Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 17 квітня 2001 року матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщина складається, зокрема, з права на земельну частку (пай), на яку [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом. Через втрату вказаного сертифікату позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай), хоча спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON], представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявились. Представник позивачки звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] сільської ради. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області - в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1258, 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] померла 17 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу позивачки, свідоцтвом про смерть спадкодавця, копії яких додані до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується доводами позивачки, викладеними у позовній заяві, чого не заперечував відповідач. Згідно листів завідувача Ізяславської держнотконтори № 244/01-16 від 09 лютого 2017 року та завідувача Хмельницьким обласним Держаним архівом № 287/01-18 від 03 лютого 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), розміром 1,87 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП на території [PERSON] сільської ради Хмельницької області, про що їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 008367, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області № 31-28-99.3-2551/0/15-16 від 18 листопада 2016 року, доданою до матеріалів справи. Вказаний сертифікат на земельну частку (пай) втрачений, що підтверджується доводами позивачки, викладеними у позовній заяві, оголошенням в газеті «Зоря Надгориння» № 47 (11121) від 24 листопада 2016 року, примірник якої доданий до матеріалів справи, внаслідок чого [PERSON] не має змоги отримати свідоцтво право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, що підтверджується доводами позивачки, викладеними у позовній заяві, проти чого не заперечував відповідач. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права [PERSON] підлягають захисту.

Outcome: approved