Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» /Відповідач-1/ та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» /Відповідач-2/ про визнання недійсним договору купівлі-продажу залізничних колій від 21.01.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 79. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» 01.12.2014 р. було укладено попередній договорі купівлі-продажу № 01/12, відповідно до якого ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» зобовязувався в строк до 15.12.2014 р. укласти з [PERSON] договір купівлі продажу залізничних колій власн.бази цеха № 2, що розташовані в районі селища Мирний в м. Дніпропетровську, загальною довжиною 4103 п.м., звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду, розташовану по вул. Весніна (селище Мирний). Відповідно до п. 1.2. зазначеного Попереднього договору сторони погодили, що зазначене майно продається [PERSON] за ціною 400\~000,00 (чотириста тисяч) грн. В порушення п.1.3. Попереднього договору від 01.12.2014 р. ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» не уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], а натомість, як стало відомо [PERSON], 21.01.2015 р. уклав Договір купівлі-продажу залізничних колій з ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ», чим припустився порушень умов Попереднього договору та суттєво порушив права Позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» позовні вимоги не визнало та звернулося до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого просить суд з метою захисту його права визнати за ним право власності на нерухоме майно - залізничну колію власної бази цеха №2, розташовану в районі селища Мирний в м.\~Дніпропетровськ, загальною довжиною 4103 п.м. В обґрунтування пред'явленого позову посилається на той факт, що в первісному позові позивач оспорює його право власності на спірний обєкт - залізничну колію власн.бази цеха № 2, розташовані в районі селища Мирний в м. Дніпропетровську, загальною довжиною 4103 п.м., звукову та світлову сигналізацію залізничного переїзду, розташовану по вул. Весніна (селище Мирний), яке набуто на підставі Договору купівлі-продажу від 21.01.2015 р. з ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 79, актом приймання-передачі від 21.01.2015 р. Також зазначив, що зобовязання між [PERSON] та ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» припинилися на підставі п.1.5. Попереднього договору, п.1 ч.1 ст.611, ч.1 ст.598 ЦК України. ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлений первинний позов не визнав, зустрічний позов просив задовольнити, просив суд розглядати справу за його відсутності, у звязку з неможливістю забезпечення явки повноважного представника, та зазначив наступне. 01.12.2014 р. між ним та [PERSON] дійсно було укладено Попередній договір купівлі-продажу №01/12, відповідно до якого між сторонами була досягнута домовленість щодо укладання в строк до 15.12.2014 р. договір купівлі продажу залізничних колій, в нотаріальній формі, власн.бази цеха № 2, розташовані в районі селища Мирний в м.Дніпропетровську, загальною довжиною 4103 п.м., звукову та світлову сигналізацію залізничного переїзду, розташовану по вул.Весніна (селище Мирний), за ціною 400\~000,00 (чотириста тисяч) грн. Відповідно до п.1.4. Попереднього договору було передбачено оплата [PERSON] авансового платежу у розмірі 100\~000,00 грн. в строк до 05.12.2014 р., та відповідно до п.1.5. Попереднього договору встановлено, що у випадку неоплати [PERSON] авансового платежу, передбаченого п.1.4., в строки, передбачені п.1.4. Попереднього договору, у ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» не виникає обовязок щодо укладання договору купівлі продажу залізничних колій, в нотаріальній формі з [PERSON] в строк до 15.12.2014 р. Таким чином, ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» зазначав про те, що його зобовязання щодо укладання договору купівлі-продажу з [PERSON] припинилося в повному обсязі на підставах, встановлених Попереднім договором, тобто позовні вимоги є безпідставними, окрім того, [PERSON] не наведено жодних підстав для визнання договору купівлі-продажу продажу залізничних колій від 21.01.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 79, як того вимагає ст. 215 ЦК України. В судове засідання [PERSON] не зявилася, у письмовому вигляді надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений первісний позов підтримала у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала. ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» свого представника до суду не направив, надав письмовий відзив на позов, проти позовних вимог за первісним позовом заперечував, зустрічні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» свого представника до суду не направив, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог за первісним позовом заперечував, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Дослідивши докази у справі суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. 01.12.2014 р. між Позивачем [PERSON] та Відповідачем-1 за первинним позовом було укладено Попередній договорі купівлі-продажу № 01/12, відповідно до якого Відповідач-1 зобовязувався в строк до 15.12.2014 р. укласти з Позивачем договір купівлі продажу залізничних колій власн.бази цеха № 2, розташовані в районі селища Мирний в м. Дніпропетровську, загальною довжиною 4103 п.м., звукової та світлової сигналізації залізничного переїзду, розташовану по вул. Весніна (селище Мирний). Відповідно до п.1.2. Попереднього договору від 01.12.2014 р. ціна майна, зазначеного в п. 1.1. Попереднього договору складає 400\~000,00 (чотириста тисяч) грн. П. 1.4. Попереднього договору встановлено обовязок Позивача щодо оплати авансового платежу у розмірі 100\~000,00 грн. в строк до 05.12.2014 р. П. 1.5. Попереднього договору встановлено, що у випадку неоплати Позивачем авансового платежу, передбаченого п. 1.4. Попереднього договору, в строки, передбачені п. 1.4. Попереднього договору, у Відповідача-1 не виникає обовязку щодо укладання договору купівлі продажу залізничних колій в нотаріальній формі з [PERSON] в строк до 15.12.2014 р. Доказів сплати Позивачем на користь Відповідача-1 авансового платежу у розмірі 100\~000,00 грн. в строк до 05.12.2014 р., Позивачем [PERSON] до матеріалів справи не надано. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 635 ЦК України зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін) вставленого попереднім договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зобовязання сторін за попереднім договором припинилися, у звязку з порушенням зобовязань з боку Позивача, а саме, у звязку з несплатою ним у встановлений строк авансового платежу у розмірі 100\~000,00 грн. та не укладанням внаслідок цього в строк до 15.12.2014 р. між Позивачем та Відповідачем-1 основного договору купівлі-продажу залізничної колії. Згідно зі ст.8\~Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.\~\~ У відповідності до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з позовною заявою Позивач [PERSON] не навела підстав для визнання договору купівлі-продажу залізничної колії від 21.01.2015 р. недійсним та не надав до суду доказів порушення в наслідок його укладення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, у звязку з чим у суду немає правових підстав для задоволення позов. Вказаний висновок суду підтверджується постановою Верховного Суду України від 25\~грудня 2013\~року у справі № 6-94 цс 13, за якою Верховний Суд\~України зробив\~правовий висновок, в якому зазначив, що однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. Задовольняючи зустрічний позов ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» суд виходив з наступного. Згідно ч. 3 ст.\~60\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у справі. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» було укладено договір купівлі-продажу залізничних колій від 21.01.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 79. Відповідно до п. 1.1. цього Договору Продавець зобовязується передати майно у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього оговорену грошову суму. П. 1 2 Договору від 21.01.15 р. встановлено, що залізнична колія власн. бази цеха № 2, що відчужується за даним договором, розташовані в районі селища Мирний в м.\~Дніпропетровськ, загальною довжиною 4103 п.м, у тому числі: головна колія (тип рейок Р-50, Р-65): від граничного стовпчика стрілочного переводу\~№\~102 станції Дніпропетровськ-Ліски до стрілочного переводу № 1 3073 м.п.; колія № 2 (тип рейок Р-50): від стрілочного переводу\~№ 1 до початку колій ТОВ «Вініл» 54 м.п.; колія № 4 (тип рейок Р-43): від стрілочного переводу\~№ 2 через стрілочний перевід № 3 до початку колій ТОВ «Симор» 125 м.п.; колія № 5 (тип рейок Р-50): від стрілочного переводу\~№ 5 через стрілочний перевід № 4 до тупика 135 м.п.; колія № 6 (тип рейок Р-43): від стрілочного переводу\~№ 4 до граничного стовпчика 45 м.п.; колія № 7 (тип рейок Р-43, Р-50): від стрілочного переводу\~№ 1 через стрілочний перевід № 2, стрілочний перевід № 5 до тупика 577 м.п.; з'їзд (тип рейок Р-43): від стрілочного переводу\~№ 3 до стрілочного переводу\~№ 6 94 м.п.; звукова та світлова сигналізація залізничного переїзду, що відчужується за даним Договором, розташована по вул. Весніна (селище Мирний). Продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 400\~000,00 (чотириста) грн., з яких 200\~000,00 грн. Покупцем перераховано на розрахунковий рахунок Продавця до підписання цього договору, а решту 200\~000,00 грн. Покупцем перераховано на розрахунковий рахунок Продавця під підписання цього Договору. (п. 2.1. Договору купівлі-продажу). Відповідно до Акту № 1 приймання передачі до договору купівлі-продажу залізничних колій від 21.01.2015 р. майно було передано від Покупця Продавцеві. Окрім того, ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» було передано продавцем Технічний паспорт підїзного та внутрішніх залізничних колій ділянки № 2 ДП «Локомотив» ТОВ «ДППЗТ» в м. Дніпропетровську станом на 27.03.2008 р., складений ВАТ «ДНІПРОВНІПІЕНЕРГОПРОМ» (Ліценція серія АВ № 342056, Ліцензія серія АБ № 767153). Також встановлено, що на момент укладання Договору купівлі-продажу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» було власником відчужуваної залізничної колії, що підтверджується довідкою, виданою Регіональним відділенням по Дніпропетровській області Фонду державного майна України від 25.08.2004 р. № 12/7-4214, Договором купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського орендного підприємства промислового залізничного транспорту від 01.08.1994 р., зареєстрованого в другій державній нотаріальній конторі за № 8-11, Свідоцтвом на майно цілісного майнового комплексу орендного підприємства промислового залізничного транспорту від 01.08.1994 р. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, судом встановлено, що сторони договору купівлі-продажу залізничної колії від 21.01.2014 р. досягли усіх істотних умов договору купівлі-продажу, тобто договір є укладеним, факт передачі права власності на залізничну колію ТОВ «АЛЬЯНС СИНТЕЗ» підтверджується матеріалами справи. В той же час судом було встановлено, що залізнична колія була реалізована як рухоме майна та, відповідно, не була зареєстрована нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у встановленому законом порядку. ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» пояснило суду, що реалізація залізничної колії як рухомого майна відбувалася за ініціативою ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту», яке вважає вказане майно рухомим, посилаючись на зміст терміну «залізнична колія», наведений у пункті 1.1 Інструкції з улаштування та утримання колії залізниць України, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.12.2005 р. № 427-Ц. Відповідно до вказаної норми, залізнична колія уявляє собою інженерну споруду, яка складається з двох елементів: верхня будова - рейки, стрілочні переводи, підрейкова основа зі скріпленнями і баластна призма і нижня будова - земельне полотно, водовідвідні та штучні споруди. Виходячи з цього, обєктом нерухомості, у розумінні частини 1 ст. 181 Цивільного кодексу України, є залізнична колія, яка має обидві складові: верхню і ніжну будівлю, оскільки, лише в такому вигляді згадана інженерна споруда не може бути переміщена без знецінення і зміни її призначення, тобто має всі ознаки нерухомої речі. Відчужуване за договором купівлі-продажу залізничної колії майно на думку ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту» відноситься до верхньої будівлі залізничної колії, воно може вільно переміщуватись у просторі, тому є рухомим майном, у розумінні частини 2 ст. 181 Цивільного кодексу України. В той же час, нижня частина залізничної колії за договором від 21.01.2015 р. не відчужувалось. Суд критично ставиться до відношення залізничної колії до обєктів рухомого майна та до доводів ТОВ «Дніпропетровське підприємство залізничного транспорту», оскільки твердження щодо не відчуження нижньої частини залізничної колії спростовується як самим договором купівлі-продажу від 21.01.2015 р., так і Технічним паспортом від 27.03.2008 р. Суд зазначає, що залізнична колія власного цеху бази № 2, загальною довжиною 4103 п.м., які складаються з рельс типа Р-65, р-50 на залізобетонних та дерев'яних шпалах, стрілочних переводів є господарськими спорудами, нерозривно пов'язаними з земельною ділянкою, на якій вони розташовані, так як встановлені на спеціальному земляному насипу. Переміщення елементів залізничного путі (рельс, стрілочних переводів, дерев'яних та залізобетонних шпал) із земельної ділянки, на якій вони розташовані (земельного насипу) веде до повної зміни цільового призначення такого майна, втрати назви майнового об'єкту як залізничний путь, та його знецінення. Відтак,

Outcome: approved