Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа УМС України у Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу, від 02.03.2001 р., реєстровий номер 1253, [PERSON] належить житлове приміщення 315 в будинку № 35 по вул. Українська в м. Запоріжжя. 10.08.2004 року в якості члена родини в зазначене житлове приміщення була зареєстрована [PERSON], але з 2011 року відповідач фактично не проживає в зазначеному житловому приміщенні. Будь-яких витрат з оплати комунальних послуг та утриманню квартири вона не несе. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх \~задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~Зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1253, [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно з Реєстраційним написом на правовстановлювальному документі[ADDRESS], яка розташована в м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 35, зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], запис у реєстровій книзі № 187, за реєстровим № 34341 від 05.03.2001 р. Відповідно до довідки Центра обслуговування споживачів МКП «Основаніє» № 2100 від 09.07.2013 р., за адресою [ADDRESS], зареєстрована [PERSON], а також [PERSON], [INFO] Як вбачається з Акту, який наданий ОСББ «Український 35», за адресою [ADDRESS], [PERSON], [INFO] не проживає з 2011 р. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, а отже втратила право користування житловим приміщенням, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved