Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб від 09 листопада 2008 року. Від спільного шлюбу у них народилися дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя у них із відповідачем не склалося з причин несумісності характерів та різних поглядів на життя. Спільне господарство ними не ведеться, проживають вони окремо один від одного та фактичних шлюбних відносин не підтримують з липня 2017 року. Таким чином, шлюб з відповідачем має лише формальний характер. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки вона цього не бажає через втрату взаємних почуттів поваги, довіри, любові. Попри це, не бажає цього і сам відповідач. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, відповідно до якої позов визнає, просить розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 09.11.2008 року зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.4). Шлюб фактично розпався. Сторони з липня 2017 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved