Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її дядька [PERSON], який помер 16 жовтня 2017 року у м. Антрацит Луганської області. В обґрунтування заяви вказує, що її дядько помер 16 жовтня 2017 року у м. Антрацит Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, на якій державні органи, утворені відповідно до Конституції та Законів України, тимчасово не здійснюють свою діяльність. Для отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, однак у реєстрації факту смерті і видачі свідоцтва про смерть було відмовлено через те, що надані медичні документи є недійсними. З наведених підстав заявник просить суд встановити факт смерті її дядька для державної реєстрації факту смерті, отримання свідоцтва про смерть. В судове засідання заявник не з'явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 257-1 ЦПК України здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася 09.06.1965 року у м. Запоріжжі, зареєстрована та проживає за адресою [INFO], що підтверджується копією паспорта громадянина України серії СВ №307857, виданого Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 12 грудня 2000 року. 01.11.2017р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її дядька [PERSON], який помер 16 жовтня 2017 року у м. Антрацит Луганської області. Факт родинних відносин [PERSON] і [PERSON]Апідтверджується свідоцтвом про народження заявниці серія VII-УР №0873631 від 30.06.1965р., свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-ЖС №473053 від 13.11.1993р. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №395 від 17.10.2017р., довідкою про причини смерті від 17.10.2017р., виданими ДУ «Антрацитівська центральна міська багатопрофільна лікарня», згідно яких [PERSON], [INFO], помер 16.10.2017р. в м. Антрацит Луганської області. 31.10.2017 року заявник звернулась до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON], проте, у проведенні державної реєстрації смерті було відмовлено з посиланням на те, що подане заявником лікарське свідоцтво про смерть і довідки про причини смерті [PERSON], видані незаконними органами на тимчасово окупованій території і не можуть бути підставою для державної реєстрації смерті у органах державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно п.ґ ч. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні однією із підстав для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Постановою Верховної Ради України Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, у тому числі місто Антрацит Луганської області. Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визнаних Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами і їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її дядька [PERSON], [INFO], який помер 16 жовтня 2017 року у м. Антрацит Луганської області.

Outcome: approved