Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 17 липня 2001 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , і на підставі зазначеного договору він набув право власності на вказане житлове приміщення. На той час вона перебувала у шлюбі зі своїм чоловіком, квартира була придбана на спільні кошти у сумісну власність. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27. 03. 2013 року шлюб було припинено, і на підставі договору купівлі - продажу, укладеним між нею та [PERSON] , 26. 07. 2019 року вона придбала 1/2 частку вказаної квартири, в результаті чого стала власницею цілої квартири. На сьогоднішній день колишній власник житла відповідач [PERSON] звільнив житлове приміщення у вказаній квартирі, але з реєстраційного обліку не знявся. За цих обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином на сайті Бердянського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності, та у відповідності до ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] зміни [ADDRESS] ( до зміни назви [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі - продажу від 26. 07. 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Градовою В. Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1128. Право власності [PERSON] на вказане житло підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.07. 2019 року, реєстраційний номер 1881131523104. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 2565 від 20. 08. 2019 року, виданої директором КП «Житлосервіс -2А», за вказаною вище адресою зареєстрований, крім власника, колишній власник квартири [PERSON] , 1965 р. народження. Згідно укладеного 17. 07. 2001 року договору купівлі - продажу вказаної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Мягченко С. Г., реєстр № 39016, [PERSON] та [PERSON] продали її [PERSON] , при цьому у п. 10 Договору сторони передбачили, що продавці зобов`язуються звільнити згадану квартиру і виписати всіх прописаних по вищевказаній адресі осіб не пізніше 27 липня 2001 року, проте до теперішнього часу [PERSON] з реєстрації не знявся. Згідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім`ї власника відповідного будинку (квартири). Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою). Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. На сьогоднішній день відповідач не має самостійного права на вищевказане житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України). Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення відповідач втратив і право користування цим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що реєстрація відповідача за відсутності на це згоди власника квартири порушує право останнього на безперешкодне користування та розпорядження своєю власністю.

Outcome: approved