Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем розірвали шлюб 22.08.2013 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а позивач не в змозі належним чином утримувати дітей. Просить суд постановити рішення про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що оскільки працює сезонним робітником та не має постійного доходу, то згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 22.08.2013 року, що стверджується копією рішення Хустського районного суду Закарпатської області, яке набрало законної сили. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні та вихованні позивача. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток та доходи, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved