Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 12 серпня 2014 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS]. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 12 серпня 2014 року [PERSON] сплатила [PERSON] 20000 грн. вартості житлового будинку. [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надала [PERSON] розписку про отримання грошей в сумі 20000 грн., передала ключі від житлового будинку з господарськими будівлями та технічний паспорт на нього, при цьому зобов'язалася пізніше, до 31 грудня 2014 року, нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному об'ємі договір купівлі-продажу. На даний час відповідач відмовляється оформити нотаріально договір купівлі-продажу. Тому вона просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, а також визнати за нею право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву із проханням вирішити справу в її відсутність і задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2014 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку ціною 20000 грн. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передала продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів у розмірі 20000 гривень, взамін фактично отримала придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.3), копією рішення Іллінецького районного суду від 08 жовтня 2014 року про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок,розташований по [ADDRESS] (а.с.4,5), копією техпаспорта на житловий будинок (а.с.6-9), копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошей в сумі 20000 грн. в рахунок придбаного житлового будинку (а.с.10), копією витягу з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11,12). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає вимоги позивача доведеними, тому слід визнати дійсним факт укладення позивачем 12 серпня 2014 року із відповідачем договору купівлі-продажу житлового будинку, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved