Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивачка посилається на те, що 7 червня 2014 року [PERSON] взяла у неї - [PERSON] мобільний телефон Нокіа 220, який коштував 665 грн., заплативши при цьому 150 грн., решту суми (515 грн.) попросила розстрочку на два дні. У вказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань борг не повернула. На прохання позивача про добровільну сплату боргу ніяким чином не прореагувала і в усній формі відмовилася сплатити заборгованість. 23.06.2014 року [PERSON] знову звернулася до відповідача з вимогою повернути борг, на що остання написала розписку, в якій зазначила, що зобов'язується повернути кошти до 18.00 години 23.06.2014 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики позивачу не повернула та ухиляється від її повернення й до цього часу, чим взяті на себе зобов'язання не виконала. Позивачка посилається на ст. ст. 207, 638, 640, 1046, 1049 ЦК України, вказує на те, що борговий документ (розписка) позичальника є підтвердженням передання йому позикодавцем коштів у зазначеній сумі в борг, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором у розмірі 515 грн., стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати, згідно квитанцій. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, неодноразово викликалася в судове засідання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2014 року між сторонами було укладено договір позики на суму 515.00 грн. строком на 2 дні, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою відповідача. Текст даної розписки написала відповідачка, що підтвердила в судовому засіданні позивачка. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до абз.2 ч. 1 ст.1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на запереченнях для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. В судовому засіданні не добуто доказів того, що договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума позики в розмірі 515 грн. Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved