Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . [INFO] померла мати - [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 проживали та були зареєстровані позивачка, мати, батько, а також брат позивачки [PERSON] . Померлим [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині в цьому будинку як членам колгоспного двору. Після смерті батька спадщину прийняла позивачка та його дружина (мати позивачки) [PERSON] згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (спадкова справа №246/2002, яка заведена Тернопільською районною державною нотаріальною конторою). Після смерті матері спадщину позивачка прийняла згідно ст. 1268 ЦК України як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №222/2013, яка знаходиться в провадженні Тернопільської районної державної нотаріальної контори. На даний час позивачка звернулася в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини за законом на зазначений будинок, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документ про належність цього майна спадкодавцеві. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] право власності на 2\\4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 31 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 02 серпня 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив суд справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Представник відповідача Великогаївської сільської ради подав до суду клопотання, у якому просив суд розглядати цивільну справу без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1972 року Козівською сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС, позивачка [PERSON] народилася [INFO] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1991 року слідує, що цілий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] 19 жовтня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 19 жовтня 1991 року. Після укладення шлюбу позивачці [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 жовтня 2002 року Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 листопада 2012 року Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки № 147, виданої Великогаївською сільською радою 24 квітня 2013 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] України. На день її смерті та по даний час за цією адресою були зареєстровані та постійно проживали і проживають члени сім`ї: дочка - [PERSON] - 1972 року народження, зять - [PERSON] - 1969 року народження, онуки - [PERSON] - 1992 року народження, [PERSON] - 1998 року народження Відповідно до довідки № 68, виданої Великогаївською сільською радою 15 березня 2021 року, в колгоспному дворі в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: [PERSON] , 1936 р. н. - голова двору, помер [INFO] , [PERSON] , 1938 року народження - дружина, померла [INFO] , [PERSON] , 1972 року народження - дочка, [PERSON] 1974 року народження - син. Присадибна земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,25 га не приватизована. 16 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , житлова площа 48,0 кв.м., загальна площа 67,2 кв.м., допоміжна площа 19.2 кв.м. Як вбачається із інформаційної довідки № 476, виданої 21 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , житловою площею 48,0 кв.м., загальною площею 67,2 кв.м. по обліку бюро рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 105, виданої Великогаївською сільською радою 17 травня 2021 року, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] України. На день його смерті за цією адресою зареєстровані і проживали: дружина - [PERSON] - 1938 року народження, дочка - [PERSON] - 1972 року народження, зять - [PERSON] - 1969 року народження, онук - [PERSON] - 1992 року народження, онук - [PERSON] - 1998 року народження. Висновком про ринкову вартість житлового будинку, з надвірними будівлями і спорудами, об`єкту житлової нерухомості, що належить на праві приватної власності [PERSON] , для подання результатів оцінки до суду, виготовленим ПП «Тернопільське експертно-консультаційне бюро» встановлено, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, об`єкту житлової нерухомості (адреса об`єкта нерухомості: [ADDRESS] ) складає 43 440 грн. Постановами державного нотаріуса Тернопільського районної державної нотаріальної контори Підгайної І. В. № 1155/02-31 та № № 1156/02-31 від 19 травня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок. Зі змісту цих постанов також вбачається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 246/2002, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 19 березня 2004 року за №300. Спадкоємцем, що також прийняв спадщину є дружина померлого [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 17 травня 2021 року за № 105. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Також у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 222/2013, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 07 травня 2013 року за №587. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 квітня 2013 року за № 147. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до наступного висновку. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З огляду на те, що станом на квітень 1991 року членами колгоспного двору в [ADDRESS] були: [PERSON] , 1936 р. н. - голова двору, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то право власності на вказаний будинок належав їм по 1/4 частки кожному. [PERSON] помер [INFO] . Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Пунктом 1 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до cт. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 cт. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 2 cт. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Як зазначено у постанові державного нотаріуса Тернопільського районної державної нотаріальної контори Підгайної І. В. після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена спадкова справа № 246/2002, спадщину прийняли донька [PERSON] та дружина [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відтак 1/4 частку двору за адресою [ADDRESS] належну [PERSON] як члену колгоспного двору після його смерті успадкували донька [PERSON] та дружина [PERSON] по 1/8 частці. Таким чином, [PERSON] мала у власності 1/4 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] як член колгоспного двору та 1/8 як спадкоємиця після смерті [PERSON] , що разом становить 3/8 часток. [INFO] померла [PERSON] . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України. Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З огляду на те, що на день смерті [PERSON] її донька [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала разом із нею, то на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК вона спадкувала належні [PERSON] 3/8 частки будинковолодіння за вищевказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] успадкувала за законом після смерті батька [PERSON] 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] , та після смерті матері [PERSON] - 3/8 частини вказаного будинковолодіння, що разом становить 2/4 або 1/2 частину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлий [PERSON] отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Козівської сільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області 30 червня 1991 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 5, що слідує з що слідує з копії цього документу, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved