Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 13985,12 грн. за договором позики, оформленим розпискою від 01 червня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона надала відповідачу позику у сумі 600 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 1 червня 2016 року становить 15306 грн., що підтверджується оригіналом розписки від 01 червня 2016 року, яку відповідач написала власноручно. Зазначені кошти відповідач позичила на строк 5-10 календарних днів. У серпні 2016 року відповідач повернула лише половину суми боргу, а саме, 300 дол. США. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] в обумовлений розпискою строк, а саме - до 11 червня 2016 року, грошові кошти не повернула, на усні та письмові вимоги щодо повернення боргу не реагує, просить суд стягнути з відповідача: 7653 грн. боргу, 3415,03 грн. процентів за користування коштами, 2265,29 грн. витрат від інфляції та 651,80 грн. 3 % річних, а також сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою судді від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду уточнену позовну заяву та просить стягнути із відповідача [PERSON] в її користь 300 дол. США, що еквівалентно 7653 грн., суми заборгованості та 768,40 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~в судове\~засідання не\~зявилася, однак від неї надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених у ньому. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Судом встановлено, що 01 червня 2016 року відповідачем [PERSON] одержано від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 600 дол. США, що еквівалентно станом на 01 червня 2016 року 15306 грн. готівкою, які останнння зобов'язавалася повернутив термін від 5-10 календарних днів. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи оригіналом розписки. З позовної заяви вбачається, що половину суми боргу відповідачем було повернуто. Проте, станом на час розгляду справи відповідач свого обов'язку щодо повернення 300 дол. США, що еквівалентно 7653 грн. не виконала. Статтею 202\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047\~ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що\~\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як слідує із розписки, борг відповідачем мав бути повернутий в строк 5-10 календарних днів з моменту отримання суми позики. Строк повернення коштів за договором позики минув, однак, відповідачем грошове зобов'язання в строк, передбачений розпискою, не виконано. Згідно з частиною першою статті 533\~ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, у частині другій статті 533\~ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається у гривні за офіційним курсом Національного банку України. Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов'язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 300 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01 червня 2016 року становить 7653 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму основного богу згідно з розпискою від 01 червня 2016 року. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно з квитанцією від 23 січня 2019 року № 33.

Outcome: approved