Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 26.12.1995 року за № [NUMBER] державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. на майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , яке належало [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначала, що [INFO] її батько помер [PERSON] . З метою реалізації свого права на отримання спадщини після померлого батька, вона почала збирати необхідні документи, і мною було виявлено розбіжності у написанні прізвища батька у свідоцтві про смерть, яке було видано на підставі його паспорта громадянина України, та правовстановлюючих документах на належний йому житловий будинок. А саме: у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2019 року вказано прізвище « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 26.12.1995 року за № [NUMBER] державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. на майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , спадкоємцем вказаний син - [PERSON] , що проживає [ADDRESS] . Відповідно, на підставі вказаного свідоцтва, колективним підприємством Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було посвідчено реєстрацію жилого будинку у [ADDRESS] за [PERSON] , записано в реєстрову книгу за № 13 від № 69, підтвердженням чому є реєстраційне посвідчення від 26.12.1995 року. Відтак у позивача виникла необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності померлому батькові свідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання [PERSON] та її представник адвокат Сидоренко І.О. не з`явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник Третьої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у ї відсутність, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.12.1995 року за № [NUMBER] державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., [PERSON] передала у спадок [PERSON] будинок [ADDRESS] (а.с.11). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2019 р. ( а.с.10). Як зазначає заявник, у вказаному вище свідоцтві про право на спадщину за законом допущено помилку у зазначенні прізвища батька та замість правильного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », що може бути пов`язано зі складнощами в перекладі прізвища з російської на українську мови і навпаки, та лінгвістичними особливостями його написання. Зазначена розбіжність перешкоджає заявнику у реалізації свого права на отримання спадщини після померлого батька. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Частиною першою ст. 318 ЦПК України передбачено, що заявник у своїй заяві зобов`язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. В п. 12 вищевказаної Постанови зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підтвердження факту належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 26.12.1995 року за № [NUMBER] державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. на майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , яке належало [PERSON] - заявником надано наступні належні та допустимі докази. Згідно копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 25.05.1998 року Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, прізвище батька заявника українською мовою вказано « [PERSON] », на російській мові - « [PERSON] » ( 8). Відповідно до посвідки про народження № [NUMBER] , виданої Яковчанским сельским советом 01.12.1937 року, [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). [INFO] [PERSON] , 1937 року народження, одружився з [PERSON] , 1939 року народження, про що Ленінським рай бюро ЗАГСу м. Полтави було зроблено відповідний запис за № 149. Після реєстрації одруження чоловікові і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження, оформленим українською мовою, серії [NUMBER] від 17.06.1961 року ( а.с.17). Також, відповідно до відмітки в паспорті про реєстрацію місця проживання на сторінці 11, [PERSON] з 15.06.1959 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно наданих копій сторінок будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , « [PERSON] , 1937 г. ноябрь, прибыл 5 июня 1959 года с Калининградской области на постоянное место жительства» і його місце проживання було зареєстровано за вказаною адресою. Також у будинковій книзі мається відмітка про обмін паспорта батька 25.05.1998 року [NUMBER] , та відмітка про зняття його з реєстрації 16.10.2019 року у зв`язку зі смертю на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 562 від 16.09.2019 року ( а.с.14-16). Відповідно до трудової книжки та вкладишу до неї серії [NUMBER] , виписаної 09.09.1957 року російською мовою на ім`я « [PERSON] , год рождения 1937 і профессия слесарь по ремонту паровозов 4-го разряда», в період з 13.12.1957 року по 01.06.1959 року проходив військову службу в рядах Радянської армії ( а.с.18-20). Про це також свідчить військовим квитком [NUMBER] , виписаний 20.07.1965 року російською мовою на ім`я « [PERSON] , [INFO] . Серед записів у військовому квитку маються відомості про сімейний стан: «женат, жена - [PERSON] », освіта: «Техникум минтрансстроя г.Полтава 1965 г.» та основна цивільна спеціальність: «техник-механик» (а.с.21). Вказана інформація про освіту і спеціальність підтверджується дипломом серії [NUMBER] від 02.07.1965 року, виданим (російською мовою) « [PERSON] » в тому, що він в 1960 році вступив до Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва і в 1965 році закінчив повний курс названого технікуму, присвоєно кваліфікацію техніка-механіка». Диплом оформлений українською і російською мовою і прізвище вказано відповідно « [PERSON] » та « [PERSON] » ( а.с.22, 23). В довідці № 2909 від 22.12.1997 року, виданій Ленінським райуправлінням соцзабезу взамін пенсійного посвідчення, на ім`я російською « [PERSON] », зазначено що він перебуває на обліку як пенсіонер по віку з 11.11.1997 року (а.с.24). З викладеного вбачається, що за часів Радянського Союзу в офіційних документах прізвище батька заявника писалося і українською, і російською мовою однаково - « [PERSON] ». В подальшому, після отримання ним 25.05.1998 року паспорта громадянина України серії [NUMBER] , в якому його прізвище записано українською мовою « [PERSON] », всі його документи оформлялися відповідно. Так, Державною податковою адміністрацією України 16.02.1999 року видана довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я [PERSON] (а.с.9). 10.03.2004 року ВАТ «Тепловозоремонтний завод» надало довідку № 70-15/840 про заробіток для обчислення пенсії за період з 01.01.1981 року по 31.12.1985 року, оформлену на ім`я « [PERSON] » (25). Свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, видане 02.06.2004 року № [NUMBER] також оформлене на ім`я [PERSON] , [INFO] » (26). З довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради № 05/10041 від 25.01.2012 року вбачається, що [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , включений до Єдиного реєстру осіб, які мають право на пільги по Ленінському району та має статус дитина війни ( а.с.27). Довідка селищного комітету селища Новобудова № 182 від 13.11.2014 року також підтверджує, що за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] (28). Окрім того, в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленому станом на 25.05.2016 року, замовником технічної інвентаризації вказаний [PERSON] відповідно до паспорта [NUMBER] та РНОКПП [NUMBER] , а власник зазначений - [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно (а.с.30). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 748823 від 25.05.2010 року, земельна ділянка з кадастровим номером 5310136700 :12:002:0148, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) належить [PERSON] (а.с.29). Таким чином, факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 26.12.1995 року за № [NUMBER] державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для подальшого реалізації свого права на отримання спадщини.

Outcome: approved