Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою і просила встановити факт законного набуття права власності в порядку спадкування на частку, що становить 12/25 житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з наступних об'єктів: «А» - житловий будинок, загальною площею 35,8кв.м. та житловою площею 26,3кв.м., «а1»- тамбур; «а3»- сарай, «Б» - сарай; «П1» - погріб з шиєю, хвіртка №3 та ворота № 4. На обґрунтування своєї заяви повідомила, що вона являється власницею 12/25 частин житлового [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину Р №1987 від 31.10.1989 року та свідоцтва про право на спадщину Р № 144 (ВМК № 098033) від 15.09.2009 року. Однак, відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо даного об'єкта нерухомого майна не містять чіткої розшифровки об'єктів нерухомості що входять до його складу. Відсутність таких відомостей перешкоджає їй розпорядитися своєю часткою. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Другої тростянецької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від завідувача нотаріальної контори Кощеєвої Г.С. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника контори та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3, п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою і проводиться вона на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, передбачає, що факт права власності може бути встановлений судом у разі невизначення законом іншого порядку його встановлення та для забезпечення виникнення особистих майнових прав фізичних осіб і за відсутності спору про право. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власницею 12/25 частин житлового [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.10.1989 року та свідоцтва про право на спадщину ВМК № 098033 від 15.09.2009 року. Однак, відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо даного об'єкта нерухомого майна не містять чіткої розшифровки об'єктів нерухомості що входять до його складу. Відсутність таких відомостей перешкоджає їй розпорядитися своєю часткою. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 78860387 від 25.01.2017року видно, що [PERSON] є власником 12/45 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину Р № 1978 від 31.10.1989 року, виданого Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину Р № 1-1444 (ВМК 098033) від 15.09.2009 року, виданого Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою. З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виконаного станом на 04.09.2017 року [PERSON] (інвентаризаційна справа 209-17-ТП) видно, що даний житловий будинок складається з наступних об'єктів: «А» - житловий будинок, загальною площею 35,8кв.м. та житловою площею 26,3кв.м., «а1»- тамбур; «а3»- сарай, «Б» - сарай; «П1» - погріб з шиєю, хвіртка №3 та ворота № 4. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Встановлення факту, про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на розпорядження належною їй часткою нерухомого майна, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved