Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] .05.2003 року в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначає, що дитина сторін на даний час є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Рівненській медичній академії Рівненської обласної ради, на денному стаціонарі та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи була повідомлена належним чином. У заяві від 19.11.2021 року просила розгляд справи провести за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 10.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне. Шлюб між сторонами розірвано 31.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданим 13.09.2010 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.10.2010 року у справі №2-13079/10 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] 2003 року народження, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до довідки від 14.06.2021 року №1531, [PERSON] , є студентом 1 курсу, спеціальності фармація КЗВО «Рівненська медична академія» , на денній формі навчання, з 01.09.2020 року по 28.06.2022 року, державної форми навчання. Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у частці від заробітку (доходу). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд приймає до уваги, що [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки навчаючись на денній форі навчання не працевлаштована, оскільки набуває відповідних фахових знань. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.06.2021 року, до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення дочкою 23 років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved