Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 6 травня 2015 року у виконкомі Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 3. Вони (сторони) мають сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею (позивачем). Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку із тим, що вони (сторони) мають різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, між ними відсутнє взаєморозуміння, унаслідок чого постійно виникають сварки. З 4 серпня 2017 року між ними (сторонами) припинено спільне проживання та ведення спільного господарства. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. [PERSON] просила: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; - стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку у відсутності сторін за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила відновити їй дошлюбне прізвище. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. З копій свідоцтв про народження (а.с. 7; 8) вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 11; 12). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей та відповідача, його працездатний вік, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини та батьків, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. З відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та в дохід держави в сумі 768,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved