Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила встановити факт що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Сквира Київської області шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка за життя склала заповіт згідно яким,все своє майно заповідала її та брату [PERSON]. Вона прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, а брат [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. За життя [PERSON] прийняла спадщину після своє матері [PERSON], яка померла [INFO] року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме розпорядилась особистим майном померлої, як то трудова книжка, картини, хустки та речі домашнього вжитку. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] користуючись процесуальними правами передбаченими ч.1 ст. 34 ЦПК України у судовому засіданні подала позов у якому просила встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року до дня смерті протягом семи років постійно проживала в [ADDRESS]) з дочкою [PERSON] і онукою [PERSON] та встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Сквира Київської області шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном мотивуючи тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка за життя заповіт не склала. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її рідний брат [PERSON]. Вона прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та зверненням до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За життя її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, а її баби [PERSON], яка померла [INFO] року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, а саме спільним проживанням до дня смерті та розпорядженням майном. Свідоцтво про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] її мати [PERSON] у нотаріальній конторі не отримувала у зв'язку із станом здоров'я та браком коштів. До складу спадщини після смерті [PERSON] входив житловий будинок за [ADDRESS] та предмети домашнього вжитку тощо. Під час оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] її стало відому, що її рідний брат [PERSON] на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 01.03.2011 року в порядку спадкування за законом набув права власності на спадковий будинок, який належав [PERSON], яка померла [INFO] року. Вважає, що порушенні її права, як спадкоємця після смерті матері [PERSON], оскільки спадщину за законом на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO] року прийняли її діти [PERSON] та [PERSON]. Третя особа : [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], своє рідної сестри та позовні вимоги двоюрідної сестри [PERSON] посилаючись на те, що в [ADDRESS] у власному будинку приблизно до 1997 року проживала його баба [PERSON]. Починаючи з 1997 року через вік та стан здоров'я баба стала проживати у будинку дочки [PERSON], яка здійснювала за нею догляд. При переїзді баба [PERSON] частину речей та предметів домашнього вжитку забрала із собою. В будинку баби за усною домовленістю став проживати його двоюрідний брат відповідач по справі [PERSON] разом із родиною. [INFO] року [PERSON] - померла. Спадкоємцями першої черги за законом були її діти [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки здійснювали догляд за [PERSON] та її майном будинком, предметами домашнього вжитку, провели поховання та поминальні обіди. [INFO] року померла його тітка [PERSON]. [INFO] року померла його мати [PERSON]. Вважає, що спадковий будинок за [ADDRESS] який на праві приватної власності належав [PERSON], яка померла [INFO] року має в рівних частинах належати її внукам. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволені позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що сторонами по справі не надано жодного доказу про те, що спадкоємці за законом першої черги, а саме діти покійної [PERSON], яка померла [INFO] року прийняли спадщину після її смерті шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки трудова книжки видана на ім'я [PERSON] та свідоцтво про народження не є тими доказами, які підтверджують факт прийняття спадщину. Надані для огляду картини не містять інформації кому саме вони належать. Відсутні належні і допустимі докази відповідно до чинного на той час законодавства про те, що [PERSON] дійсно проживала і перебувала на утриманні своєї дочки [PERSON] до дня смерті. Крім того, у зв'язку із смертю [INFO] року [PERSON] та [INFO] року [PERSON] припинилась їх правоздатність, а тому не можливо встановити їх волю, щодо прийняття спадщини тощо. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши сторони в якості свідків, допитавши залучених сторонами свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] У вказаному житловому будинку проживала [PERSON] а з 1986 року у ньому став проживати [PERSON] разом із дружиною [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, за життя не склавши заповіт. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до норм ст. 529 ЦК УРС були її діти [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON]. спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON]. Спадщину після її смерті прийняла [PERSON]. Із показів сторін та пояснень їх представників, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в порядку ст. 184 ЦПК Українибули допитані судом, вбачається, що останні 5-6 років до дня смерті [PERSON], у зв'язку із станом здоров'я проживала у житловому будинку за [ADDRESS] та догляд за нею здійснювала [PERSON] та [PERSON], які були зареєстровані та проживали у вище вказаному будинку. З показів свідка [PERSON] вбачається, що він є сином покійної [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] року, його мати до будинку принесла речі покійної [PERSON], а саме : картини, посуд, хустки та фотографії. Покази свідка [PERSON] узгоджуються з поясненнями сторін по справі [PERSON] та [PERSON], які стверджують, що після смерті [PERSON] її діти [PERSON] та [PERSON] поділили належній останній побутові речі, картини посуд, одяг тощо. З довідки за № 37/Х-01 від 27.10.2016 року виданої Управлінням пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року отримувала пенсію за віком та проживала в [ADDRESS] За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України(в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця, при спадкуванні за законом спадкодавцями першої черги за законом є у рівних долях діти (в тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР(в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14.06.94 року(яка діяла до 03.03.2004 року) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Статтею 561 ЦК УРСР(в ред. 1963 р.) було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. Цивільним Кодексом УРСР 1963 рокуне було встановлено граничного строку за сплином якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому, згідно ч. 4 п. 112 Інструкції (1994 року)та ч. 3 п. 210 Інструкції(в редакції 2004 року) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до положень ст. 60 ЦПКкожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи надані докази з огляду на їх допустимість, належність до предмету доказування, їх достовірність, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає доведеним, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року шляхом розпорядження особистим майном спадкодавця, а [PERSON] прийняла спадщину шляхом безпосереднього проживання разом із спадкодавцем [PERSON] до дня смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved