Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 28 вересня 1993 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. 23 червня 2004 року в них народився син [PERSON], 18 квітня 2009 року - донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. Спільне майно вони поділять добровільно. Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовженні та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що відповідач порушив подружню вірність. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже можливе. Вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав. Відповідно\~до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 28 вересня 1993 року сторони уклали шлюб (а.с.3). 23 червня 2004 року в них народився син [PERSON] (а.с.4), 18 квітня 2009 року - донька [PERSON] (а.с.5). Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачкою. Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved