Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати договір укладений між нею та ТОВ «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» недійсним. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що між нею та «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» було укладено договір, відповідно до якого вона отримала позику. Особисто договір вона не отримувала. На даний час вона отримує телефонні дзвінки від кредитора з вимогою повернення боргу. 20.10.2020 вона звернулася із заявою про надання їй копії кредитного договору, однак її звернення було проігноровано. Позивач вважає укладений договір недійсним, посилаючись на те, що договір, в порушення вимог законодавства, не був підписаний нею особисто та не містить електронно - цифровий підпис. Договір позики має укладатися в письмовій формі. В порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору, не надав інформацію щодо умов договору, а саме, письмово не поінформував про вартість послуг, розмір витрат та/або їх зміну протягом строку договору. Відповідач скористався тим, що їй, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг. У оспорюваному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Вимога про нарахування та сплату неустойки є явно завищеною та не відповідає нормам законодавства. Позивач вважає, що ТОВ «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» було введено її в оману щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитом та щодо непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Їй було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що вона погодилася на укладання зазначеного договору. Також, при укладенні договору, було порушено принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що укладений договір є недійсним, оскільки укладений без додержання вимог ст. 203 ЦК України, а недійсний правочин не створює юридичних наслідків. У зв`язку з чим просить визнати договір позики недійсним. У судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити. Представник ТОВ «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» у судове засідання не з`явився, подавши заяву про слухання справи без його участі в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не вперше укладала з Товариством договір позики, тому їй відомо, що про свій договір та суму заборгованості по ньому вона може ознайомитися в особистому кабінеті на сайті компанії. Договір було укладено за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи товариства, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Порушення під час укладення договору не було, товариство надає споживачу послідовність дій в інформаційно - телекомунікаційній системі при укладенні договору, а використання одноразового ідентифікатора має таку юридичну силу, як і власноручний підпис чи кваліфікований електронний підпис. Таким чином підстав визнавати договір нікчемним немає. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, за нормами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Так, ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст. 628 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом установлено, що 14.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено електронний договір № 3242917947-119770. Відповідно до умов договору позикодавець надає позичальнику у позику 1500 грн. 00 коп., строком на 20 днів, з кінцем терміном повернення 02.09.2019 включно, з нарахуванням відсотків за користування позикою 1,80% за кожен день користування, що становить 657% річних, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти за користування позикою у відповідності до умов договору. За змістом п. 4.4 договору позики сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюється згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики. Відповідно до п. 7.1 договору позики сторони обумовили, що у випадку порушення/прострочення строку повернення позики та/або сплати суми процентів за користування позикою, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від загальної суми позики за кожний день прострочення. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. З доданих до відзиву матеріалів вбачається, що укладенню електронного договору позики передували послідовні дії фінансової установи та споживача від 14.08.2019, починаючи з відправлення клієнтові смс-повідомлення з кодом для авторизації/реєстрації в системі о 13.09 год., авторизації/реєстрації клієнта в ІТС ТОВ «ФК «ШВИДКА ГОТІВОЧКА» та завершуючи направлення споживачем електронного повідомлення про прийняття оферти та підписання її одноразовим ідентифікатором о 13.11 год. Із послідовних дій споживача також убачається те, що з моменту отримання споживачем оферти з істотними умовами о 13:10:19 і до прийняття оферти о 13:11:12 пройшло менше однієї хвилини. Тобто сама позивач [PERSON] мала безпосередню змогу ознайомитися з конкретними запропонованими умовами договору, але цього не зробила. Позивач є дієздатною дорослою жінкою, віком понад 30 років, а тому повинна була цілком розуміти наслідки вчинення чи не вчинення відповідних дій. Тому суд вважає, що неотримання споживачем всієї необхідної інформації щодо умов договору, є наслідком бездіяльності та недбалого відношення до своїх прав самого споживача. Відповідачем надано підтвердження переведення коштів власнику банківської картки «ПриватБанк» [PERSON] 14.08.2019 о 13.12 год., у сумі 1500 грн. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 18 вказаного Закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), ст. 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Разом з тим, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Позивач не скористалася правом відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору, натомість лише через 16 місяців із дня укладення договору, звернулася до суду з позовом про його несправедливі умови. Таким чином, розглянувши позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed