Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.09.2016 вона уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис № 1970. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, у нього відсутні на утриманні непрацездатні дружина, батьки, діти і він може за своїм станом здоров`я сплачувати аліменти або надавати допомогу на її утримання, як матері дитини. Позивач, [PERSON] є працездатною, проте на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню сином 3 річного віку. З огляду на вищевикладене та з урахуванням можливостей відповідача позивач просить стягнути з останнього на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою московського районного суду м. Харкова від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням сторін. До початку підготовчого судового засідання від представника позивача - [PERSON] надійшла до суду заява, у якій просила справу провести за її відсутності, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.282 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2016 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 02.09.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зроблено відповідний актовий запис № 1970 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому у приміщенні осіб від 11.09.2019, син сторін у справі [PERSON] на даний час проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та перебуває на утриманні позивача. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка немає змоги працювати і утримувати себе. За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі розмірі 3000,00 грн., починаючи з 23.09.2019. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил встановлених ст. 141 ЦПК України. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., то суд вважає її такої, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів, щодо понесених нею судових витрат у розмірі 6000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial