Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог пояснила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаного житлового будинку, який належав йому на підставі заповіту від 02.02.1999 року після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є вона, як дружина та його діти - відповідачі по справі. У встановлений законом строк, позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], їй було відмовлено, так як право власності на вказаний житловий будинок по МБТІ не зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня, тобто відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. У зв'язку з тим, що позивач не може оформити свої спадкові права через нотаріальну контору вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність (а.с. 39). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами, в яких проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують, на спадщину не претендують, просять розглядати справу без їх присутності (а.с. 28-30). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Коробочкинською сількою радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 34 (а.с. 14). На випадок своєї смерті 02.02.1999 року [PERSON] залишила заповіт, яким все майно яке буде належати їй на день смерті, заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 16). Згідно довідки виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/961 від 01.07.2016 року, [PERSON] належало домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується реєстровим записом в погосподарській книзі № 0626-3 (а.с. 18). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину так як фактично вступив в управління майном померлої [PERSON] відразу після її смерті, оскільки мешкав разом з нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/1032 від 07.07.2016 року (а.с. 41), крім того, не заявляв про відмову від прийняття спадщини. Однак спадщину у встановленому законом порядку не оформив у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. [INFO] року помер [PERSON], свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 54 (а.с. 15). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку зі службовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належав йому на підставі заповіту від 02.02.1999 року після смерті матері - [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] оскільки є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 13), інші спадкоємці першої черги - діти померлого і відповідачі по справі, на спадщину не претендують, від своїх часток відмовилися на користь позивача. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка фактично, так як мешкала разом з ним, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/508 від 05.05.2016 року (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, однак у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом їй було відмовлено, так як право власності на вказаний житловий будинок по МБТІ не зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня, тобто відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінивши наявні докази, прийнявши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження. Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved