Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що народилася 11 лютого 1955 року в селі Сопошин Жовківського району, де проживає по сьогодні. 05 березня 2013 року у віці 83 років померла мати позивачки, [PERSON]. До дня смерті мати проживала з позивачем у селі Сопошин по вул. Андрея Шептицького, будинок № 46. Зазначає, що спадщину прийняла. 23 грудня 2016 року, як єдиний спадкоємець, звернулася із заявою до Жовківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Заява офіційно зареєстрована нотаріусом [PERSON] та заведено спадкову справу за № 60036724, номер у нотаріуса 648/2016 від 23.12.2016 року. Крім цього зазначає, що у зв'язку із тим, що мама мала сертифікат на право на земельну частку (пай) старого взірця позивач звернулася до Жовківського районного суду про визнання права на земельну частку (пай). 10 вересня 2014 року Жовківським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким визнано в порядку спадкування за позивачем право на земельну частку (пай) площею 2,32 га, що перебуває у власності ТзОВ ім. Шевченка Жовківського району Львівської області і належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого Сопошинською сільською радою 28 травня 1997 року № 6-158064. На підставі названого рішення суду позивачу було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) нового взірця РН № 9492773 від 10.12.2014 року. Вказує, що 28 серпня 2015 року звернулася у відділ Державного земельного кадастру у Жовківському районі із заявою на присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на підставі виготовленої технічної документації відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». За результатами розгляду заяви було надано витяги на дві земельні ділянки. З такими витягами та рішенням суду позивач звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жовківського управління юстиції про реєстрацію за нею права власності на земельні ділянки, що належали матері, враховуючи що вона є спадкоємцем. У державній реєстраційній службі позивачу було роз'яснено, що не можуть зареєструвати права власності на названі вище земельні ділянки за нею, так як вони вже зареєстровані за покійною матір»ю і потрібно внести зміни у Державному земельному кадастрі. Крім цього вказує, що 05 жовтня 2016 року повторно письмово через представника звернулась до Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області щодо внесення змін у видані раніше витяги, або видати нові на ім'я позивача. Відповіддю від 20 жовтня 2016 року позивачу роз'яснили, що перереєструвати право власності або змінити відомості про власника кадастровий реєстратор не може, так як це відбувається через обмін даних державного реєстру речових прав нерухомого майна з Держгеокадастром України. Виправлення чи присвоєння кадастрового номера сформованій земельній ділянці при зміні власника не передбачено земельним законодавством, оскільки саме кадастровий номер ідентифікує земельну ділянку впродовж її існування. Крім цього вказує, що їй стало відомо, що технічна документація із сертифікатів на середні частки (паї) державними актами на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сопошинської сільської ради була затверджена розпорядженням голови Жовківської районної державної адміністрації № 940 від 07 грудня 2012 року, а земельні ділянки із земель пайового фонду Сопошинської сільської ради передано у власність власникам земельних часток (паїв) згідно з додатком. Наголошує, що виділені батьку в натурі на місцевості земельні ділянки втратили статус земельних часток (паїв) він повинен був подати заяву на оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку оформлення яких здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) згідно ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а згодом зареєструвати речове право, але не встиг цього зробити. Крім цього наголошує, що нотаріусом було роз'яснено позивачу, що свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки по розпаюванню земель, що були оформлені на матір не може бути видано з огляду на розбіжність у документах. Для оформлення права на спадщину за обставин що склалися у позивача не має іншого виходу, аніж звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з»явилась, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак представником Сопошинської сільської ради Жовківського району на адресу суду скеровано письмові пояснення з приводу даного позову. Окрім цього зазначив, що просить слухати дану справу без представника Сопошинської сільської ради. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Жовківському районі в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи за наявними в справі доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 306148 виданого Сопошинською сільською радою, вбачається, що В»язівська [PERSON], померла 05.03.2013 року. З копії свідоцтва про народження серії ЯЖ № 416481, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ № 307162, вбачається 16 серпня 1975 року, [PERSON] та В»язівська [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. З копії рішення Жовківського районного суд Львівської області № 444/1982/14-ц від 10.09.2014 року, вбачається, що за [PERSON] визнано в порядку спадкування право на земельну частку (пай), площею 2.32 га умовних кадастрових гектарів у землях, що є у власності ТзОВ ім.. Шевченка та розташована на території Сопошинської сільської ради, яка належала матері [PERSON] на підставі сертифікату серії ЛВ № 6-158064, виданого Сопошинською сільською радою 28.05.1997 року. На підставі даного рішення суду позивачу було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) нового взірця РН № 9492773 від 10.12.2014 року. Судом також встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2015 року позивач звернулася у відділ Державного земельного кадастру у Жовківському районі із заявою на присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на підставі виготовленої технічної документації відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». За результатами розгляду заяви було надано витяги на дві земельні ділянки. З такими витягами та рішенням суду позивач звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Жовківського управління юстиції про реєстрацію за нею права власності на земельні ділянки, що належали матері, враховуючи що вона є спадкоємцем. У державній реєстраційній службі позивачу було роз'яснено, що не можуть зареєструвати права власності на названі вище земельні ділянки за нею, так як вони вже зареєстровані за покійною матір»ю і потрібно внести зміни у Державному земельному кадастрі. 05 жовтня 2016 року позивач повторно письмово через представника звернулась до Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області щодо внесення змін у видані раніше витяги, або видати нові на ім'я позивача. Відповіддю від 20 жовтня 2016 року позивачу роз'яснили, що перереєструвати право власності або змінити відомості про власника кадастровий реєстратор не може, так як це відбувається через обмін даних державного реєстру речових прав нерухомого майна з Держгеокадастром України. Виправлення чи присвоєння кадастрового номера сформованій земельній ділянці при зміні власника не передбачено земельним законодавством, оскільки саме кадастровий номер ідентифікує земельну ділянку впродовж її існування. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що позивачу стало відомо, що технічна документація із сертифікатів на середні частки (паї) державними актами на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сопошинської сільської ради була затверджена розпорядженням голови Жовківської районної державної адміністрації № 940 від 07 грудня 2012 року, а земельні ділянки із земель пайового фонду Сопошинської сільської ради передано у власність власникам земельних часток (паїв) згідно з додатком. З копії витягу із реєстру спадкових справ вбачається, що в нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 648/2016. За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задовлення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved