Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на житловий будинок № 295 та господарські будівлі по вул. С. Бандери в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області як спадкоємцем за заповітом її батька, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON], якому належали спірні житловий будинок та господарські будівлі на праві власності, помер 28.11.2016 року. За життя він склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів їй та [PERSON]. Однак її брат [PERSON] помер. З приводу оформлення спадщини [PERSON] вона звернулася в нотаріальну контору, однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Помонятівська сільська рада Рогатинського району подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що не має заперечень щодо позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ №240147 від 29 листопада 2016 року [PERSON] помер 28 листопада 2016 року в с. Помонята. Відповідно до довідки № 409 від 08 вересня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради, станом на 01 липня 1990 року і до своєї смерті в господарстві по вул. С. Бандери, 295, в с. Помонята Рогатинського району проживали: [PERSON], який помер 28 листопада 2016 року, [PERSON], яка померла 04 листопада 2007 року, та [PERSON], який помер 15 червня 2005 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений у Помонятівській сільській раді 13.04.2009 року, не змінений і не скасований. Це господарство відносилось до суспільної групи «колгоспні двори». Відповідно до довідки № 610 від 12 грудня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради, останнім місцем проживання [PERSON] було с. Помонята вул. С. Бандери, 295, Рогатинського району. На день смерті він проживав сам. Згідно з копією заповіту від 13 квітня 2009 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 056845 від 05 листопада 2007 року [PERSON] померла 04 листопада 2007 року в с. Помонята. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 008468 від 17 червня 2005 року [PERSON] помер 15 червня 2005 року в с. Помонята. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії VI-МIO № 509470 від 25 серпня 2012 року [PERSON] помер 24 серпня 2012 року в м. Москва. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Це означає, що на момент відкриття спадщини [PERSON] належали на праві власності спірні житловий будинок та господарські будівлі. Згідно з копіями технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 295 по вул. С.Бандери в с.Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області та довідки № 74, виданих ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 01.03.2017 року, станом на 01.03.2017 року до його складу входять: житловий будинок (літ. А) загальною площею 69,3 кв. м, в т. ч. житловою площею 48,1 кв. м, літня кухня (літ. Б) площею 15,0 кв. м, стодола (літ. В) площею 21,4 кв. м, стайня (літ. Г) площею 25,0 кв. м, шопа (літ. Д) площею 10,4 кв. м, літня кухня (літ. Е) площею 24,2 кв. м, криниця № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, огорожа № 5. Реєстрація права власності на це домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» не проводилась. Відповідно до копії заяви [PERSON] приватному нотаріусу Рогатинського районного нотаріального округу від 04.02.2017 року вона прийняла спадщину [PERSON] Приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 07.09.2017 року № 479/02-31 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням нею документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі. Як зазначено в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що [PERSON] набула право власності на спірні житловий будинок та господарські будівлі як спадкоємець [PERSON], однак не може отримати документа, який засвідчує її право власності на це майно, це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved