Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20.09.1997 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя. Дітей у шлюбі вони не мають і з 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що у наданий судом строк вони з відповідачем не примирилися. Його поведінка на краще не змінилася. Він продовжує зловживати спиртними напоями, а в такому стані веде себе неадекватно. Дітей вони не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Відповідач [PERSON] підтвердив, що до теперішнього часу вони з позивачкою не примирилися. У задоволенні позову заперечив, оскільки вони довгий час прожили у шлюбі і змінювати життя вже запізно. Перевіривши доводи позивачки, вислухавши аргументи відповідача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 20.09.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому спільних дітей не мають, що вбачається із свідоцтва про шлюб та показів сторін ( а.с.4). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв`язку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин, хоча і проживають в одному будинку. Сторони не досягли згоди на подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, як подружжя, яке не має дітей, відповідно до положень ч.1 ст.106 СК України, оскільки відповідач заперечував про це. Статтею 7\~СК\~України встановлено,\~що\~жінка\~та чоловік\~мають\~рівні\~права і\~обов`язки\~у\~сімейних \~відносинах,\~\~шлюбі та\~\~сім`ї. Сімейні\~\~відносини регулюються\~на\~засадах\~справедливості,\~добросовісності\~та\~ розумності,\~\~відповідно до\~моральних\~засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.51 Конституції України \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим шлюб між нею та відповідачем необхідно розірвати, задовольнивши позов повністю. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновки суду щодо необхідності задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп. сплачений нею до бюджету при поданні позову.

Outcome: approved