Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про зобов`язання нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.06.2019 року по 16.09.2019 року працювала у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта і за цей період їй виплачувалась заробітна плата, однак відповідач не сплачував до Пенсійного фонду України єдині внески відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в результаті чого вказаний період не зараховано до трудового стажу. Вказує, що через протиправні дії відповідача вказаний період роботи не зараховується до страхового стажу, що порушує її права як застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. У зв`язку з чим просить зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] нарахувати на суму заробітної плати за період з 03.06.2019 року по 16.12.2019 року в розмірі 28712,90 грн, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальну страхування в порядку ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку. Крім того, зобов`язати відповідача надати до відповідного органу доходів і зборів за місцем обліку звітність у зв`язку з донарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності за наявними у справі доказами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що з 03.06.2019 року по 16.09.2019 року [PERSON] працювала у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта , що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Як слідує з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.07.2021 року, [PERSON] відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 03.06.2019 року по 16.12.2019 року, оскільки приватним підприємцем [PERSON] не сплачені страхові внески (а.с. 5). При цьому, згідно відомостей, наданих Пенсійним фондом України, [PERSON] була нарахована заробітна плата за період з червня 2019 року по грудень 2019 року в розмірі 28712,90 грн., проте з цієї суми не було сплачено єдиний соціальний внесок (а.с. 12-13). Статтею 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до ч. 1 ст.\~46\~Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пункту першого статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи; - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Статтею 1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Згідно з частиною шостою статті 20\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 7\~Закону України\~«Про збір\~та облік\~єдиного внеску\~на загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування» єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач знаходячись у трудових відносинах з відповідачем за період з 03.06.2019 року по 16.12.2019 року та їй була нарахована заробітна плата в загальній сумі 28712,90 грн., і з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, що це є порушенням прав позивача як застрахованої особи, а тому суд виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст.\~16\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» вважає, що права позивача повинні бути відновлені шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на вказану вище заробітну плату, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved