Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї у вказаній квартирі зареєстрований також її чоловік [PERSON], який в серпні 2013 року вирішив покинути її та виїхав до Республіки Ліван, його фактичне місце проживання їй не відомо. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, однак його реєстрація змушує її нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, які відповідач не оплачують, що перешкоджає їй у вільному користуванні та розпорядженні належною їй квартирою. Позивач просить позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся через засоби масової інформації. Представник третьої особи - Довгинцівського РВ в м. Кривий Ріг Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали заяву у якій просять розглянути справу у відсутність їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON], кожна окремо, підтвердили, що відповідач більше року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Особистих його речей в квартирі не має. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають з 12 червня 2009 року в зареєстрованому шлюбі (л.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]: на підставі свідоцтва про право на спадщину їй належить 1/15 частини квартири (л.с. 4 - копія свідоцтва). Відповідно до довідки, у вказаній квартирі крім позивачки зареєстровані також її мати [PERSON], брат [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON] (л.с. 15 - довідка). Згідно акту сусідів від 17 11 2014 року , завіреного майстром дільниці, відповідач [PERSON] з серпня 2013 року не проживає у вказаній квартирі . Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати права власності у повному обсязі. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку та зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, за зазначеною адресою є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили ,про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial