Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Луковець-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по вул. Свободи, 4, в с. Луковець-Вишнівський Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме: житловий будинок (літ. А) площею 48,6 кв. м, в т. ч. житловою площею 33,9 кв. м, комору-стайню (літ. Б) площею 36,5 кв. м, стодолу (літ. В) площею 12,9 кв. м, криницю (№ 1), в порядку спадкування після смерті її матері, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 серпня 1996 року у с. Луковець-Вишнівський померла її мама, [PERSON], якій належали вказані житловий будинок та господарські будівлі. Відповідно до заповіту [PERSON] призначила своїми спадкоємцями позивача та її брата, [PERSON] Миколу-Ярослава Миколайовича, який спадщину не прийняв. Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії через те, що право власності спадкодавця на житловий будинок та господарські будівлі не було зареєстровано. Позивач та його представник, [PERSON], в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Луковець-Вишнівська сільська рада Рогатинського району подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника, в якій вказала, що визнає позов повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно з копією свідоцтва про смерть І-НМ № 007612 від 21 серпня 1996 року [PERSON] померла 20 серпня 1996 року в с. Луковець-Вишнівський Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до копії заповіту від 15 серпня 1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Луковець-Вишнівської сільської ради, [PERSON] заповіла одну половину свого майна дочці, [PERSON], а другу половину синові, [PERSON]. Відповідно до довідки № 375, виданої 05.08.2016 року Луковець-Вишнівською сільською радою, [PERSON] на день смерті проживала в с. Луковець-Вишнівський разом із своєю дочкою, [PERSON]. Господарство [PERSON] належало до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року у господарстві проживала [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Луковець-Вишнівської сільської ради посвідчувався та зареєстрований за № 19 від 15.08.1996 року. Згідно з паспортом [PERSON] на день смерті матері зареєстрованим місцем її проживання було с. Луковець-Вишнівський Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР , чинною на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Це означає, що [PERSON] прийняла спадщину [PERSON]. В заяві до приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу від 18 грудня 2015 року [PERSON] Микола-Ярослава Миколайович повідомив, що спадщину своєї матері, [PERSON], не прийняв, претензій щодо частки спадкового майна немає. Постановою № 210/02-31 від 04 серпня 2016 року приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням нею документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі. Згідно з копіями технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 4 по вул. Свободи в с. Луковець-Вишнівський Рогатинського району Івано-Франківської області та довідки № 57, виданої ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2015 року, до його складу входять: житловий будинок (літ. А) загальною площею 48,6 кв. м (розмір житлової площі 33,9 кв. м), комора-стайня (літ. Б) площею 36,5 кв. м, стодола (літ. В) площею 12,9 кв. м, криниця (№1). З довідки КП «Архітектурно-планувальне бюро» № 02-24 від 10 серпня 2016 року вбачається, що житловий будинок побудовано в 1954 році, господарський будинок побудовано в 1964 році без порушення будівельних норм. Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 57 від 14 грудня 2015 року судом встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок № 4 та господарські будівлі за адресою: Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н, с. Луковець-Вишнівський, вул. Свободи, не здійснювалася. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Як зазначено в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що [PERSON] була власником спірних житлового будинку та господарський будівель, судом не встановлено інших осіб, які прийняли спадщину після її смерті, окрім [PERSON], суд дійшов висновку, що позивач набула право власності на спадкове майно і це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved