Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 травня 2021 року близько 16 год. 40 хв. за адресою м. Тернопіль, перехрестя Тарнавського-Київська, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Субару Форестер, р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] . Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СГ «TAC» поліс № АР9846813. Позивачкою подано заяви про відшкодування шкоди до страхової компанії «СГ «TAC» з наданням відповідних копій документів. Станом на сьогоднішній день [PERSON] відшкодовано 3990,00 грн, яка включає в себе збитки по лікуванню 430,00 грн, витрати пов`язанні з лікуванням 3 800,00 грн та частково моральну шкоду в сумі 190,00 грн. З розміром відшкодування позивачка не погоджується та вважає, що на підставі ст. ст. 24, 25, 26-1, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та ст. 1197 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), слід стягнути по тимчасовій непрацездатності [PERSON] грошові кошти в сумі 14 812,88 гривень (18 612,88 грн - 3800 грн = 14 812,88 грн). Обґрунтувала вона вказану суму наступним розрахунком: розмір середньомісячного заробітку [PERSON] за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я складав - 14 413,75 грн (13 347,27 (лютий) + 15 024,72 (березень) + 14 869,26 (Квітень) = 43 241,25/3 = 14 413,75). Даний заробіток становить менше 5 мінімальних заробітних плат, які складають в травні 2021 року 30 000,00 грн (6 000 x 5 = 30 000,00). Враховуючи, що згідно листка непрацездатності серія АДШ № 057844 Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2» [PERSON] перебувала на лікуванні з 20 травня 2021 року по 07 червня 2021 року (включно) - це 12 календарних днів в травні та 7 календарних днів в червні. Середньоденна заробітна плата в травні складає 967,74 грн/день (30 000/31 р.д. = 967,74), а в червні середньоденна заробітна плата складає 1 000,00 грн/день (30 000/30 р.д. = 1 000,00). А тому вважає за необхідне стягнути по тимчасовій непрацездатності [PERSON] грошові кошти за травень в сумі 11612,88 грн (964,74 x 12 = 11 612,88) та за червень в сумі 7 000,00 грн (1 000,00 x 7 - 7000,00). Загальна сума становить 18 612,88 грн, яку слід зменшити на розмір вже виплаченого відповідачем відшкодуванняв розмірі 3 800 грн, а відтак до стягнення підлягає 14 812,88 грн. Окрім цього, внаслідок вчинених [PERSON] протиправних дій, потерпілій та її родині спричинені значні збитки. [PERSON] зазнала моральних страждань, які проявились в порушенні сну, нормального укладу життя, постійних переживань, постійних незручностях, які тривають і по теперішній час. Протиправні дії [PERSON] призвели до виникнення конфліктних стосунків в родині потерпілої. Враховуючи норми ст. ст. 24, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачка просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 740,64 грн (14 812, 88 * 0.05 = 740,64). З огляду на зазначене, [PERSON] просила суд стягнути з АТ «Страхова група «TAC» на її користь суму матеріального збитку в розмірі 14 812,88 грн; суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 740,64 грн. Ухвалою судді від 14 вересня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до АТ «СГ «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 05 жовтня 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю. Покликався на те, що Фондом соціального страхування України позивачці в порядку ст. 24 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було виплачено 100 % середньої заробітної плати, а отже позивачкою не був втрачений дохід внаслідок ДТП. 12 жовтня 2021 року позивачка подала суду відповідь на відзив, у якій покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивачки, адвокат Когут І. В. в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та представника, позов підтримав повністю з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання, у якому просив суд справу слухати за його відсутності. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Позивачці [PERSON] відповідачем було повідомлено, що на підставі п. 1 ст. 36 Закону, на підставі ст. 24 та ст. 26-1 Закону, у AT «СГ «TAC» (приватне) прийнято рішення про страхову виплату на її користь у розмірі 3 990,0 грн. Відшкодування, пов`язане з лікуванням проводиться згідно: - або п. 24.1 ст. 24 Закону згідно обґрунтованих витрат на лікування (на основі пред`явлених чеків) - в такому випадку сума відшкодування становить 430,0 грн; - або п. 24.2 ст. 24 Закону згідно вирахування 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку (6000 грн.), за кожен день лікування (19 днів), підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів - в такому випадку, згідно медичної документації, сума буде становити 3 800,0 грн ((6 000 грн : 30) х 19 дн =3 800,0 грн). Оскільки Законом гарантується страхова виплата, яка передбачає більшу суму виплат, то відшкодування витрат на лікування проводиться згідно п. 24.2 ст. 24 Закону і становить 3 800,0 грн. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому згідно ст. 26-1 Закону становить 3 800,0 грн х 5%=190,0 грн. Із виписки [PERSON] вбачається, що станом на 19 травня 2021 року у неї ЗЧМТ, струс головного мозку, гематома потиличної ділянки голови. Згідно листка непрацездатності серії АДШ № 057844, [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з 20 травня 2021 року до 07 червня 2021 року (включно). Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/9966/21 від 08 червня 2021 року встановлено, що водій [PERSON] 19 травня 2021 року о 15.35 год. в м. Тернополі на перехресті вулиць Тарнавського - Київська, керуючи транспортним засобом марки «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч на забороняючий рух зелений сигнал світлофора, була неуважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не переконалася в безпеці, не побачила та не надала дорогу, допустила наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину дороги з вул. Тарнавського на вул. Київську. Внаслідок наїзду пішохід впала на дорогу, тобто різко змінила напрямок руху та вжила заходів для забезпечення особистої безпеки, тобто своїми діями водій [PERSON] створила аварійну ситуацію для пішохода [PERSON] , чим порушила вимоги п.п. 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП. Також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/10061/21 від 24 червня 2021 року встановлено, що 19 травня 2021 року о 15.35 год. в м. Тернополі на перехресті вул. Тарнавського-Київська водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , будучи причетною до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. Її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Транспортний засіб Subaru Forester, д.н. [NUMBER] , станом на 31 травня 2021 року застрахований у АТ «СГ «ТАС». Як вбачається із довідки про середню заробітну плату (дохід) № 381, виданої 22 червня 2021 року ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» [PERSON] працює на посаді в`язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів у ТОВ «Себн-УА» та отримує заробітну плату у розмірі: за грудень 2020 року (22 робочі дні) - 14 313,96 грн; за січень 2021 року (7 робочих днів) - 5836,49 грн; за лютий 2021 року (10 робочих днів) - 13 347,27 грн; за березень 2021 року (17 робочих днів) - 15 024,72 грн; за квітень 2021 року (23 робочі дні) - 14 869,26 грн; за травень 2021 року (22 робочі дні) - 7 169,87 грн. Середньоденна заробітна плата - 698,63 грн. Згідно довідки № 751, виданої 02 грудня 2021 року ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», [PERSON] (ід.код [NUMBER] ) була відсутня на роботі з 20 травня 2021 року по 07 червня 2021 року на підставі листка непрацездатності АДШ № 057844, згідно якого нараховано 9502,28 грн, з них: 2500,60 грн. - за кошти підприємства і 7001,68 грн. - за кошти Фонду соціального страхування України. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частиною першою ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством (стаття 25 Закону). Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу). Тлумачення статей 22, 23, 25 Закону дає можливість зробити висновок, що [PERSON] , будучи працівником, який працює за трудовим договором, має право на відшкодування за рахунок страховика забезпеченого транспортного засобу шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у вигляді неотриманого доходу - неотриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства про працю. З листка непрацездатності встановлено, що позивачка [PERSON] - працівник ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», у період з 20 травня 2021 року до 07 червня 2021 року (включно) знаходилася на амбулаторному лікуванні. За вказаний період тимчасової непрацездатності з 20 травня 2021 року до 07 червня 2021 року (включно) позивачці було виплачено: страховиком 3 800 грн - розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; підприємством - 2 500,60 грн та Фондом соціального страхування України - 7 001,68 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу). Підпунктом «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок), передбачено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується й в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи із середньої заробітної плати. За загальним правилом пункту 2 (абзаци 3, 4) цього Порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. З наданої суду довідки про середню заробітну плату (дохід) № 381 встановлено, що двома останніми відпрацьованими місяцями, які передували тимчасовій непрацездатності позивачки, є квітень 2021 року та березень 2021 року. У квітні 2021 року позивачці було нараховано 14 869,26 грн, а в березні 2021 року - 15024,72 грн. Кількість робочих днів обраховується у відповідності до листа Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік. Враховуючи кількість робочих днів у березні (22) та у квітні (22) 2021 року, середньоденна заробітна плата позивача у ці місяці мала становити 679,71 грн ((14 869,26 грн + 15 024,72 грн):44 р.д.). Водночас, як вбачається із довідки про середню заробітну плату (дохід) № 381, виданої 22 червня 2021 року ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» [PERSON] у березні і квітні 2021 року відпрацювала 40 робочих днів, а тому, виходячи із цієї обставини, середньоденна заробітна плата позивачки станосить 747,34 грн. Період тимчасової непрацездатності позивачки з 20 травня по 07 червня 2021 року, згідно виробничого календаря становить 13 робочих днів, а тому розмір середньої заробітної плати за час тимчасової непрацездатності позивачи, яка підлягає відшкодуванню згідно із ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 9 715,42 грн. Таким чином, з урахуванням того, що [PERSON] було виплачено: страховиком 3 800 грн - розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; підприємством - 2 500,60 грн та Фондом соціального страхування України - 7 001,68 грн, що разом становить: 13 302,28 грн, їй повністю відшкодовано неотриманий дохід за період тимчасової непрацездатності. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 462/173/19 від 06 травня 2020 року прийшов до висновку, що шляхом виплати соціальної допомоги по тимчасовій непрацездатності працівнику компенсується заробіток (дохід), втрачений у період тимчасової непрацездатності. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» та статтею 988 ЦК України страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, а тому не може бути подвійного страхування. Позивач отримав соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». В частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд відмовляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. У частині 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди тощо. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з частиною першою ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів завдання їй моральної шкоди. Однак, як сам факт завдання особі моральних страждань, так і розмір відшкодування за них, підлягає доказуванню за допомогою відповідних доказів. [PERSON] не довела суду, що дії відповідача призвели до її моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тобто своє право на отримання грошового відшкодування моральної шкоди, що є достатнім для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Разом з тим, позивачка зазначила, що моральна шкода їй завдана вчиненими [PERSON] протиправними діями. Відтак [PERSON] не довела наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача АТ «СГ «ТАС» та завданою їй моральною шкодою. Суд вважає, що відповідач виконав свій обов`язок перед позивачкою щодо відшкодування гарантованого Законом розміру відшкодування моральної шкоди. З огляду на зазначене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «СГ «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed