Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила, до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2008 року, з твердої грошової суми у розмірі 500,00 гривень щомісячно на неповнолітню доньку [PERSON] , на 1/4 частину всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів починаючи з 04.08.2008 року по 30.11.2020 року, оскільки щомісячна сума 500,00 грнивень на дитину, до досягнення нею повноліття, на сьогдінішній день є занадто малою і не відповідає навіть 50 % прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв і клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 05.09.1998 року Відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького міської ради, встановлено, що 05.09.1998 року сторони уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за №323 (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 14.04.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, встановлено, що шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 21.08.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 23.12.1999 року Відділом реєстрації актів громадського стану Комунарського районної адміністрації Запорізької міської міського управління юстиції, батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2008 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісяця, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000,00 гривень, до досягнення доньками повноліття, починаючи з 04.08.2008 року та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 500,00 гривень, щомісяця, до досягнення донькою [PERSON] 3-х років (а.с. 11). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 31.03.2014 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). [INFO] [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] і проживає разом з нею. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і зазначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини. Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що після ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2008 року про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина [PERSON] підростає, в зв`язку з чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. За даних обставин у суду є всі підстави для ухвалення рішення про зміну розміру стягуваних з [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі\~України (ст. 16), Цивільному процесуальному\~кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13\~ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст.195\~СК\~України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] станом на 30.11.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 143\~222,58 гривні, про що свідчить розрахунок заборгованості державного виконавця Комунарського відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпр) (а.с. 47). Згідно з ч. 1\~ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1\~ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ст. 196 СК України, заборгованість за пенею не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Так, заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років становить 143\~222,58 гривні (заборгованість згідно розрахунку державного виконавця). Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст.\~196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума пені у зв`язку з несплатою аліментів на неповнолітніх дітей та на її утримання до досягнення дитиною повноліття становить 138\~781,04 гривню. З урахуванням викладеного, суд погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів наданим позивачкою [PERSON] . На підставі викладено позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved