Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі: банк) про стягнення грошових коштів в сумах 53700грн. строкового вкладу, 11431грн. 48коп. несплачених відсотків, 48939грн. 61коп. відсотків за користування грошами, 21096грн. 63коп. втрат від інфляції. Представники позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що 23 грудня 2009 року між позивачкою та банком був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53700грн. строком до 30 червня 2010 року, про що банк видав квитанцію. Договір банк позивачці не видав, мотивувавши, що необхідний час для його складання та нададуть пізніше, однак так і не надали екземпляр договору від 23 грудня 2009 року. По закінченню терміну дії договору позивачка не отримала грошові кошти вкладу з нарахованими відсотками, знову уклала 30 червня 2010 року з банком договір № 10-980 строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53700грн. під 21% річних строком до 06 липня 2011 року. В цей день позивачка вимагала у співробітників свій екземпляр договору, який їй надали. 12 травня 2011 року позивачка звернулась до банку про повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків по ньому. Відповідями від 23 травня 2011 року та від 21 червня 2011 року їй відповіли, що не можуть повернути вклад та відсотки, оскільки вона не надала підтверджуючого документу про внесення до каси банку грошових коштів, якого їй не видали при підписанні договору. Представники позивачки вважають, що гроші отримані в грудні 2009 року банк не повернув, тому просять стягнути з банку на користь позивачки 53700грн. строкового вкладу, 11431грн. 48коп. несплачених відсотків, 48939грн. 61коп. відсотків за користування грошами, 21096грн. 63коп. втрат від інфляції. Також просять стягнути моральну шкоду в сумі 10000грн., що завдана позивачці через психічні страждання від не отримання власних коштів. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, давши пояснення, що договір від 10 червня 2010 року з позивачем є неукладеним, бо немає жодного належного підтвердження факту внесення позивачем коштів за цим договором на рахунки банку. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.ст.1058,1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Враховуючи викладене, обов'язок банку щодо виплати вкладнику суми вкладу та відсотків виникає у випадку прийняття цих коштів та за наявності документів, які це б підтверджували. Згідно наданих та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що 23 грудня 2009 року між позивачкою та банком був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53700грн. строком до 30 червня 2010 року, що підтверджується квитанцією № 9 від 23 грудня 2009 року про внесення коштів на рахунок банку. Договір банк позивачці не видав, мотивувавши, що необхідний час для його складання та нададуть пізніше, однак так і не надали екземпляр договору від 23 грудня 2009 року. В судовому засіданні сторони цей факт визнавали, представник банку давав пояснення, що договір відсутній в банку через злочинну недбалість працівників, стосовно яких порушено кримінальне провадження. По закінченню терміну дії договору позивачка не отримала грошові кошти вкладу з нарахованими відсотками, знову уклала 30 червня 2010 року з банком договір № 10/980 строкового банківського вкладу, згідно якого банк прийняв вклад в сумі 53700грн. під 21% річних строком до 06 липня 2011 року. Цей договір наданий та досліджений. Посилання представника банку на те, що за останнім вказаним договором гроші в банк не поступали не можуть бути взяті до уваги судом, бо гроші які отримав банк 23 грудня 2009 року від позивачки, що підтверджено квитанцією, банк позивачці не повернув. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача не надав суду докази про повернення позивачці хоч будь-яких коштів, тобто свої заперечення відповідач жодним належним та допустимим відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України доказом не довів. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за депозитним договором обґрунтовані і повинні бути задоволені у повному обсязі, тому що банк кошти отримав, а позивачці не повернув. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобо'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. В п. 1.1. договору вказується, що строк зберігання грошових коштів з 30 червня 2010 року до 06 липня 2011 року зі сплатою банком процентів із розрахунку 21% річних за вказаний строк. Отже сума відсотків складає 11431грн. 48коп. Розрахунок позивачем наданий та відповідає умовам договору. Оскільки відповідач не повернув позивачці вклад в розмірі 53700грн. та відсотки в розмірі 11431грн. 48коп., загальна сума боргу станом на 6 липня 2011 року складає 65131грн. 48коп. Згідно зі ст.625 ЦК України позивачка має право вимагати стягнення з відповідача грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 21% річних від простроченої суми, оскільки саме цей розмір відсотків вказаний в договорі. Згідно наданих розрахунків відсотки за користування грошами складають 48939грн. 61коп., втрати від інфляції - 21096грн. 63коп. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди з банку, то вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що між сторонами існували договірні правовідносини, відповідальність за порушення вимог договору передбачена законом та договором, такою відповідальністю є стягнення суми за користування грошами та втрат від інфляції, а тому підстав для стягнення моральної шкоди немає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial