Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, посилаючись на те, що 16 квітня 2013 року вона уклала договір про намір купівлі-продажу обєкта нерухомості двокімнатної квартири за адресою: вул.Тернопільська, 3, с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, сторонами в якому виступають продавець [PERSON], з однієї сторони, покупець [PERSON], з другої сторони, третя особа Агенція нерухомості «Золота підкова» в особі ПП [PERSON], з третьої сторони. Одночасно із укладенням даного договору ПП [PERSON] в усній формі зобовязано позивача сплатити вартість послуг Агенції нерухомості «Золота підкова» в розмірі 8000 грн. 17 квітня 2013 року позивач уклала договір завдатку, згідно якого передала продавцеві [PERSON] завдаток в розмірі 24000 грн., що еквівалентно 3000 дол. США. Відповідно до зазначених договорів [PERSON] зобовязувалась до 25 грудня 2013 року укласти договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири за адресою: вул.Тернопільська, 3, с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, проте в грудні 2013 року у позивача відпала необхідність у придбанні даної квартири і вона звернулась до продавця [PERSON] з приводу повернення завдатку, на що він добровільно погодився та повернув їй 24000 грн. Після цього позивач звернулась до ПП [PERSON], яка діяла від імені Агенції нерухомості «Золота підкова», про повернення сплаченої суми вартості послуг агенції в розмірі 8000 грн., проте остання відмовилась повертати дані кошти, обґрунтовуючи тим, що агенція надала послуги по знаходженню квартири, а тому кошти поверненню не підлягають. Згідно п.3.3. Договору про намір купівлі-продажу обєкта нерухомості від 16 квітня 2013 року, одночасно із підписанням даного договору Покупець зобовязаний оплатити вартість послуг третьої сторони за договором №18 від 16 квітня 2013 року. Однак з вказаним договором позивач не була ознайомлена, він їй не був представлений і тим більше вона його не підписувала. Враховуючи відсутність між позивачем та відповідачем станом на день передачі грошей будь-яких договірних зобовязань (відсутність договору про надання послуг), позивач вважає, що передані нею відповідачеві грошові кошти в розмірі 8000 грн. набуті субєктом підприємницької діяльності-фізичною особою [PERSON] безпідставно, а тому просить стягнути їх з останньої, а також понесені судові витрати по справі. 26 травня 2015 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути відповідача основну суму боргу в розмірі 8000 грн., 243,60 грн. сплаченого судового збору, 32 грн. за друк оголошення в газеті, 206,89 грн. 3% річних за користування чужими коштами, а також 2172,51 грн. збитків від інфляції. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, а також заяву про їх збільшення, просили задовольнити в повному обсязі. Вважають, що товарний чек, який отримала [PERSON], не відповідає вимогам закону, є неналежним документом та не може слугувати підставою виникнення договірних зобовязань між сторонами. Відповідач, її представник вважають заявлений позов безпідставним, з огляду на те, що позивач отримала інформаційну послугу, вона подивилася квартиру, яку мала намір придбати, уклала договір завдатку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що співпрацює із [PERSON], яка займається продажем нерухомості. У 2013 році він мав намір продати квартиру у с.Смиківці Тернопільського району, яку через агенцію нерухомості погодилася придбати [PERSON], про що було складено договір завдатку. Однак в подальшому [PERSON] зателефонувала і сказала, що завдаток потрібно повернути, на що свідок погодився після того, як відповідач знайде нового клієнта на житло. Кошти ним були повернуті через три місяці. Інформацію про продаж квартири позивач отримала від [PERSON] Коли [PERSON] давала завдаток, то знаходилася в одному кабінеті з свідком і [PERSON], якій оплатила послуги агенції. Після отримання завдатку діти позивача неодноразово приїжджали дивитися на квартиру, але не придбали її. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою [PERSON], яка мала намір придбати квартиру, а також [PERSON], що займається реалізацією нерухомості. Свідок їх познайомила, позивач їздила оглядати квартиру, яку для неї знайшла відповідач, а інше їй невідомо. В подальшому [PERSON] повідомила, що не хоче придбавати цю квартиру і попросила, щоб [PERSON] повернула завдаток, про кошти за послуги агенції мова не велася. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. 16 квітня 2013 року між [PERSON] (Продавець), з однієї сторони, [PERSON] (Покупець), з другої сторони, та Агенцією нерухомості «Золота підкова» в особі ПП [PERSON], з третьої сторони, укладено договір про намір купівлі-продажу обєкта нерухомості двокімнатної квартири за адресою: вул.Тернопільська, 3, с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Згідно договору завдатку, укладеного між [PERSON] (Продавець), з однієї сторони, [PERSON] (Покупець), з другої сторони, та Агенцією нерухомості «Золота підкова» в особі ПП [PERSON], з третьої сторони, від 17 квітня 2013 року Покупець передає, а Продавець отримує завдаток в сумі 24000 грн., що еквівалентно 3000 доларів США в рахунок продажу 2-кімнатної квартири за адресою: вул.Тернопільська, 3, с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вказаних договорів [PERSON] зобовязувалась до 25 грудня 2013 року укласти договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири за адресою: вул.Тернопільська, 3, с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із товарного чеку від 17 квітня 2013 року, [PERSON] передала субєкту підприємницької діяльності-фізичній особі [PERSON] 8000 грн. за послуги за квартиру двохкімнатну в с.Смиківці. В судовому засіданні встановлено, що в грудні 2013 року у [PERSON] відпала необхідність у придбанні даної квартири і вона звернулась до продавця [PERSON] про повернення завдатку, на що він добровільно погодився та повернув суму завдатку в розмірі 24000 грн. При зверненні позивача до відповідача з проханням повернути сплачені субєкту підприємницької діяльності-фізичній особі [PERSON] 8000 грн., остання відмовилась повертати грошові кошти, обґрунтовуючи тим, що агенція надала послуги по знаходженню квартири. Водночас, будь-які докази на підтвердження того, що між сторонами існували договірні зобовязання за Договором №18 від 16 квітня 2013 року, як це визначено в п.3.3. Договору про намір купівлі-продажу обєкта нерухомості, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні їх не здобуто, що свідчить про підставність позовних вимог [PERSON] Суд не бере до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], так як вважає, що договірні зобовязання сторін не можуть доводитися в такий спосіб. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З аналізу глави 83 ЦК України вбачається, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) має мати місце набуття або збереження майна, б) щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи, в) щоб були вiдсутнi правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Оскільки договору про надання послуг по інформаційно-довідковому обслуговуванню купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем третій стороні по договору відповідачусубєкту підприємницької діяльності-фізичній особі [PERSON] 8000 грн. повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Сам факт необґрунтованого набуття грошових коштів у вказаній сумі дає право позивачу вимагати від відповідача стягнення цих коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, що передбачено ч.2 ст.625 ЦК України. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів підлягає до задоволення шляхом стягнення з субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] в користь позивача 8000 грн., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 206,89 грн. та 2172,51 грн. збитків від інфляції, а всього 10379,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~

Outcome: approved