Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Казанківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому посилаючись на право на спадщину як спадкоємця за законом після смерті сестри - [PERSON], що мала місце [INFO], та на відмову нотаріуса видати їй свідоцтва про право на спадщину, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6,6096 га, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, набуту у власність спадкодавцем[PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 02.11.2007 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що після смерті сестри звернулася до приватного нотаріуса Рожко О.О. Казанківського районного нотаріального округу з проханням видати їй свідоцтво про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку. Однак державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що не було надано оригіналу Державного акту на право власності на відповідну земельну ділянку. Посилаючись на те, що Державний акт було втрачено її сестрою, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач Казанківська селищна рада Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до вимог ч.1,ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02 листопада 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010701601885, громадянка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, площею 6,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2014 року [PERSON] померла [INFO] у віці 73 років в смт. Казанка Миколаївської області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 лютого 2014 року, власником земельної ділянки розміром 6,6096 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Казанківської селищної ради Миколаївської області - зазначена [PERSON]. Дата державної реєстрації земельної ділянки вказана 02.11.2007 року. До витягу додано кадастровий план відповідної земельної ділянки. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області від 05.10.2007 року за №574-р. В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області 02 листопада 2007 року на ім'я [PERSON], остання за життя втратила. Як видно з матеріалів спадкової справи за №64/2014 до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Рожко О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернулася 02.06.2014 року [PERSON] (сестра спадкодавця). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 6,6096 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 16.03.2015 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але за життя втратила державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її ім'я 02.11.2007 року. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі спадкоємцю [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, тому існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою нею судового збору, в розмірі 1353 грн. 46 коп.

Outcome: approved