overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за заповітом нерухомого майна, що належало [PERSON], яка померла 16 жовтня 2006 року, та з поважних причин пропустила встановлений ст.1270 ЦК України строк для подачі заяв про прийняття спадщини. Особи, які беруть участь у справі про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору-доручення від 10.04.2017 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач - Малорублівська сільська рада Котелевського району Полтавської області 10.05.2017 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Стаття 1270 ЦК передбачає, що\~ для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття . Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. \~ \~ \~ \~Частиною 3 ст. 1272 ЦК передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, слід констатувати про відсутність фактичних даних, що визнання відповідачем позову порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та суперечить закону, тому позов підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, \~ а тому необхідно визначити позивачу додатковий строк,\~ достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за заповітом нерухомого майна, що належало [PERSON], яка померла 19.03.2005 року, та з поважних причин пропустила встановлений ст.1270 ЦК України строк для подачі заяв про прийняття спадщини. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 30-33). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 17.06.2016 року (а.с. 4), подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її та позивача участі (а.с. 26). Відповідач - Великорублівська сільська рада Котелевського району Полтавської області 12.10.2016 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 23). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 18.10.2016 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 34). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача та розірвання договору, посилаючись на те, що 12.06.2013 року вона уклала договір з [PERSON] про встановлення металопластикового балкона, внесла авансовий платіж у сумі 2500 грн., а потім уклала кредитний договір для того щоб сплатити установку балкона, сплатила 5500 грн. Загальна сума яка була сплачена позивачкою 8800 грн. Згідно до укладеного договору відповідач повинен був надати обумовлений виріб та встановити його. 20.08.2013 року позивачці привезли металопластиковий балкон, який не змогли встановити, так як він не підходив за розмірами, хоча відповідач знімав виміри сам. Балкон також не відповідав обумовленим характеристикам. Після чого відповідач зник, перестав виходити на зв»язок, балкон не замінив, уникає будь-яких контактів з позивачкою. Позивачка просить розірвати договір укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 8800 грн. та у відшкодування моральної шкоди 8000 грн. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву в якій позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що 12.06.2013 року позивачка уклала договір з [PERSON] про встановлення металопластикового балкона, внесла авансовий платіж у сумі 2500 грн., а потім уклала кредитний договір для того щоб сплатити установку балкона, сплатила 5500 грн. Загальна вартість балкона згідно договору складає 7500 грн. 20.08.2013 року позивачці привезли металопластиковий балкон, який не змогли встановити, так як він не підходив за розмірами, а також не відповідав обумовленим характеристикам. Тобто відповідачем не виконані умови договору, в добровільному порядку виконати умови договору відповідач відмовився, чим заподіяв позивачці матеріальну шкоду у сумі 7500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Що стосується моральної шкоди, в цій частині вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з урахуванням викладеного, а також глибини моральних страждань яких зазнала [PERSON] та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути на її користь суму 1000 грн., яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2013 до [INFO], а потім в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до [INFO]. Просить збільшити розмір аліментів в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановивши його не менше 50%. Розмір стягнених аліментів, а саме часток від доходів відповідача, змінити не просила. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала, суду пояснила, що в зв'язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку необхідно збільшити мінімальний розмір аліментів на одну дитину, з 30% до 50 %. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2013 до [INFO], а потім в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до [INFO]. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесені зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що зазначена обставина є підставою для збільшення розміру аліментів. З таким твердженням погодитися неможна. Оскільки збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів передбаченоюст. 192 СК України. Крім того, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що за рішенням Дніпровського районного суду від 01.06.2000 року [PERSON] повинен виплачувати аліменти на всіх своїх дітей по 1/6 частині від його заробітку на кожного. На даний час [PERSON], яка отримувала аліменти, згідно вищевказаного рішення, втратила право на їх отримання, у зв'язку з тим, що досягла повноліття. Вважає, що потребує збільшення аліментів оскільки її постійні витрати на виховання та розвиток дитини, потреби пов'язані із харчуванням, витрати на одяг, на дошкільні заклади освіти та ін. недостатньо для задоволення зазначених потреб. Тому просила суд задовольнити її вимоги шляхом стягнення з [PERSON] на її користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], до досягнення ним повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, також уточнила свої позовні вимоги, просила суд змінити розмір стягнутих аліментів з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/6 частини всіх видів його заробітку до 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 05.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі, в судове засідання не з`явився, хоча про день розгляду справи у суді був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.06.2005 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно з моменту подачі позову до суду, а також аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно з моменту подачі позову до суду. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При визначенні суми аліментів судом враховується матеріальне, сімейне становище сторін, те, що відповідачем не представлено доказів перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, за таких обставин підлягають стягненню з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позов вмотивовано тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 25 жовтня 1986 року у виконкомі Нанківської сільської ради за а/з № 21, який було розірвано 27 листопада 2007 року. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей - син [PERSON], [INFO], донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які на даний момент є вже повнолітніми та син [PERSON] [INFO], який знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Рішенням Хустського районного суду від 27 листопада 2007 року шлюб між сторонами було розірвано та зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на утримання та виховання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 170 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Крім того рішенням Хустського районного суду від 04.04.2008 року змінено розмір аліментів і зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на утримання та виховання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 250 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. На даний момент вона постійного місця роботи не має, сума аліментів яку сплачує відповідач є незначною, якої недостатньо для утримання сина [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в порядку окремого доручення був допитаний за місцем проживання Бориспільським міськрайонним судом Київської області. З протоколу допиту відповідача від 28.10.2015 року вбачається, що відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2013 р. стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] по 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час ця сума аліментних зобов'язань є малою і не може забезпечити утримання дитини у зв'язку з зростанням споживчих цін та зростанням витрат на проживання дитини. Донька є школяркою і тільки на придбання шкільної форми, одягу, взуття, шкільних аксесуарів потрібні значні кошти. Просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Хустського районного суду, причини неявки суд не повідомив. На підставі наведеного суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 р. стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, аліменти присуджені судом сплачує невчасно. Позивач працює вихователем в дитячому садку, де отримує мінімальну заробітну плату. На сьогодні стягуваних аліментів та її заробітної плати не вистачає для забезпечення мінімальних потреб дитини у харчуванні, лікуванні та загальному розвитку, так як дитина росте та потребує більших витрат. Відповідач є працездатним, постійно виїжджає на заробітки за кордон, інших утриманців немає, тому має можливість сплачувати більший розмір аліментів. Просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату проведення судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду, причини неявки суд не повідомив. На підставі наведеного суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зобов'язання не чинити перешкоди та визнання права власності, посилаючись на наступне. [PERSON] збудувала кафе з літнім майданчиком по [ADDRESS]. Відповідач доводиться рідним сином [PERSON], та фізично допомагав матері як при самому будівництві та і в його організації, тому вважає, що має повне право претендувати на більшу частину збудованого об'єкту. Користуючись своїми цивільними правами, відповідач всяким чином намагається завадити позивачці в реєстрації права власності на об'єкт нерухомості - кафе з літнім майданчиком по [ADDRESS], що змусило її звернутися до суду з відповідними вимогами. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за власні кошти збудувала кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею 6,5 кв.м. по [ADDRESS]. Відповідач всяким чином допомагав матері - [PERSON], при будівництві кафе, знаходив та наймав будівельників, доставляв будівельні матеріали, а все матеріальне забезпечення будівництва здійснювала позивач. Суд вважає намагання відповідача привласнити частину збудованого об'єкта неправомірними та такими, що порушують права позивача, власника будівельних матеріалів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, порушення дії, яка порушує право. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], тим самим захистити її цивільні права, які порушуються та не визнаються відповідачем. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved