Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що [INFO] в померла її тітка [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої увійшла земельна ділянка площею на території Пісківської сільської ради, право власності на яку посвідчено державним актом серії Р2 №639669. Будучи спадкоємцем за законом заяву про прийняття спадщина в нотаріальну контору своєчасно вона не подала, оскільки хворіла. Посилаючись на те, що вказані обставини є поважними, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Буринського районного суду від 23.03.2020 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено [PERSON] .. Ухвалою Буринського районного суду від 11.03.2021 року первісного відповідача Пісківську сільську раду Буринського району Сумської області замінено на правонаступника - Буринську міську раду Сумської області. [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Буринської міської ради про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. Суд визнав можливим розгляд справи провести без його участі за наявними доказами. Третя особа [PERSON] в задоволенні позову заперечень не мав, просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Кролевець Сумської області померла [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, довідкою про місце проживання спадкодавця №332 (а.с.8,10). За життя, [PERSON] посвідчила в Пісківській сільській раді Буринського району Сумської області заповіт, зареєстрований в реєстрі за №24 від 19.04.2007 року, яким належний їй будинок та земельну ділянку біля будинку заповіла [PERSON] , що вбачається з копії заповіту та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.25,35). Наявність обставин, які б свідчили про прийняття спадщини останнім після смерті [PERSON] судом не встановлено, так як згідно довідки дирекції будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів [PERSON] з 29.04.2007 року і до дня смерті проживала в будинку - інтернаті, а письмовою заявою [PERSON] підтверджено, що спадщину він не приймав. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 22.12.2018 року, яке набрало законної сили 29.01.2019 року, встановлено юридичний факт про те, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13,14). Враховуючи, що спадкоємець за заповітом спадщину після померлої [PERSON] не прийняв, а в заповіті на його користь вся спадщина охоплена не була, право на спадкування за законом одержала позивачка, являючись рідною племінницею спадкодавця. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і протягом 2011-2016 років неодноразово перебувала на лікуванні, у тому числі стаціонарному, що підтверджується копіями медичної карти хворого, епікризами історії хвороби, консультативними висновками та довідкою до акта огляду МСЕК (а.с.15-18,59,72-82). Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сталої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. При цьому, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй Постанові від 17.10.2018 року в справі №681/203/17-ц, принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Виходячи з наведеного та враховуючи, що спадщина до теперішнього часу є відкритою і судом не встановлено фактичних даних про її оформлення іншими особами, а [PERSON] пов`язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме її майно виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є, суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений нею з поважних причин наведених вище, так як вони були для неї об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved