Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №42 по вул.Лугова в с.Нетреба Володимирецького району Рівненської області в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина - житловий будинок в с.Нетреба Володимирецького району. Вказану спадщину вона прийняла як спадкоємець за заповітом, однак спадкові права оформити не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Інші спадкоємці за заповітом від спадщини відмовились в користь [PERSON]. Просить визнати за нею право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наддала заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов, про що подав суду письмову заяву, клопотав.про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 12 вересня 2014 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ГЮ №159412. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у звязку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими спорудами №42 по вул.Лугова в с.Нетреба Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується довідкою Великоцепцевицької сільської ради №731 від 05.03.2015 року, технічним паспортом будівлі. Згідно запису у погосподарській книзі №9 за 2011-2015 рр.. житловий будинок №42 по вул.Лугова в с.Нетреба Володимирецького району, особовий рахунок №0810-1 значиться за [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради №731 від 05.03.2015 року. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований до 1980 року, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обовязкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У звязку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок №42 по вул.Лугова в с.Нетреба Володимирецького району, хоча і не здійснила його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійною матірю та у оформленні спадщини після її смерті. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за заповітом, який складений [PERSON] та посвідчено секретарем Великоцепцевицької сільської ради 06.04.1998 року. Та обставина, що позивач по справі є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про народження [PERSON] ЯК №493404, свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серія І-ГЮ №295264, копією заповіту. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, що підтверджується заявою № 60/2015 від 11.03.2015 року, із якої вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину. В той же час інші спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали, та відмовились від неї на користь [PERSON] що підтверджується їх особистими заявами, які нотаріально посвідчено. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майнаРоманюк Т.А., у встановленому порядку прийняла спадщину після смертіматері, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved