Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та просила визнати за нею право власності на 1/4 квартири, загальною площею 50,8 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що позбавлена можливості оформити спадщину іншим шляхом (у нотаріальному порядку) після смерті батька, оскільки спадкове нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку і видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину неможлива. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Вінницької міської ради - за довіреністю Гордійчук А.М. у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 590/13, матеріали інвентаризаційної справи № 20168, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2013 року. Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.1972 року. Згідно Заповіту [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 10.10.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 79, заповів належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS], грошовий вклад (з відповідними нарахуваннями) на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER], відкритому на його ім'я в ТВБВ № 10001/0189 філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», та всі належні йому грошові вклади на рахунках у банківських установах України своїй дочці [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 590/13, позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, подавши у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини від 12 грудня 2013 року до Третьої вінницької державної нотаріальної контори. [PERSON] (дружина спадкодавця, мати позивача) відмовилася від отримання обов'язкової частки у спадщині, на яку вона як особа непрацездатна за віком ([INFO]) має право та від одержання свідоцтва про право власності на половину вказаного майна згідно ст.ст. 60, 65 СК України, подавши до Третьої вінницької державної нотаріальної контори у передбачений законодавством строк відповідну заяву від 12 грудня 2013 року. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Таким чином, [PERSON] відповідно до ст. 1235 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON]. [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.12.2013 року на грошовий вклад з належними відсотками та компенсаціями у АТ «Державний ощадний банк України», посвідчене державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. за реєстровим № 1-3313. Крім того, на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 листопада 2008 року № 2689 було видано Свідоцтво на право власності на житло від 13.11.2008 року щодо права власності [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка), [PERSON] (1/4 частка) на квартиру [ADDRESS]. Однак, як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 20168 (зокрема, повідомлення КП «ВМБТІ» від 25.11.2013 року № 7442) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.01.2014 року, реєстрація права приватної власності на належну [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS] не проводилася (при цьому, право приватної власності на частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (по ?) було зареєстровано у встановленому законодавством порядку). З огляду на вказану обставину, державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) від 12.03.2014 року № 619/02-31. Згідно ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до Правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року № 6-121цс13), у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати за ними права власності на таку квартиру. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, 1/4 частка квартири [ADDRESS], увійшла до складу спадщини [PERSON]. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 20168 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.01.2014 року, відомості щодо будь-яких обтяжень чи обмежень щодо квартири [ADDRESS] відсутні. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved