Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті свого діда [PERSON], який помер [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Після смерті діда за місцем його проживання відкрилася спадщина за заповітом, яку позивач має намір прийняти. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку. Звернутися до нотаріуса у вказаний строк вона не встигла бо знаходилася у тяжкому емоційному стані через втрату близької людини, і взагалі вона не знала про наявність заповіту на її ім'я. Крім того, позивач вчасно не звернулась із заявою про прийняття спадщини, через хворобу свого брата - трисомію 21 (хвороба Дауна), за яким вона здійснює догляд. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці. Представник позивача в підготовче засідання не з'явилася, надавши до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Пісківської сільської ради в підготовче засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з дублікатом заповіта зареєстрованого в реєстрі за №64 від 25 квітня 2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не перебувало та с чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він по закону матиме право, заповів [PERSON]- позивачу по справі. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00017949225 від 21 квітня 2017 року, виданого Дворічанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис: про смерть [PERSON], який помер [INFO], актовий запис №10 від 12 червня 2013 року складений Пісківською сільською радою Дворічанського району Згідно з довідкою Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-30/375 від 25 квітня 2017 року, померлий [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав в [ADDRESS], на день його смерті [INFO]. Спадкоємцями померлого за законом є: дочка - [PERSON], [INFO], яка не була зареєстрована та не проживала разом з спадкодавцем на день його смерті; дочка - [PERSON], [INFO], яка не була зареєстрована та не проживала разом з спадкоємцем на день його смерті. Спадкоємцем померлого за заповітом є онука - [PERSON], [INFO], яка не була зареєстрована, але фактично проживала разом з спадкоємцем на день його смерті. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 1425/02-31 від 19 грудня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], в зв'язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Згідно з довідкою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 810/01-16 від 23 серпня 2018 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] за період з 2013 року по теперішній час спадкова справа в Дворічанській держнотконторі Харківської області не заводилась. Заяви про прийняття або відмову від спадщини до держнотконтори не надходили. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд враховує посилання позивача, на те, що вона не могла своєчасно звернутися з заявою до держнотконтори з об'єктивних причин, в зв'язку з необізнаністю про наявність заповіту на її ім'я, крім того на її утриманні знаходиться брат - [PERSON], [INFO], який хворіє на трисомію 21 (хвороба Дауна), за яким вона постійно здійснює догляд, являється одинокою мамою, вказані обставини підтверджується висновком Спеціалізованого медико - генетичного центру Харківської обласної державної адміністрації (а. с. 15), медичним висновком №15 про дитину - інваліда віком до 16 років, виданого комунальним закладом охорони здоров'я «Дворічанська центральна районна лікарня» від 31 серпня 2015 року (а. с. 16) та довідкою Пісківської сільської ради Дворічанського районну Харківської області № 02-30/574 від 19 червня 2018 року (а. с. 19). В зв'язку з цим, суд визнає поважними причини пропуску позивачем 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, оскільки вони пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, суд роз'яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved