Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу двоє дітей: син- [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що вони із відповідачем різні за характерами і поглядами на життя люди. Відповідач живе своїм життям та не приділяє позивачці належної уваги, а свій вільний час витрачає на власні потреби. Фактично коштів на утримання дітей не надає і вона утримує сімю за гроші які отримує на дітей. [PERSON] уже зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу і їм надавалось п'ять місяців для примирення, однак відновити втрачені почуття не змогли і змушена повторно звернутися до суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, просила шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку і до досягнення дітьми повноління щомісячно починаючи із дня подачі позову до суду. Відповідач в судовому засіданні 02.09.2014 року позов визнавав і пояснював, що не заперечує щодо розірвання шлюбу постільки таке хоче його дружина і згідний сплачувати аліменти на дітей. В судове засідання призначене на 04.11.2014 року відповідач не з'явився про час і місце розгляду належним чином повідомлений. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Під час судового слідства встановлено, що сторони не бажають підтримуваті подружніх стосунків та на даний час сім'я існує лише формально. Подружжю надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження не можливе. Вимог майнового характеру не заявлено. Під час судового слідства встановлено, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати із позивачкою. Частинами 1,2,3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183,184 цього Кодексу. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище дітей і платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму та всі інші обставини справи і те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. На підставі наведеного та

Outcome: approved