Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання батьківства, з проханням внести зміни в актовий запис № 14 від 11 листопада 1994 року про народження [PERSON], свідоцтво про народження видане виконкомом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 20 червня 2001 року, вказавши в графі «батько» [PERSON], [INFO], громадянин України, який мешкає: [ADDRESS], змінивши прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», ім'я, дату народження та місце народження залишити без змін. Обґрунтовує позивач свої вимоги тим, що з 1998 року її мати почала проживати з [PERSON], на той час [PERSON] було 4 роки, її рідний батько покинув їх коли [PERSON] ледве виповнився 1 рік. Так, відповідач фактично виховав [PERSON], піклувався нею, матеріально забезпечував, оплатив її навчання, а рідний батько навпаки, ніколи ніякої участі у житті [PERSON] не приймав. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, представила до суду заяву з проханням провести розгляд справи без її участі та задовольнити позовні вимоги. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, заперечень проти вимог [PERSON] не має, повністю їх визнає. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 14. Батьком зазначений «[PERSON]», в графі «мати» вказана «[PERSON]». В 1995 році батьки позивачки фактично розірвали шлюбні відносини, [PERSON] перестав брати якусь участь в житті [PERSON] та її матері. 28 листопада 2000 року [PERSON] та [PERSON] офіційно розлучилися, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 166. З 1998 року [PERSON] фактично проживала з [PERSON], а 28.12.2005 року офіційно уклали шлюб. Всі ці роки подружжя мале спільний побут, вони доглядали та утримували [PERSON], так по сьогоднішній день проживають однією сім'єю. Все своє життя позивачка відчувала батьківську любов та опіку [PERSON], який матеріально утримував її, оплатив її навчання, гідно виконував моральні обов'язки батька. Натомість, [PERSON], який помер [INFO], з 1995 року жодного разу не цікавився життям своєї доньки, не брав ніякої участі в її вихованні, матеріально не допомагав. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивачки правомірними та такими, що відповідають загальним засадам цивільного законодавства, передбачені ст.. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Таким чином, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved