Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому, після уточнення вимог просить звільнити все майно [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), з під арешту та розшуку майна, якій було накладено Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 27188792 від 20.06.2011 року, якій було зареєстровано 20.06.2011 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером обтяження 11305417 (з об'єктом обтяження - невизначене майно, усе нерухоме майно) та арешт накладений Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 28311733 від 18.08.2011 року, якій було зареєстровано 23.08.2011 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером обтяження 11529532 (з об'єктом обтяження - невизначене майно, арешт на все нерухоме майно). При цьому позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що Постановами державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.08.2011 року та 20.06.2011 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно яке їй належить. Також обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у першому Приморському відділі державної виконавчої служби були зареєстровані виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-8864, якій було видано Приморським районним судом м. Одеси, але на теперішній час виконавчі провадження закриті та матеріали виконавчого провадження знищені в зв'язку з чим винести постанову про скасування арешту державна виконавча служба не має можливості. Представник позивача в суд не з'явилась, надала заяву, якою позов підтримала, просила задовольнити повністю та закінчити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так у судовому засіданні встановлено, що на звернення позивача до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було надано відповідь № 3796а від 17.03.2016 року, Приморським відділом державної виконавчої служби, про те, що у першому Приморському відділі державної виконавчої служби були зареєстровані виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-8864, якій було видано Приморським районним судом м. Одеси та на теперішній час виконавчі провадження були закриті, а матеріали виконавчого провадження знищені. Судом встановлено, що на все майно [PERSON] було накладено арешти Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 27188792 від 20.06.2011 року, яка була зареєстрована 20.06.2011 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером обтяження 11305417 та Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № 28311733 від 18.08.2011 року, яка була зареєстрована 23.08.2011 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером обтяження 11529532. Наявність арештів на майно позивача перешкоджає їй в здійсненні нею права власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Також згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved