Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Іваничівського районного споживчого товариства про визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні. Свій позов мотивує тим, що 26 травня 2005 року на аукціоні, організатором якого була Волинська обласна спілка споживчих товариств, вона придбала у власність нерухоме майно, а саме: приміщення магазину «Товари повсякденного попиту» загальною площею 161,3 кв. м., що знаходиться в с.Млинище Іваничівського району Волинської області, яке належало Іваничівському районному споживчому товариству і відносилося до його основних фондів. Факт продажу зазначеного майна з аукціону підтверджується постановою Волинської облспоживспілки від 07.09.2004 р. № 182 «Про продаж основних засобів Іваничівського районного споживчого товариства», договором від 17.05.2005 р. про реалізацію основних фондів, актом №40 приймання-передачі на аукціон основних фондів, аукціонною відомістю від 26.05.2005 р., протоколом №2 аукціону продажу з приміщення магазину в с.Млинище від 26.05.2005 р. Відповідно до протоколу №2 від 26.05.2005 р. між нею як переможцем аукціону та Іваничівським РСТ в особі голови правління [PERSON] 27 травня 2005 року був укладений договір купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України. За умовою договору вона зобовязана сплатити Іваничівському РСТ ціну продажу майна, тобто 12540 грн. в зазначений в договорі строк, а продавець передати приміщення магазину. Після сплати всієї необхідної суми приміщення магазину було передано за актом від 27.05.2005 р. приймання-передачі основних засобів від продавця до покупця. Однак, на даний час вона не може зареєструвати право власності на приміщення магазину, так як договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, а нотаріус відмовляється його посвідчувати в зв'язку з відсутністю у продавця правовстановлюючого документа. У звязку з наведеними обставинами виникла необхідність визнання права власності на приміщення магазину в с.Млинище Іваничівського району в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав. Представник відповідача- Іваничівського районного споживчого товариства позов визнала, не заперечила відносно визнання за позивачем права власності на приміщення магазину в с.Млинище. При цьому пояснила, що дійсно Іваничівському РСТ належало приміщення магазину в с.Млинище, яке вони реалізували на аукціоні 26 травня 2005 року. На даний момент приміщення магазину на балансі Іваничівського РСТ не значиться. Не може пояснити, чи даний магазин був побудований РСТ , чи його побудував колгосп і передав РСТ, не знає чи виділялася під будівництво магазину земельна ділянка, оскільки документи не збереглися. Не збереглися також документи про сплату [PERSON] Іваничівському РСТ всієї вартості магазину . Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу № 2 від 26 травня 2005 року проведення аукціону по продажу приміщення магазину в с.Млинище, організатором якого була Волинська обласна спілка споживчих товариств, переможцем є [PERSON] , яка його придбала за 12540 грн. Покупцю було необхідно сплатити Іваничівському РСТ вказану суму у визначений строк. ( а.с. 9) 27.05.2005 року був укладений договір купівлі-продажу між продавцем і покупцем.( а.с.13) Згідно вищевказаного договору продавець зобовязується передати у власність покупцю приміщення магазину в с.Млинище Іваничівського району , а покупець сплатити ціну продажу майна та прийняти його. В п. 11.1. Договору вказано, що він підлягає нотаріальному засвідченню, якщо покупець є фізичною особою. Вказаний договір нотаріально посвідчений не був. [PERSON] звернулася до КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію прав на обєкт нерухомого майна і 06 жовтня 2011 року прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Іваничівський р-н, с.Млинище вул.Шахтарська, 53 а . В рішенні про відмову зазначено, що у проведенні державної реєстрації прав може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам, установленим Положенням та іншими нормативно-правовими актами або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, якщо не проведено технічну інвентаризацію обєкта, якщо договір купівлі-продажу, однією із сторін якого є фізична особа, нотаріально не посвідчений. Одночасно вказані підстави відмови - до заяви представлено договір купівлі-продажу від 27.05.2005 р., який нотаріально не посвідчений, технічна інвентаризація нерухомого майна не проводилася.(а.с.17) Постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2012 року [PERSON] в нотаріальному посвідченні договору від 27 травня 2005 року купівлі-продажу приміщення магазину було відмовлено через ненадання всіх необхідних для вчинення нотаріальних дій документів.(а.с.18) Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 4 статті 203 ЦК України зазначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно п.2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Статтею 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про натаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В ході розгляду справи встановлено відсутність первинних правовстановлюючих документів на майно та технічних документів на приміщення магазину, зокрема, рішення сільської ради про виділення земельної ділянки під будівництво магазину, будівельного паспорта, акту Державної комісії здачі в експлуатацію, крім того відсутнє документальне підтвердження про сплату [PERSON] грошових коштів за придбане майно. Таким чином, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу приміщення магазину сторони не мали можливості в зв'язку з відсутністю у продавця правовостановлюючих документів на приміщення магазину. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо : захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів,що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не набула належним чином право власності на нерухоме майно, тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed