Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, вказавши, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 1999 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2012 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] року. Батько відповідача по справі, ніколи не опікувався сином належним чином, а після розлучення взагалі сина не визнає. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду в 2010 року з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти, однак аліменти відповідач не сплачує. Вона є інвалідом 3 групи, їй необхідна була важка операція і вона просила відповідача забрати сина до себе на період оперативного втручання та реабілітації після операції. В квітні місяці їй знову було необхідно лягати в лікарню, та відповідач відмовився взяти дитину до себе. Внаслідок такої відмови вона вимушена була в березні місяці 2015 року звернутися до служби у справах дітей із заявою, щоб зобов'язати відповідача виконувати батьківські обов'язки. 24.03.2015 року вона отримала відповідь, що відповідач відмовляється брати сина до себе до вирішення майнових питань, які нібито існують між ними, як між бувшим подружжям. Після проведеної бесіди відповідач все ж таки забрав сина до себе, але, як в подальшому з'ясувалося до школи не водив. В подальшому відповідач завів сина в міліцію, де залишив вказавши, що син йому не потрібен. Доки вона дізналася , що син в міліції, його відвезли до притулку. Враховуючи, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, відмовляється від дитини, здав її до притулку, жорстоко побив дитину, а тому його слід позбавити батьківських прав. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, та вказав, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що у 1999 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] не проявляє батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проводить дозвілля з дитиною, не займається лікуванням сина, не сприяє його розвитку, не здійснює оздоровлення. За час навчання сина у школі батько жодного разу не був на батьківських зборах, з класним керівником та іншими працівниками школи не спілкувався, не цікавився шкільним життям та навчальними досягненнями сина, що підтверджується доказами по справі та не заперечується сторонами. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надав до суду висновок №01-34-707/16 від 14.04.2016 року у якому зазначає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно сина [PERSON] [INFO] відповідає інтересам дитини, є доцільним. У вказаному висновку зазначено, що батько не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, здоров'я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкувався з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи. Доказів тому, що [PERSON] створюються перешкоди у спілкування з сином до суду не надано. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], а тому в силу ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини.

Outcome: approved