Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» про зобов'язання здійснити розрахунок у зв'язку зі звільненням та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що з 04 липня 2011 року вона працювала у відповідача на посаді бортпровідника, звільнена з роботи 18 березня 2013 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні їй не було виплачено заробітної плати у розмірі 8817,88 грн., яку позивач стягує у порядку наказного провадження, та добові витрати у розмірі 5979,39 грн., у зв'язку з чим позивач змушена звернутися з позовом до суду. Просить також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 49 031,36 грн. Позивач просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, заочно. Суд, врахувавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що наказом №1564-ос від 28 липня 2011 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду бортпровідника відділу екіпажів пасажирської кабіни директорату сервісу пасажиру на борту ПС льотного комплексу ЗАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» з 04 липня 2011 року, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.а.с. 7-8). Наказом № 910-ос від 14 березня 2013 року [PERSON] звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України 18 березня 2013 року (а.с. 9). В наказі також наказано головному бухгалтеру виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 04 липня 2012 року по 18 березня 2013 року у кількості 14 календарних днів, вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати та провести повний розрахунок [PERSON] за фактично відпрацьований період по 18 березня 2013 року. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Власник або уповноважений ним орган повинен виплатити у зазначений строк не оспорювану ним суму. Також, судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що із [PERSON] в день звільнення не було проведено розрахунку по всіх сумах, що належать їй від організації. Згідно довідки про доходи від 24.04.2014 року №12 ПАТ «Авіакомпанія АЕРОСВІТ» сума заборгованості компанії перед [PERSON] за добовими складає 5 979 грн. 39 коп. У відповідності до довідки від 24.02.2014 року №376 ПАТ «Авіакомпанія АЕРОСВІТ» сума заборгованості компанії перед [PERSON] по заробітній платі складає 8 817 грн. 88 коп., яку позивач стягує у порядку наказного провадження. Таким чином, з огляду на зазначене, залишок заборгованості відповідача по заробітній платі із врахування добових виплат перед [PERSON] складає 5 979 грн. 39 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Тому, враховуючи те, що заборгованість по заробітній платі, позивачу не виплачена, що є безумовним порушенням вимог, передбачених ст. 116 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який становить 49 031,36 грн., розмір якого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про Порядок обчислення середньої заробітної плати» обчислюється виходячи із розрахунку: 49 031,36 = 103,88 грн. середньоденна заробітна плата х 472 днів прострочення заробітної плати з 19 березня 2013 року по 02 лютого 2015 року. При цьому враховуючи, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених вимог, суд вважає можливим стягнути середній заробіток з 19 березня 2013 року по день подання позову по 02 лютого 2015 року, як того просить у позові позивач. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 550,11 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved