікольській, 84, кв. 9. Треті особи [PERSON], [PERSON], КС «Надія» до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник Центрального ДВС Миколаївського управління юстиції [PERSON] пояснила суду, що на виконанні відділу знаходиться рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON], проводяться виконавчі дії, борг на даний час не погашений. У вирішенні даного позову покладалась на розсуд суду, та просила про закінчення розгляду справи у її відсутність. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності позивача та третіх осіб. Обставини справи, встановлені судом. 07.06.2007 року між КС «Надія» та [PERSON] укладено кредитний договір №1207, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 60000,00 грн. строком до 07.06.2010 року, із нарахуванням відсотків на фактичний залишок кредиту за кожен день користування в розмірі 0,167 %, а у разі порушення умов договору - розмір відсотків збільшується до 0,2 % за кожен день користування кредитом. В забезпечення виконання зобов*язання, що виникло у іпотекодавця [PERSON], на підставі кредитного договору №1207 від 07.06.2007 року, укладеного з іпотекодержателем, 08.06.2007 року між [PERSON].Г. та КС «Надія» було укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1235. Згідно п.1.3 вказаного договору предметом іпотеки виступає двокімнатна квартира №9, загальною площею 62,0 кв.м, в т.ч. житловою площею 38,6 кв.м., що розташована в м. Миколаєві, вул. Нікольська, 84. У відповідності до п. 5.2 Договору іпотеки у разі порушення основного зобов*язання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов*язань у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодердателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем в строк до 07 червня 2010 року зобов*язання за основним договором, сторони домовилися про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку», в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису з покладенням обов*язку оплати нотаріальних дій на іпотекодавця. Згідно п. 5.4 Договору іпотеки за домовленістю сторін, у разі невиконання іпотекодавцем зобов*язання за основним договором до 07 червня 2010 року цей договір передбачає, що 08 червня 2010 року іпотекодержатель набуває право від свого імені з дотриманням встановленої законом процедури, продати Предмет іпотеки будь-якій іншій особі на підставі договору купівлі-продажу в рахунок виконання зобов*язання за Основним договором у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до п. 5.7 вказаного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов*язання у наступних випадках: повного або часткового неповернення у встановлені Основним договором строки суми позики, несплати або часткової несплати у встановлені Основним договором строки сум процентів, несплати або часткової несплати у встановлені Основним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). 26.04.2012 року між [PERSON] та КС «Надія» укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, згідно якого кредитор у відповідності до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступає Новому Кредитору права вимоги за договором іпотеки, який було укладено між кредитором та [PERSON] Згідно п. 2 договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 26.04.2012 року предметом договору іпотеки, права за яким відступаються новому кредитору, є надання [PERSON] в іпотеку двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], в забезпечення виконання зобов*язань за Кредитним договором №1207 від 07.06.2007 року. Сума вимоги становить 188574,28 грн. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.11.2012 року позовну заяву [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 188574,28 грн. 26.12.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №1423/15455/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 188574,28 грн., судового збору 1885,74 грн., а всього 190460,02 грн. 03.10.2013 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON], якою постановлено про проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку, що належать до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання у розмірі 20% до погашення боргу. 24.01.2014 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] вимогу про сплату заборгованості у розмірі 188574,28 грн. та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги у 30-денний строк. Вказана вимога отримана [PERSON] 27.01.2014 року. Згідно довідки до акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 10ААВ №367049 від 04.06.2015 року [PERSON] має третю групу інвалідності. 26.09.2014 року [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON], ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.12.2015р. проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні, що відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва на примусове виконання рішення по справі №1423/15455/2012 про стягнення з [PERSON] 188574,28 грн., з [PERSON] на [PERSON] Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2014 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON]. Згідно довідки від 25.06.2015 року за вих. №96/01-16, виданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], на ім*я [PERSON] після смерті 26.09.2014 року його матері [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2015 року за р.№183, від 17.06.2015 року за р. №329, від 18.06.2015 року за р.№331 та р.№ 332. Згідно довідки від 21.03.2016 року за вих. №8423/8, наданої Центральним ВДВС ММУЮ, за період перебування виконавчого документу №1423/15455/2012, виданого 26.12.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом на користь стягувача перераховано 25757,50 грн. Залишок заборгованості за вказаним виконавчим листом складає 164702,52 грн. За звітом, складеним Експертно-діловим Центром «Лідер», вартість квартири [ADDRESS] станом на 11.03.2016 року складає 82\~270,00 грн. У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України). Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким. Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову. Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-1080цс15) Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. (Правова позиція Верховного Суду України по справі №6-1851цс15). Однак, договором іпотеки від 08.06.2007 року, укладеного між [PERSON] та КС «Надія», не передбачено спосіб захисту прав іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. За такого, звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб заявлений позивачем, є неможливим з підстав, викладених вище. За такого, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed