Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказуючи, що в свідоцтві на право власності на нерухоме майно вказаний житловий будинок серії [NUMBER], виданому виконкомом Гайківської сільської ради Турійського району Волинської області 28 серпня 2008 року, та витязі про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно № 21525263 від 12 січня 2009 року допущено помилку в написанні її по батькові: зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] », що не відповідає записам в паспорті громадянина України, а також унеможливлює здійснення нею права власності в повному об`ємі, просила встановити факт, що вищевказані правовстановлюючі документи належить їй - [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи булла повідомлена (а.с. 17). 8 лютого 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує повністю із викладених у ній підстав, просить її задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а.с. 19). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а.с. 18), 18 лютого 2021 року подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує протии задоволення заяви [PERSON] та просив розглядати справу без його участі (а.с. 21). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 28 серпня 2008 року на праві власності належить [PERSON] (а.с. 6). Аналогічні відомості щодо власника і об`єкта нерухомості зазначені у витязі про реєстрацію права власності № 21525263 від 12 січня 2009 року (а.с. 7). [PERSON] 10 березня 2017 року склала заповіт, відповідно до якого належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами що розташований по [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] ) заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Зі змісту наведених документів видно, що є розбіжність у написанні по батькові власника нерухомості: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] заявник [PERSON] народилася [INFO] в селі Руда Турійського району Волинської області (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 березня 1955 року [PERSON] народилася [INFO] в селі Руда Турійського району Волинської області (а.с. 8). Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них дата і місце народження власника, місцезнаходження житлового будинку є ідентичним, а при оформленні свідоцтва про право власності на нерухоме майно допущено помилку в написанні по батькові заявника: вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Під час розгляду справи встановлено, що заявнику факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок необхідний для приватизації земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, та подальшого розпорядження цим майном, оскільки орган, який видав свідоцтво, на сьогоднішній день не існує, а іншим шляхом усунути зазначену помилку неможливо. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання по батькові заявника в правовстановлюючому документі не відповідає запису в її паспорті, що унеможливлює використання нею цього документу для реалізації свого права власності на житловий будинок, надані заявником докази на підтвердження правильності написання її по батькові в контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в частині встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на нерухоме майно є підставною та її належить задовольнити. Заява [PERSON] в частині встановлення факту належності їй витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21525263 від 12 січня 2009 року, виданного Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», до задоволення не підлягає, оскільки вказаний документ є лише однією із форм надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, в розумінні закону не належить до правовстановлюючих документів та його належність особі не може бути встановлена в порядку окремого провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial