Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору дарування від -3.08.2004 року вона є власником домоволодіння у [ADDRESS]. У даному будинку крім неї та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], також зареєстровано [PERSON], брата її колишнього чоловіка [PERSON] Однак у спірному будинку він не проживає, проте в добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знімається, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить його задовільнити, зазначивши, що будинок позивачці було подаровано, згідно договору дарування від 03.08.2004 року. На прохання колишнього чоловіка [PERSON] зареєструвала в житловому будинку його рідного брати [PERSON], який не проживав в даному будинку з часу реєстрації, а саме з 08.02.2012 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи. В судове засідання представник третьої особи в судове не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Всановлено, що позивач [PERSON] є власником жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] на підставі договору дарування жилого будинку з надвірними будівлями від 03.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області. Згідно довідки Купинської сільської ради від 12.02.2016 року № 02-16/317, у вказаному будинку на теперішній час, крім позивача, зареєстровано також її сина [PERSON] та брата колишнього чоловіка [PERSON] Згідно акту обстеження домоволодіння від 22.02.2016 року депутатами Купинської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, встановлено, що [PERSON] в даному житловому будинку не проживає. При розгляді спорів, повязаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу Ш ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку. За законом тимчасова відсутність особи за місцем реєстрації повинна бути безперервною і, за загальним правилом, не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливання часу відсутності визначається від дня не проживання особи в займаному приміщенні. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Так, згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Встановлено, що відповідач у добровільному порядку знятись з реєстрації відмовився, що позбавляє позивача можливості користуватися належним йому на праві власності жилим приміщенням, то його законні права підлягають захисту через суд шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати слід стягнути зх. відповідача.

Outcome: approved