Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача 55 930 грн. 90 коп. боргу за договором позики, 2 740 грн. 57 коп. інфляційних, 5 029 грн. 10 коп. - 3 % річних, а всього 63 700 грн. 57 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.08.2010 року позичила відповідачу грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 55 930 грн, які останній зобов'язувався повернути в строк до 19.10.2010 року. В порушення своїх зобов'язань, відповідач у вищезазначений строк позику не повернув. Зазначає, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора, відповідач зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати. Вказує, що відмовою відповідача у поверненні належних грошових коштів їй була завдана моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях та втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 1000 грн. У судовому засіданні представник позивача зменшив розмір позовних вимог у зв'язку з частковою сплатою боргу, остаточно просив стягнути з відповідача 31 960 грн основного боргу, 2 229,21 - інфляційних витрат та 3 265,17 грн - 3% річних, а також 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати (а.с.32). Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, заперечує проти стягнення 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Свідок [PERSON] - дружина відповідача, в судовому засіданні пояснила, що 07.02.2011 року передала [PERSON] кошти в сумі 3 000 долари США для передачі позивачу [PERSON] в рахунок боргу за розпискою від 17.08.2010 року. Вислухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 17 серпня 2010 року відповідач взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, строком до 19.10.2010 року. Дана обставина підтверджується оригіналом розписки від 17.08.2010 року (а.с.33). Факт написання розписки, отримання коштів, умов користування коштами та обов'язку повернення боргу представник відповідача в судовому засіданні не заперечував. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві отриману за договором позики таку ж суму грошових коштів у порядку та строки, що встановлені зазначеним договором. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв'язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Судом встановлено, що відповідач 07 лютого 2011 року частково сплатив борг, повернувши 3 000 доларів США. Дана обставина не заперечується сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Офіційний курс долара США по відношенню до національної валюти - гривні станом на 27.01.2014 року становить 7,99 грн.. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 31 960 грн 00 коп ( 4 000х7,99) заборгованості за договором позики від 17.08.2010 року обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, визначення в договорі грошових зобов'язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Як вбачається з матеріалів справи, позика надавалась у доларах, а не у національній валюті, і при перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну, враховується офіційний курс гривні до долара, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення. А тому, при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватись індекс інфляції, який установлений відносно гривні, а не іноземної валюти. За вказаних обставин, вимога щодо стягнення інфляційних нарахувань не підлягає задоволенню, оскільки сума боргу у розписці визначена сторонами в іноземній валюті. Вимоги позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми суд вважає обґрунтованими, оскільки відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти у встановлений термін, при цьому обов'язку свого не виконав, прострочив виконання зобов'язання. Згідно розрахунку позивача (а.с.32) 3% від простроченої суми боргу за період з 19.10.2010 року по 07.02.2011 року складає 514 грн 86 коп, за період з 08.02.2011-20.12.2013 року становить 2 750,31 грн, а всього 3 265,17 грн. Суд також не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами по справі, а саме: правовідносини щодо укладення та виконання зобов'язань за договором позики, регламентуються нормами параграфу 1 Глави 71 ЦК України, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення даного виду зобов'язання, як і не передбачено настання такого правового наслідку як відшкодування моральної шкоди і договором позики, укладеним між сторонами, у разі його невиконання. За правилами ст.88 ЦПК України про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 352,25 грн (374,54х35 225,17/37 454,38=352,25). На підставі наведеного,

Outcome: partial