Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: комунальне підприємство «Чугуївське МБТІ», та просить визначити між нею та відповідачем рівні частки у спільній сумісній власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], та визнати за нею право власності на ? частку зазначеного будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивачка в позові пояснила, що з 05.09.1995 року вона знаходилася з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірваний 10.01.2012 року. Під час шлюбу у 2001 році ними за спільні кошти отримані спільною працею був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який 10.04.2002 року був зареєстрований на праві власності за [PERSON] На теперішній час позивачка бажає вирішити питання про свою частку власності у спільному майні, однак добровільно поділити спільне майно вони не домовилися внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду для захисту свого права. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, шляхом опублікування оголошення в газеті обласного значення. Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував, просив проводити розгляд справи у його відсутність та винести рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с. 34). Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.1995 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 7), шлюб між ними розірваний 10.01.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с. 6). Під час шлюбу у 2001 році сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 26.12.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2332, зареєстрований 10.04.2002 року КП «Чугуївське МБТІ» на праві власності за [PERSON], реєстровий № 107 (а.с. 12). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved