Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою (в подальшому уточнена) про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує тим, що підставі договору дарування квартири від 12.03.2013 їй на праві власності належить квартира № 185, по вул. Гоголя, 330/30 в м.Черкаси. Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, в договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2013 її прізвище вказано як «Миронова», замість належного прізвища «Міронова», оскільки відповідно до відомостей паспорта та свідоцтва про шлюб, правильне написання її прізвища - «Міронова». Таким чином, факт неоднакового написання її прізвища у правовстановлюючих документах на квартиру, а саме, - в договорі дарування від 12.03.2013, створює для неї перешкоди в розпорядженні своїм майном. На підставі викладеного, просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу договору дарування квартири № 185, по вул. Гоголя, 330/30 в м. Черкаси, від імені [PERSON] на імя [PERSON], який посвідчений 12.03.2013 в Другій Черкаській державній нотаріальній конторі, їй - [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Черкаської міської ради не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Враховуючи думку заявника, вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини: встановлено, що 12.03.2013 [PERSON], яка є матірю заявниці, подарувала останній трикімнатну квартиру № 185, що знаходиться у м. Черкаси по вул. Гоголя/ вул. Пастерівська, у будинку № 330/30 на підставі договору дарування квартири від 12.03.2013 серії ВТС № 489724, посвідченого 12.03.2013 державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 2-310. В даному договорі прізвище заявника вказано як «Миронова», оскільки на момент укладення договору дарування квартири особа заявниці посвідчувалась паспортом НС 031610, виданим Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 29.02.1996., де її прізвище українською мовою та російською мовою записано «Миронова». Даний паспорт їй було видано на підставі свідоцтва про шлюб від 11.08.1990 року серії ІІ-СР № 260162, складеного російською мовою, відповідно до якого російською мовою після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Миронова». Заявниця вказує на те, що нею було виявлено, що прізвище її чоловіка українською мовою є «Міронов» і тому вона звернулась до Черкаського відділу РАЦС з заявою про зміну прізвища. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб було внесено зміни в актовий запис про шлюб та записано українською мовою прізвище заявниці «Міронова», на підставі чого 03.05.2018 видано нове свідоцтво про шлюб українською мовою, де записано її прізвище як «Міронова». Крім того, відповідно до паспорта громадянина України № 001882192, виданого 18.05.2018, прізвище заявниці вказано [PERSON], [INFO], та зазначено РНОКПП [NUMBER], тобто такий як вказано і в договорі дарування квартири від 12.03.2013. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид\~непозовного цивільного\~судочинства,\~в порядку\~якого розглядаються\~цивільні справи\~про підтвердження\~наявності або\~відсутності юридичних\~фактів,\~що мають\~значення для\~охорони прав,\~свобод та\~інтересів особи\~або створення\~умов здійснення\~нею особистих\~немайнових чи\~майнових прав\~або підтвердження\~наявності чи\~відсутності неоспорюваних\~прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998\~року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до розяснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому, суд вважає, що дійсно договір дарування квартири від 12.03.2013 належить заявниці [PERSON], а тому доводи поданої до суду заяви, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є такими, що підлягають до задоволення. На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, - факту належності правовстановлюючого документу. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved