Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку(пай), що розташована: Чернігівська область Новгород-Сіверський район Попівська сільська рада загальною площею та 5.56 умовних кадастрових га. із земель КСП «Хлібороб», свій позов мотивує тим, що після смерті її баби [PERSON], в силу ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняла її мати [PERSON], мати померла [INFO], після її смерті вона прийняла спадщину. На даний час сертифікат про право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] виданим на ім'я [PERSON] втрачений, з цього приводу вона зверталася до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Представник відповідача Попівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав в підготовчому судовому засіданні ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримала сертифікат про право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] від 10.12.1996 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 5.56 умовних кадастрових гектарах, із земель КСП «Хлібороб», на території Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.15) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2019 року [PERSON] померла 23.03.2003 року актовий запис №7. (а.с.6). Відповідно до рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09.10.2018 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як баба-онука ( а.с.7) Згідно довідки Попівської сільської ради № 405від 05.09.2018року [PERSON], яка померла[INFO] постійно проживала в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] (а.с.9) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2013 року спадкоємцем після померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] ( а.с. 10) З приводу втрати оригіналів сертифікату позивач зверталася до ЗМІ «Сіверський Край» (а.с.17) За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай), тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved