Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 12500грн., 6593грн. 32коп. втрат від інфляції, 2127грн.74коп. відсотків річних та 24780грн. боргу. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтвердили, дали пояснення, що у 2004 році позивачка запропонувала відповідачці продати частину дому [ADDRESS], після чого протягом 2004-2008 років позивачка передала як аванс відповідачці 2100 доларів США. Крім того, 11 жовтня 2008 року позивачка також передала відповідачці 12500грн. також як аванс, про що остання склала розписку. Але угода не відбулась, відповідачка гроші не повернула, тому позивачка просить стягнути борг як авансовий платіж, втрати від інфляції та відсотки річних, а також судові витрати. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, дали пояснення, що дійсно відповідачка отримала у якості завдатку долари США та 12500грн., про що склала розписку, але угода не відбулась через провину позивачки, крім того за весь час проживання в домі у відповідачці - з 2004 по 2012 рік - позивачка ніяким чином не оплачувала проживання. Також просить застосувати строк позовної давнини, просить в вимогах позивачці відмовити. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 11 жовтня 2008 року у якості авансу за придбання 3/5 частин будинку [ADDRESS] позивачка передала відповідачці 12500грн. Але вказана розписка не може бути визнана договором завдатку, тому що не дотримана форма, встановлена ст.657 ЦК України для такого договору - нотаріальна, так як угода пов'язана із нерухомістю. Тому вказана грошова сума є попередньою частковою оплатою, тобто авансом, відповідно до ст.693 ЦК України у разі не укладання угоди ця оплата підлягає поверненню. Крім того, згідно до ст.625 ЦК України позичальник за порушення грошового зобов'язання мусить сплатити борг з урахуванням 3% річних від простроченої суми та втрат від інфляції. Згідно наданих довідок та розрахунків відсотки річних становлять 2127грн.74коп., втрати від інфляції - 6593грн. 32коп. Тому суд доходить до висновку, що вказані вимоги позивачки обґрунтовані і повинні бути задоволені. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вищевказаних норм позивач не надав жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо підтвердження вимог про стягнення 2100 доларів США, бо факт отримання в борг цієї суми не підтверджений відповідним письмовим доказом. Щодо заперечень відповідачки про застосування строку позовної давнини, то відповідно до ст.257,260,261 ЦК України строк позовної давності становить три роки та його перебіг починається від ддня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно матеріалів справи позивачка узнала про порушення свого права, тобто про те, що відповідачка не збирається продавати її будинок, лише у вересні 2013 року, коли було прийнято рішення про її виселення із вказаного будинку, тобто до суду вона звернулася не порушуючи строк позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial