Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 1996 року у Підволочиському відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить терміну на примирення не надавати, позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути у її відсутності. Після розлучення дочка залишиться проживати з нею, шлюбне прізвище змінювати не бажає. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, проти надання терміну на примирення заперечив. Справу просив розглянути у його відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ИД №279429, виданого 22 листопада 1996 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 листопада 1996 року у Підволочиському відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, актовий запис №65, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Панич». Під час перебування у шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 100199 від 29 червня 2003 року. Спору щодо виховання та утримання дитини між сторонами немає. Спільне подружнє\~життя з\~відповідачем не\~склалося через\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~обовязки,\~відсутність взаєморозуміння\~та поваги\~один до\~одного. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі\~ст.112\~СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Панич», в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved