Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації вартості 1/2 частки спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що з 16.04.1993 року до 02.10.2014 року перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюб. За час спільного проживання ними було придбано майно, а саме: 14.03.1994 року гаражний бокс в гаражному кооперативі «Горизонт», який позивач оцінює в 60 000грн., 11.09.2008 року автомобіль ВАЗ 21013, державний номер [NUMBER], який позивач оцінює в 30 000 грн.. За домовленістю сторін вказане майно було зареєстровано на імя відповідача. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину паю у формі гаражного боксу № 50 розташованого по вулиці № 3 в гаражному кооперативі автомотолюбителів «Горизонт» в м. Южноукраїнську та на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21013, бежевого кольору, кузов ХТА 210130Е4514034, 1984 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки вказане майно є неділимим, позивач не має можливості виділити належну їй частку, а тому просить стягнути з відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частини паю в формі гаражного боксу у розмірі 30 000 грн. і 1/2 частину вартості автомобіля [NUMBER], у розмірі 15 000 грн. та відшкодувати судові витрати. 22.11.2016 року позивач надала суду заяву про зменшення позовних вимог в якій зазначила, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.10.2016 року з відповідача стягнуто на її користь 1/2 частину грошової компенсації вартості гаражного боксу №50, розташованого по вулиці №3 в гаражному кооперативі автомотолюбителів «Горизонт» в м. Южноукраїнську Миколаївської області у розмірі 33 240. 50 грн.. У звязку з чим зменшила позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частину грошової компенсації вартості автомобіля [NUMBER] у розмірі 15 000 грн. та судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач направила до суду письмову заяву, в якій зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. Відповідач причину неявки суду не повідомив. Про місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 16.04.1993 року до 02.10.2014 року. За час спільного проживання ними було придбано майно, а саме: 14.03.1994 року гаражний бокс в гаражному кооперативі «Горизонт», 11.09.2008 року автомобіль ВАЗ 21013, державний номер [NUMBER]. Згідно з п. 23) Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року було скасовано рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.07.2015 року та ухвалено нове, яким визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині паю в формі гаражного боксу №50 по вулиці №3 в гаражному кооперативі автомотолюбителів «Горизонт» у м. Южноукраїнську Миколаївської області та по 1/2 частині автомобіля ВАЗ 21013 1984 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с. 6-9). Згідно висновку № 1417 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 06.04.2016 року складеної судовим експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість автомобіля [NUMBER], складає 19 370.00 грн. (а.с. 72-75). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.02.2016 року, скасовано рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2015 року в частині позовних вимог про визнання права власності на пай у формі гаражного боксу №50, та направлено на новий апеляційний розгляд. В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.10.2016 року позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 33240.50 грн., як 1/2 частину грошової компенсації вартості гаражного боксу № 50, розташованого по вулиці № 3 в гаражному кооперативі автомотолюбителів «Горизонт» у місті Южноукраїнську Миколаївської області. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 і. ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України). Присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України. Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України, частиною другою якої передбачено, що у випадку якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Враховуючи експертну оцінку вартості спірного автомобіля у розмірі 19 370.00 грн., суд вважає можливим прийняти при поділі майна подружжя в якості 1/2 частини дійсної вартості автомобіля суму в розмірі 9 685.00 грн., та стягнути її з відповідача на користь позивача. Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений ст. 88 ЦПК України. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при звернення до суду було сплачено судовий збір в сумі 730.80 грн. (а.с. 1). Приймаючи до уваги наслідки розгляду даного позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 9 685.00 грн., тому: (9 685.00 грн. х 100% : 45 000,00 грн.(ціна позову) = 21,52%); 21,52 % х 730.80 : 100% = 157.27 грн.. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 157.27 грн.. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial