Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі однієї шостої частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач з 03 травня 2019 року перебуваються у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З листопад 2019 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства. Малолітній син [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Вважає, що відповідач, який є працездатним, працює, має на утриманні неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, може сплачувати аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі одієї шостої частини своїх доходів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі однієї шостої частини його доходів, а не в розмірі однієї четвертої частини його доходів, як про це було заявлено в позові, та ухвалити рішення з урахуванням визнання відповідачем зменшених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки на утримання сина [PERSON] аліментів в розмірі однієї шостої частини своїх доходів визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалити рішення, з урахуванням визнання позову відповідачем у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108 (а.с. 19). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 18), в якому відповідач вказаний батьком дитини. Малолітній [PERSON] мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання позивачки (а.с. 28) та актом про проживання від 16 червня 2020 року, що складений КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (а.с. 29). В заявленому позові позивачка стверджує, що малолітній син [PERSON] знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд вважає, що відповідач, який є працездатним, працює, має на утриманні неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі однієї шостої частини його доходів, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Оскільки при зверненні до суду позивачка за законом була звільнена від сплати судового збору, суд, згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, зурахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків мінімальної ставки судового збору, яка встановлена за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved