Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON] колишнього чоловіка її доньки [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №57, розташованої у будинку №92 по пр.Будівельників в м.Маріуполі, з тих підстав, що останній з 2013 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити за наведеними обставинами та наданими доказами. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи позицію позивача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло серії САА №313092 від 12.11.2004 року, виданого Маріупольською міською радою та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5413777 від 12.11.2004 року за реєстровим номером 8395229 від 12.11.2004 року за позивачем [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS]. За даними відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими: [PERSON], позивач [PERSON], [PERSON] та з 30.06.2010 року відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно акту ОСББ «Верховина» за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], але фактично він в квартирі не проживають з 2013 року по теперішній час. За ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], як колишній член сімї власника квартири [PERSON] більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі №57, розташованій у будинку №92 по пр.Будівельників в м.Маріуполі, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору, за вимогами ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved