Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком її сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з нею. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.11.2019 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи 11.11.2019 р. (дня звернення з заявою про видачу судового наказу) і до повноліття дитини. Однак в добровільному порядку відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, тобто регулярним лікуванням сина. Вважає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і законом не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, які мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. А тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витати на дитину - [PERSON] [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак телефонограмою повідомив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини не визнає, свою правову позицію щодо позовної заяви, яка викладена у відзиві на позовну заяву, підтримує та просить розглянути справу без його участі у зв`язку з зайнятістю на роботі. У відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем до позовної заяви додано медичні документи відносно сина, одні з яких підтверджують факт лікування сина за часи перебування сторін у шлюбі, інші медичні документи лише підтверджують факт обстеження, а не лікування сина. Надані фіскальні чеки свідчать про придбання ліків для лікування застуди, але не надано жодного медичного документу на підтвердження застудного захворювання сина та рекомендацій лікаря щодо призначення медичних препаратів, придбаних за вказаними чеками. Вважає, що позивачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів щодо понесених нею витрат на лікування сина. Також вказав, що працює за трудовим договором в ТОВ «Союз-Авто», його заробітна плата після утримання з неї податків та аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] становить 2 680-2 970 гривень на місяць, що не дозволяє здійснювати утримання ще й додаткових витрат на утримання дитини, інших джерел доходу та нерухомого майна у власності він не має. Крім того, вказав, що позивач не повідомила суд про те, що інвалідність сина настала внаслідок травми, отриманої на території комунального підприємства, яке частково відшкодувало витрати на лікування дитини, отже визнало себе винним. Однак вимог до комунального підприємства позивач не заявила. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши позивача, враховуючи позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а. с. № 4). Після розірвання між сторонами шлюбу дитина проживає з позивачем. Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.11.2019 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи 11 листопада 2019 року (дня звернення з заявою про видачу судового наказу) і до повноліття дитини (а. с. № 11). Як зазначила позивач, відповідач добровільно участі в додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами, тобто регулярним лікуванням сина, не приймає. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України). Отже, крім аліментів на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Вищевказане положення СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відноситьвипадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо, тобто перелік таких обставин не є вичерпним. Відповідно виписного епікризу № історії 4498 [PERSON] , 2007 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Обласної офтальмологічної лікарні Миколаївської області з 09.10.2013 по 13.10.2013, діагноз: проникаюче поранення рогівки OS, травматична катаракта OS, виписаний на лікування в дитяче офтальмологічне відділення Спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ». Згідно виписок № 1326, № 1685 із медичної карти стаціонарного хворого в поліклініку за місцем проживання, виданих Українським медичним центром дитячої офтальмології та мікрохірургії ока Спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ», [PERSON] знаходився на лікуванні в офтальмогічному відділенні з 14.10.2013 по 28.10.2013 та з 17.12.2013 по 20.12.2013, йому проведено оперативне лікування 24.10.2013 та 19.12.2013, анамнез хвороби: травма 09.10.2013 (наткнувся на металевий штир від металевої сітки) (а.с. № 114, 15). Відповідно до епікризів (виписок) з історії хвороби № 3384, № 6799, № 10728, виданих Київською клінічною офтальмологічногю лікарнею «Центр Мікрохірургії ока», [PERSON] знаходився на лікуванні з 13.03.2014 по 14.04.2014, з 07.07.2014 по 14.07.2014, з 10.11.2014 по 13.11.2014, анамнез: зниження зору на OS (а. с. № 11, 12, 13). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11.06.2014 р. УПСЗН Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на ім`я [PERSON] , її син [PERSON] , 2007 року народження, має статус дитини з інвалідністю, йому було призначено державну соціальну допомогу з 29.05.2014 по 28.05.2019 в розмірі 1 307,30 грн., яку продовжено з 29.09.2019 по 28.05.2024 в розмірі 2 061, 40 гривень (а. с. № 9). Як вбачається з копії консультативного висновку спеціаліста № 15 від 10.04.2019 р., виданого Обласною офтальмологічною лікарнею Миколаївської області, рекомендовано продовжить хворому [PERSON] інвалідність на п`ять років (а. с. № 20). Відповідно до довідки № 85562, виданої 17.10.2019 Комунальним закладом «Южноукраїнська міська лікарня», відносно [PERSON] , [INFO] , останній має діагноз: опероване відшарування сітківки, кератопатія, рубець рогівки (наслідок тяжкої травми лівого ока), дитина з інвалідністю, потребує регулярного лікування в Центрі мікрохірургії ока в м. Київ (а. с. № 7). Отже, необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме необхідністю регулярного лікування дитини. Згідно довідки від 20.07.2020 р., виданої Департаментом соціальних питань та охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в даній установі та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, її розмір на червень 2020 року становив 2 255,60 гривень, з січня 2019 року по жовтень 2019 року включно отримувала державну допомогу малозабезпеченим сім`ям розмір, якої в середньому складав 746 гривень. Невизнаючи позовні вимоги, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що позивачем до позовної заяви додано медичні документи відносно сина, одні з яких підтверджують факт лікування сина за часи перебування сторін у шлюбі, інші медичні документи лише підтверджують факт обстеження, а не лікування сина. З даними твердженнями відповідача суд не може погодитися, оскільки надані позивачем медичні документи, підтверджують відповідний стан здоров`я дитини, причину такого стану здоров`я та підставу інвалідності, тривалість хвороби і свідчать про необхідність додаткових витрат на регулярне лікування в Центрі мікрохірургії ока в м. Київ. Натомість суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що надані позивачем фіскальні чеки свідчать про придбання медичних препаратів для лікування застуди, але не свідчать про те, що дані ліки були придбані для лікування сина (а. с. № 21). Також суд не приймає до уваги надані позивачем копії протоколів обстеження ЕЕГ від 14.04.2018, та від 28.08.2018, та копію результатів лабораторних досліджень, оскільки з них не вбачаються підстави даних обстежень, а з копії аркуша амбулаторної карти хворого не можливо зрозуміти кого саме вона стосується (а. с. № 17, 18, 19). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком малолітньої дитини, і зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на сина, пов`язаних з його лікуванням. А тому, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття. Посилання відповідача на те, що він працює за трудовим договором в ТОВ «Союз-Авто», його заробітна плата після утримання з неї податків та аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] становить 2 680-2 970 гривень на місяць, відсутність інших джерел доходу та нерухомого майна у власності, не можуть бути прийняті судом як обставини, які унеможливлюють сплату відповідачем додаткових витрат на сина. Будь-яких доказів щодо стану здоров`я відповідача або наявність інших обставин, які б позбавляли його можливості виконувати свій обов`язок, передбачений ст. 185 СК України, відповідачем суду не надано. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину з дня звернення до суду з даним позовом, то вони задоволенню не підлягають, так як додаткові витрати на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не є аліментами, а тому на них не розповсюджується положення ст. 191 СК України, яка передбачає присудження аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А від так, додаткові витрати на дитину стягуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, звільнена.

Outcome: partial