Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначив, що 3 грудня 2005 року померла її мати [PERSON], 9 липня 2008 року помер батько [PERSON], які проживали в [INFO]. Після їх смерті відкрилася спадщина на належні їм земельні ділянки, на які видано державні акти серії ЯБ № 626175 та ЯБ № 626176. Вона (позивач) спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на земельні ділянки площами 6,4069 га та 6,38 га, які на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 626175 та ЯБ № 626176 належали [PERSON] та [PERSON] відповідно. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов [PERSON], просив його задовольнити, справу розглянути без участі їх представника. Представник відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними в справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 6,4069 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Держанівської сільської ради Чернігівської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 626175 (а.с. 10) та повідомленням відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області (а.с. 14). 3 грудня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка проживала в [INFO], за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 20 вересня 2016 року (а.с. 28; 29-30), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції, що діяла на час смерті [PERSON]І.) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Разом з нею був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON], що підтверджується копією довідки виконкому Держанівської сільської ради № 1138 від 27 листопада 2008 року (а.с. 34). Таким чином, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та успадкував належну їй на підставі державного акту серії ЯБ № 626175 земельну ділянку площею 6,4069 га. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку, успадковану ним після смерті дружини. 9 липня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). З копії спадкової справи № 967/2008 до майна померлого [PERSON] (а.с. 33-35) вбачається, що спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки в звязку з тим, що державний акт серії ЯБ № 626175 виготовлений у порушення вимог ст. 25 ЦК України, тобто виданий на імя [PERSON] після її смерті, а у державному акті серії ЯБ № 626176 є закреслені цифри і дописки, які не застережені підписом відповідної посадової особи і не завірені печаткою установи, яка видала документ, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1429/02-31 від 21 липня 2016 року (а.с. 12) та № 1684/02-31 від 9 жовтня 2014 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved