Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 2/3 будинку [ADDRESS] . У даній частині будинку зареєстрована також [PERSON] , яка є дочкою позивача, та син відповідача. За словами позивача, [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації впродовж кількох років, обов`язків по утриманню житла не виконує. Факт реєстрації відповідача у вказаному вище будинку створює позивачу суттєві перешкоди, зокрема, щодо сплати комунальних платежів. З огляду на викладене у позовній заяві, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14 липня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 2/3 ід. частини житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою житомирською державною нотаріальною конторою 31.08.1999 року за реєстром №1-4161, що підтверджується довідкою про наявність (відсутність) зареєстрованого майна №5342 від 13.09.2017 року. Крім позивача, у вказаному будинку також зареєстрована [PERSON] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Відповідно до акту ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» від 03.06.2021 року відповідач не проживає за місцем реєстрації із 2019 року. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у будинку [ADDRESS] та її фактичне не проживання в ньому без поважних причин із 2019 року, на підставі чого суд дійшов висновку, що реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування нерухомим майном за вказаною адресою. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved