Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через невиконання набувачем своїх обов`язків; просить скасувати запис про реєстрацію права власності відповідача на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку за нею як попереднім власником. Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечив обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, та просить суд відмовити у задоволенні позову. В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторона позивача подала до суду письмову заяву, у якій просить провести судовий розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримують та просять задовольнити його на вказаних у позовній заяві та заявах по суті справи підставах. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, за змістом якої не підтримав поданий раніше відзив та у якій просить розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні. У заяві просив задовольнити позовні вимоги позивачки, а саме розірвати договір довічного утримання, визнати право власності за позивачкою на Ѕ частину будинку з надвірними спорудами. Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 30.06.2005 року подружжя [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (позивач у справі) уклали із сином [PERSON] (відповідач) договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрований за №1587. За умовами договору позивачка та її чоловік передали у власність відповідачу належний їм на праві власності цілий жилий будинок по [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався забезпечити батькам харчування, одяг, паливо, а в разі хвороби лікування, догляд та іншу необхідну допомогу і надавати батькам право пожиттєво, безкоштовно проживати у вказаному будинку. Вартість матеріального забезпечення оцінено сторонами у триста гривень щомісячно. Таким чином, між учасниками справи на підставі Договору довічного утримання від 30.06.2005 року виникли правовідносини, врегульовані, зокрема, Гл.15 ЦК України. Відповідно до загальних положень про виконання зобов`язання (ст.526 ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.744 (Глава 15) ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. [PERSON] [INFO] помер. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання, сторонами якого були [PERSON] та [PERSON] , припинено. Зобов`язання за договором довічного утримання, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , не припинилося та триває. Встановлено, що відповідач [PERSON] неналежно виконував обов`язки за умовами Договору, всупереч умовам Договору не надавав і не надає щомісячного утримання, не забезпечує право позивача [PERSON] на безперешкодне проживання та користування будинком. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи та відповідні їм норми цивільного права суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і вимогу про розірвання договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] належить задовольнити. Крім того, законом встановлено правові наслідки розірвання договору довічного утримання. Так, відповідно до положень ч.1 ст.756 ЦК України, «у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення». Таким чином, Рішення суду про розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є рішенням суду, на підставі якого відбувається набуття відчужувачем за договором в даному випадку позивачем [PERSON] - права власності на майно, яке було ним за договором передано в даному випадку на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок відповідно до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що застосування судом визначених законом правових наслідків розірвання договору довічного утримання, а саме висновок суду у рішенні про набуття відчужувачем права власності на майно, яке було ним за договором передано, є необхідним для забезпечення належного виконання рішення в частині державної реєстрації поновленого речового права. Відтак, суду задля ефективного захисту права позивача, про що позивач просив суд, слід забезпечити поновлення на підставі закону речового права та визнати право власності позивача на Ѕ частину житлового будинку і скасувати запис про реєстрацію права власності [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами. Вирішуючи питання про розподіл витрат, суд керується положенням ч.1 ст.141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки справа розглянута по суті з прийняттям рішення суду по суті спору, прийнято рішення про обґрунтованість позову та задоволення його у повному обсязі, відтак у відшкодування понесених позивачем судових витрат (судовий збір у розмірі 768,40 грн, а.с.1) з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved