Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати факт виникнення та існування трудових правовідносин між нею та відповідачем, визнати незаконним наказ про звільнення № 340/к від 14.11.2013 року, та зобовязати відповідача прийняти та оплатити листок непрацездатності по вагітності та пологам серії АГА № 581290 від 29.10.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що наказом № 178 від 18.06.2012 року її було поновлено на посаду начальника юридичного відділу ВАТ «Харківський науково - дослідний та проектно - конструкторський інститут «Енергопроект». Після звернення до відповідача з проханням прийняти та оплатити листок непрацездатності від 29.10.2013 року, [PERSON] отримала відмову у звязку з тим, що судове рішення про поновлення на роботі після його виконання було скасовано вищою інстанцією. Через те, що факт допущення до роботи у звязку із поновленням на підставі судового рішення є самостійною підставою виникнення трудових правовідносин, вважає такі дії відповідача незаконними. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що поновлення позивача на роботі відбувалося на виконання судового рішення, яке у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції. Під час нового розгляду справи судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі. Після набрання законної сили судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], відпала підстава існування наказу про поновлення на роботі, тому на законних підставах було видано наказ про його скасування. Крім того, після повідомлення про скасування наказу про поновлення на роботі [PERSON] отримала на руки трудову книжку, оформлену відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку з тим, що листок непрацездатності від 29.10.2013 року надійшов до ВАТ «Харківський науково - дослідний та проектно конструкторський інститут» після скасування судового рішення про поновлення на роботі, у його прийнятті та проведенні відповідних виплат у порядку, передбаченому для осіб, що застраховані у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, було правомірно відмовлено. Крім того, представники відповідача посилалися на те, що на час видання листка непрацездатності від 29.10.2013 року позивачу було достовірно відомо про скасування судового рішення про поновлення на роботі, тому позивач не позбавлена була права отримати довідку лікувального закладу встановленого зразка та звернутися за призначенням допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами до органу соціального захисту населення. Представник третьої особи - Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду страхування з тимчасової втрати працездатності проти позову заперечував. Пояснив, що у звязку із скасуванням судового рішення про поновлення на роботі, позиція позивача щодо продовження існування трудових відносин є безпідставною. Також пояснив, що діючим законодавством передбачено виплату допомоги по вагітності та пологах застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Оскільки трудові відносини між позивачем та відповідачем припинилися, тому відсутні і правові підстави щодо прийняття листка непрацездатності. Представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради повідомив суду, що [PERSON] знаходиться на обліку у відповідному управлінні у звязку із наявністю у неї двох неповнолітніх дітей. З 01.02.2014 року знаходиться на обліку як жінка, яка не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. З питань отримання допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами до управління не зверталася, відповідних документів не надавала. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслушавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про необхідність у відмові в задоволенні позову з наступних підстав: Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року по справі № 2029/2-946/11 в задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним наказу про прийом на роботу в частині визначення строку дії трудового договору та наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] був задоволений частково: визнані незаконними накази ВАТ ХІ «Енергопроект» № 510/к від 01.12.2009 року та № 458/к від 01.12.2010 року, поновлено [PERSON] на посаді начальника юридичного відділу ВАТ ХІ «Енергопроект», зобов'язано ВАТ ХІ «Енергопроект» провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду. На виконання зазначеного рішення суду апеляційної інстанції 18 червня 2012 року ВАТ «Харківський науково - дослідний та проектно конструкторський інститут» видано наказ № 178/к про поновлення [PERSON] на роботі. Відповідно до змісту наказу № 178/к від 18.06.2012 року про поновлення на роботі підставою його видання було рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року. Наказом від 19.06.2012 року № 182/к [PERSON] надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 квітня 2013 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року було скасоване, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2013 року, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року залишено без змін. Ухвала Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2013 року не оскаржувалася позивачем у касаційному порядку. У звязку із скасуванням підстави для видання наказу про поновлення на роботі та відмовою у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, наказом № 340/к від 14.11.2013 року скасовано наказ № 178/к від 18.06.2012 року про поновлення на роботі [PERSON] Листом від 14.11.2013 року за вих. № 22110-6087 позивача було повідомлено про скасування наказу про поновлення на роботі та запропоновано з'явитися до ВАТ ХІ «Енергопроект» для отримання трудової книжки. За змістом ст. 380 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Статтею 239 КЗпП України встановлені обмеження повороту виконання судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Разом з тим, обмежень щодо судових рішень немайнового характеру не встановлено. Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання незаконним наказу № 340/к від 14.11.2013 року, в зв'язку з відсутністю правової підстави для продовження трудових правовідносин. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що допущення до роботи є самостійною підставою для виникнення трудових правовідносин, оскільки трудові відносини працівника після його поновлення на роботі за рішенням суду мають особливості. Згідно ч. 4 ст. 24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним навіть тоді, коли наказу чи розпорядження про прийняття на роботу не було видано, але працівника фактично допущено до роботи. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. За таких умов, суд приходить до висновку, що у випадку поновлення працівника на роботі за судовим рішенням розпорядження власника або уповноваженого органу відсутнє. Інших доказів, що підтверджують наявність трудових відносин між позивачем та відповідачем, [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надала. Cтосовно призначення та виплати відповідачем допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГА № 581290 від 29.10.2013 року, виданого Комунальним закладом охорони здоровя Харківської міської поліклініки №18, суд зазначає наступне: Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» законодавство України, що регулює відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Положеннями частини 1 статті 4 Закону визначено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством. Так, відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Представниками застрахованих осіб є профспілки або їх об'єднання чи інші уповноважені найманими працівниками органи (представники). Пунктом 8 даної статті Закону встановлено, що страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом. Згідно зі статтею 38 Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Страховий випадок [PERSON] настав 29.10.2013 року на підставі листка непрацездатності серії АГА № 581290 вже після набрання законної сили судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі. Тому, суд вважає дії відповідача щодо відмови у прийнятті та призначенні допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності серії АГА № 581290 від 29.10.2013 року є такими, що відповідають вимогам діючого законодавства. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, не доведено неправомірність дій відповідача, не доведено наявності підстав для зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Outcome: dismissed