Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла сестра позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла зазначений будинок в рівних частинах [PERSON] і [PERSON], які у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем за законом другої черги, яка звернулася у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення, та просили справу розглядати за їхньої відсутності. Враховуючи, що в підготовче судове засідання всі учасники судового розгляду не з'явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини 1 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Для прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 1270 ЦК України якщо виникнення в особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого майна увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. [ADDRESS] За життя [PERSON] 06 березня 1995 року склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з надвірними спорудами заповіла відповідачам - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] підтверджується витягом з погосподарської книги Селецької сільської ради Турійського району № 2 за 2015-2020 роки, довідкою Селецької сільської ради Турійського району № 302 від 01 серпня 2018 року (а.с. 9, 24). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано. До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 32,4 кв. м, прибудова «а», прибудова «а-1», хлів «Б-1», вбиральня «В», літня кухня «Г-1», колодязь «Д» (а.с. 21-23). Відповідно до положень статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач є рідною сестрою спадкодавця та належить до другої черги спадкоємців за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та архівною довідкою (а.с. 13, 14), відповідно до яких батьком позивача і спадкодавця є [PERSON]. Із свідоцтва про одруження видно, що позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб спадкодавець [PERSON] до одруження мала прізвище «[PERSON]» (а.с. 73). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а.с. 27). На час смерті [PERSON] з нею постійно проживала її сестра [PERSON] - позивач у справі (а.с. 10). У встановлений законом строк 07 липня 2018 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] (а.с. 76). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за заповітом, 07 липня 2018 року подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] (а.с. 76 на звороті, 77). Виходячи з того, що спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини, то право на спадкування відповідно до положень статті 1223 ЦК України перейшло до спадкоємців за законом. Спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали зі спадкодавцем на час смерті або у встановленому законом порядку звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої, відсутні. З огляду на вказане, позивач, як сестра спадкодавця, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини, проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем і в контексті положень частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 03 вересня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 20). Наведені обставини справи об'єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 100/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 62-97). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 352 грн 40 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 88 грн 10 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1223, 1262, 1268, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved