Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі - орган опіки), про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди батька. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримала, та пояснила, що у неї з відповідачем є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Позивачка має за кордоном родичів, які запрошують її разом з дітьми на відпочинок та для лікування хворої дитини. Неодноразово батько та сестри позивачки пропонували виїхати за межі України тимчасово разом з дітьми, але батько дитини - відповідач не надає згоди та ухиляється від оформлення належних документів для виїзду дітей. Позивачка вважає, що такими діями відповідач заважає повноцінному розвитку дітей, підтримці їх здоров'я, тому просить дозволити виїзд за межи України дітей та оформлення відповідних для цього документів без дозволу батька. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що не вважає за потрібне, щоб діти виїжджали за кордон, також свою незгоду аргументував тим, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Представник третьої особи - органу опіки у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання сповіщена належним чином. Раніше у судовому засіданні позовні вимоги підтримувала, просила позов задовольнити. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Згідно до ст.ст.7,150,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.272,313 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, зокрема є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Згідно п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення нотаріально посвідченої копії або оригіналу рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно наданих документів позивачка має за кордоном родичів. Також підтверджено наданими доказами, що неодноразово батько та сестри позивачки пропонували виїхати за межі України тимчасово разом з дітьми для відпочинку та лікування. Необхідність лікування дитини також підтверджена належними медичними документами. Але батько дитини - відповідач не надає згоди та ухиляється від оформлення належних документів для виїзду дітей. Пояснення відповідача, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми не може бути взяте до уваги судом, тому що особисті відносини між батьками не мають впливати на розвиток, повноцінний відпочинок та здоров'я дітей. Через небажання відповідача надати згоди дітям на виїзд за межи України, вони були позбавлені можливості відпочити біля моря та отримані кваліфіковане медичне обслуговування, що негативно може позначитись як на загальному рівні розвитку дітей, так і на їх здоров'ї. При вищевказаних обставинах, суд, аналізуючи надані докази, керується вимогами Декларації з прав дитини, прийнятою 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, та Конвенції про права дитини, прийнятою 20 листопада 1989 року Генеральною Асамблеєю ООН, та першочергову увагу приділяє найкращому забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини згідно до ст.3 Конвенції. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved