Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення порядку спілкування з малолітніми дітьми, посилаючись на те що, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 12.05.2007 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони разом із малолітніми синами проживають окремо від відповідача в трьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідач разом зі своєю співмешканкою проживає окремо в орендованому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. Відповідач, є непорядна людина, за час нашого спільного проживання він вів аморальне життя, зраджував та влаштував постійні і безпідставні скандали, що негативно впливало на психічний розвиток їх малолітніх дітей. Відповідач, як батько ніколи не виконував свій батьківський обов'язок, він ніколи не спілкувався про їх малолітніх дітей, ніколи не цікавився ними, не брав участь у вихованні повноцінному розвитку дітей, не дбав про їх здоров'я, психологічний і фізичний розвиток, а тим більше про духовний і моральний. Після того як знайшов співмешканку, замість того, щоб піклуватися про їх малолітніх дійте та приймати активну участь у вихованні то він під її диктування зводить з нею рахунки. Вони постійно телефонують і погрожують, що заберуть у неї їх дітей, але вони не розуміють що діти це не майно і їх так просто не відсудити. Відповідач отримав рішення служби у справах дітей про спілкування його з їх синами, однак дане рішення не виконує, обіцяє дітям що забере їх і не забирає, а якщо забирає то налаштовує дітей проти неї, не дозволяє розмовляти зі мною по телефону. Діти приїздять додому залякані та замучені, що негативно стало впливати на їх психологічний розвиток, оскільки вони малі і нічого не можуть зрозуміти, що від них хочуть батько зі своєю співмешканкою. Просить суд зупинити виконання рішення виконкому Черкаської міської ради від 06.08.2016 року № 1130 та визначити порядок спілкування [PERSON] з синами [PERSON] та [PERSON] у 1-у та 3-тю суботу, а також в 2-гу та 4-ту неділю місяця в присутності їхньої матері [PERSON] за попередньою домовленістю з 11.00 год. до 15.00 год. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити, пояснивши що відповідач, як батько малолітніх дітей повинен з ними спілкуватися без присутності матері. Приймати активну участь в їх вихованні, та хоче приймати участь у їх розвитку та у житті. Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. На попередніх судових засіданнях надали висновок, та при вирішення даного питання покладалися на думку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що з 12.05.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення діти проживають разом з матір'ю. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.09.2016 року № 1130 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітніми [PERSON] та [PERSON] вирішено встановити батькові, [PERSON], спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON], який народився [INFO], та [PERSON], який народився [INFO]: щосереди з 17-00 до 19-00; перші та треті вихідні місяця з 10-00 суботи до 17-00 неділі; половина канікул дітей; без присутності матері дитини; з урахуванням обставин, які можуть виникнути. За змістом частини четвертої, п'ятої, шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (стаття 142 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той з батьків, з ким проживає дитини, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Також відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення норма законодавства, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд враховує передусім інтереси дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, що здатні вплинути на фізичне й психічне здоров'я дитини, на її моральний розвиток. В своїй позовній заяві та в судовому засіданні [PERSON] наполягала, що вона повинна бути присутньою при зустрічі відповідача з дітьми, оскільки співмешканка колишнього чоловіка, на час розгляду справи дружина, негативно впливає на її дітей, принижує та ображає її, як матір дітей. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2017 року зобов'язано Черкаський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді провести обстеження психологічного стану дитини [PERSON], [INFO], а саме стану внутрішнього психологічного комфорту дитини та психоемоційного зв'язку з членами родини, чи мав місце негативний вплив на психологічний розвиток дитини з боку матері та з боку батька, якщо так, то в чому він полягає, чи виявляє психологічний стан дитини ознаки застосовування з боку матері та батька фізичного або психологічного насильства, застосування недопустимих методів виховання, приниження людської гідності дитини. Відповідно до інформації про сім'ю [PERSON] Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 19.02.2018 року № 223 [PERSON], [INFO], з 04.01 по 14.02.2018 відвідував консультації психолога ЧМЦСССДМ. Консультації проводилися в присутності адвоката [PERSON] та індивідуально. За цей час батько ([PERSON].) та мати ([PERSON].) теж відвідували консультації психолога центру. Результати дослідження свідчать про наступне: В сім'ї [PERSON] мати має емоційний контакт з дитиною, розуміє і підтримує його, опікується і намагається створювати сприятливий соціально-психологічний клімат в сім'ї. В стосунках переважають довірливі взаємовідносини, спонукання словесних проявів. Панує атмосфера взаємоприв'язаності, взаємозацікавленості. Дитина має можливість проявити своє «Я». [PERSON] відчуває відповідальність за молодшого братика, з його слів, він допомагає матері виховувати [PERSON]. Разом з тим, в стосунках виникає напруження, коли мова заходить про батька [PERSON]. На момент обстеження емоційний стан матері характеризується підвищеним рівнем невротизації, що виявляється у почуттях тривоги і невпевненості в собі, підвищеної уваги до неприємних відчуттів, емоційної нестійкості, недовіри до оточення. [PERSON] свій стан постійними конфліктами з колишнім чоловіком та його дружиною. З її слів, під впливом своєї нової дружини [PERSON] веде себе невідповідно: дозволяє своїй дружині ображати її. Батько дітей постійно наголошує на перевагах нової дружини, чим викликає опір у [PERSON]. Зі слів [PERSON] дружина [PERSON] веде себе зухвало, демонстративно, активно привертає увагу дітей, намагається їх заохочувати, в той час, коли батько веде себе на зустрічах досить відсторонено. Все це відбувається і на її очах. Особистісні якості [PERSON] не дають можливість правильно відреагувати в цих обставинах, [PERSON], в свою чергу, не розуміє безтактність дій своєї дружини, продовжує створювати подібні ситуації, що не сприяє вирішенню конфліктних стосунків. Тому мати дітей наполягає на зустрічах синів з батьком без присутності дружини батька. [PERSON] має розвинуті комунікативні навички, висловлює особисту точку зору, має розвинуті пізнавальні здібності, розуміє мотиви вчинків оточуючих, легко переключається з одного виду діяльності на інший. Рівень адаптації дещо знижений. Самооцінка нестійка, залежить від успіхів в діяльності та думки авторитетного оточення. Має підвищений рівень тривожності, боязкість, недовірливе ставлення до незнайомого оточення. [PERSON] чутливий до емоційних нюансів, відчуває настрій оточуючих, швидко реагує на зовнішні подразники. Тому і тривожність батьків, особливо матері, транслюється на дитину. Конфліктні стосунки батьків вимагають від хлопця необхідності зробити вибір. Йому дуже важко це психологічно, але на даний час він встав на захист матері, відчуває її біль. Нерозуміння його емоційного стану батьком викликають у [PERSON] сумнів в дійсних почуттях до нього з боку батька. Саме сварки між батьком і мамою травмують дитину, що може привести до розвитку неврозу. Стійкість до психоемоційних перевантажень у [PERSON] знижена. Спостерігаються невротичні прояви: тремор рук, пришвидшений темп мови. Під час консультацій емоційний стан [PERSON] змінювався з веселого до тривожного. Розмови про батька викликали нервово-психічне напруження та відчуття емоційно-психологічного дискомфорту. [PERSON] вразила остання зустріч з батьком в присутності «тьоті [PERSON]» та дідуся з бабусею. Зі слів дитини, саме тьотя [PERSON] почала звинувачувати його маму в тому, що вони так давно не бачилися, а батько її підтримав. Хоча подарунки, які він отримав на цій зустрічі, приємно вразили [PERSON], але поведінка батька по відношенню до його матері дуже образила дитину. Все це призводить до відстороненості від батька. Проговорювалася фраза: «Мене всього колотило». Виконуючи тестові завдання [PERSON] неодноразово закреслював фігуру з назвою «тато», мотивуючи тим, що його немає поруч. [PERSON] розповідав, що батько в присутності «тьоті [PERSON]» мало приділяє їм з братом уваги, а занадто висока активність тьоті [PERSON] іноді його лякає. Хлопець губиться, не знає, як йому необхідно реагувати на прояви уваги нової татової жінки, виникає стан дискомфорту. Всі ці обставини призвели до втрати авторитета батька. На консультації з [PERSON] було наголошено про недоцільність зустрічей з синами в присутності нової дружини, що стає травмуючим фактором, як для матері дітей, так і для [PERSON] особисто, підсилюється тривожний стан хлопця, що не сприяє підвищенню авторитету батька. Але батько не врахував рекомендації, що призвело до вищеописаної ситуації та до повторної травматизації дитини. Також підкреслювалося, що неповажне ставлення до матері [PERSON] сприймається хлопцем, як особиста образа. Такий психоемоційний стан дитини можна кваліфікувати, як психологічний тиск на нього. Відповідно до п.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року N789-XII, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Досліджені у ході судового розгляду докази по справі вказують, що відповідач проживає у м. Черкаси, працює у ТОВ «Юрія-фарм» з 27.08.2013 року по теперішній час водієм автотранспортних засобів Центрального представництва комерційної дирекції у місті Черкаси, сплачує аліменти на утримання дітей в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, має всі умови для належного спілкування та виховання дітей, бажає приймати участь у вихованні синів. Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Черкаси про участь у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітніми [PERSON] та [PERSON] від 19.06.2018 року № 393 орган опіки та піклування м. Черкаси вважає за доцільне визначити батьку [PERSON], спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], який народився [INFO] року: щосереди з 17-00 до 19-00; другі та четверті вихідні місяця з 10-00 суботи до 17-00 неділі; половина канікул дітей за домовленістю між батьками; без присутності матері дитини; з урахуванням обставин, які можуть виникнути. В судовому засіданні позивач посилалася на той факт, що рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.09.2016 року суперечить її інтересам та інтересам дітей. Такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька, негативно впливає на фізичне та психічне здоров'я їх дітей, на їх моральний розвиток. Крім того, неодноразово наполягала на тому факті, що зустрічі дітей з батьком повинні проходити тільки за її участі, однак суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до інформації про сім'ю [PERSON] Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сварки між батьком і мамою травмують дитину, що може привести до розвитку неврозу. Крім того, батько дітей має право на особисте спілкування з дітьми. Спілкування батька з дітьми без присутності матері буде позитивно відображатися на фізичному та психічному здоров'ю дітей. В судовому засіданні була допитана [PERSON], яка суду пояснила, що вона є матір'ю позивача. Її дочка ніколи не забороняла відповідачу зустрічатися з дітьми. Однак старший син не бажає зустрічатися з батьком коли він знаходиться зі своєю співмешканкою, оскільки батько завжди мовчить, а його співмешканка балакає та вчить дітей гуляти в карти. Співмешканка налаштовує дітей проти рідної матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли діти повертаються від свого батька, ведуть себе неадекватно. Старший син не бажає бачити нову дружину свого батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сторони дуже довго. [PERSON] брав старшого сина, якого привіз вночі. Дитина розповідала що у батька була якась гулянка. [PERSON], яка допитана в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що являється сусідкою позивача. На даний час від даної ситуації страждають діти. На момент проживання позивача з відповідачем, останній не приймав активної участі у вихованні дітей. [PERSON] в суду пояснила, що довгий час працювала з позивачем. Вона працює в районі де проживає позивач з дітьми і діти до неї частко бігають. Діти дуже люблять свою матір. Дізнавшись про те, що діється між позивачем та відповідачем, вважає, що батько повинен зустрічатися з дітьми без своєї другої жінки. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється хрещеною матір'ю меншого сина. Старший син позивача відмовляється від зустрічей з батьком, оскільки не бажає бачити нову дружину батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач являється її сестрою, вона чудова мати, її діти нагодовані, чисто вдягнені. Вважає, що нинішня дружина [PERSON] налаштовує дітей проти своєї матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на даний час позивач не дає відповідачу спілкуватися з дітьми. Після розлучення [PERSON] брав дітей та розважав їх. У дітей з новою дружиною [PERSON] склалися дуже добрі відносини. [PERSON] завжди допомагає своїм дітям. Свідок [PERSON],суду пояснив, що він знає сторони 10 років. У відповідача дуже добрі були відносини з дітьми, навіть він може залишити свою дитину на відповідача. [PERSON] надає допомогу своїм дітям, проводить з ними час. На даний час йому шкода дітей, оскільки їх мати не дозволяє батьку зустрічатися з ними. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її нинішній чоловік при розлученні залишив все дітям і колишній дружині. Крім того ними погашалися кредити колишньої дружини. Чоловік завжди пропонував допомогу колишній дружині, вони разом завжди брали дітей і активно проводили з ними час. Батько бере активну участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Суд бере до уваги покази свідків в частині відносин між [PERSON] та [PERSON], оскільки вони узгоджуються з іншими матеріалами справи, та підтверджують напруження в стосунках між позивачем та відповідачем. В частині спілкування сторін з дітьми суд не може взяти до уваги покази свідків, оскільки останні або зацікавлені в розгляді даного питання - являються родичами, або знають зі слів позивача чи відповідача. Доводи позивача про неналежну поведінку відповідача [PERSON] у суспільстві та по відношенню до своїх дітей, невиконання ним батьківських обов'язків - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивач, будучи батьком дітей прагне спілкування із ними, оскільки участь у вихованні та розвитку дітей є його правом та обов'язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Проте, суд, враховуючи необхідність відвідування навчального та дошкільного закладів, можливість відвідування секцій, факультативів, особистої підготовки у навчанні, та те, що батько повинен підтримувати особисті та прямі контакти з дітьми, не може погодитися з порядком зустрічей які просить позивач. Отже, виходячи з інтересів дітей, враховуючи обставини справи, а також вік дітей, стан їхнього здоров'я, психологічний стан дітей, відсутність спілкування з батьком тривалий час, думку матері дітей та з урахуванням висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.06.2018 року, суд вважає необхідним визначити спосіб участі відповідача з дітьми, суд визначає такий порядок побачень: щосереди з 17-00 до 19-00 годин.; другі та четверті вихідні місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі; половина канікул дітей за домовленістю між батьками; без присутності матері дитини; з урахуванням обставин, які можуть виникнути. На думку суду встановлення саме такого порядку зустрічі не буде суперечити інтересам дітей, не перешкоджатиме їх нормальному розвитку і відповідатиме обсягу прав та обов'язків батька щодо його неповнолітніх дітей. Такий спосіб участі позивача у вихованні дітей відповідає інтересам малолітніх дітей, дозволяє налагодити психологічний контакт дітей з батьком, та не порушує звичайних для дітей умов життя та склавшогося розпорядку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їхньому розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дітей у інший спосіб, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. На підставі вищевикладеного, з урахуванням віку, стану здоров'я дітей, рівності прав та обов'язків щодо дітей обох батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Outcome: dismissed