Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.09.2000 року. За вказаною адресою зареєстрований її колишній зять відповідач у справі [PERSON] , але з 2019 року за вказаною адресою не проживає, особистих речей відповідача у домоволодінні немає. На даний час місце проживання відповідача їй невідоме. У зв`язку із цим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін. Позивач до суду наддала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, проте в судовое засідання повторно не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки до суду та відзив на позовну заяву. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 20.09.2000 року, житловий будинок розташований за адресою будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується довідкою Новотроїцької селищної ради Херсонської області від 01.06.2021 року, згідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.06.2021 року, комісія у складі працівників відділу соціального захисту та охорони здоров`я Управління гуманітарної політики Балан А.М., [PERSON] , [PERSON] склали акт про фактичне місце проживання громадян за адресою: [ADDRESS] . В серпні 2013 року за вказаною адресою зереєстровано [PERSON] , 1985 року народження, який за вказаною адресою не проживав взагалі. Селище міського типу Новотроїцьке, в якому зареєстрований [PERSON] , до набрання чинності Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» належало до Новотроїцького району Херсонської області, після набрання чинності вказаної постанови утворено Генічеський район (з адміністративним центром у місті Генічеськ) у складі територій Генічеської міської, Іванівської селищної, Нижньосірогозької селищної, Новотроїцької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до положень ч. 2ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом. Таким чином, оскільки відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності, його реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, позовна вимога щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved