Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить суд визнати за нею право на обовязкову частку у спадщини, після смерті [PERSON], померлої 03.07.2007 року в розмірі 1/6 частини всього спадкового майна, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 23.06.2011 року. Визнати за нею право власності на 1/8 частку житлового будинку під № 26/2 по вулиці Строганова в місті Одесі, що в цілому складається з однієї будівлі з черепашника, літ.»Б» загальною площею 61,9 кв.м, т надвірних господарчих споруд: літня кухня літ. «К», гараж літ.»Л», мостіння I, огородження № 2,3,6. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] являлася матірю [PERSON]. 24.10.1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], при реєстрації шлюбу з [PERSON], дружина набула прізвище «Ушачева». [PERSON] помер. 20.09.1991 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, при реєстрації якого прізвище [PERSON] не змінювалося. 03.07.2007 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина. За час життя [PERSON] склала заповіт від 04.06.2004 року, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму сину [PERSON]. [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] померлої 03.07.2007 року шляхом подачі до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від 26.12.2007 року зареєстрованої в реєстрі за № 2-6171. На день смерті [PERSON], її матір [PERSON] була непрацездатною пенсіонером. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті дочки, шляхом подачі заяви до Сьомої одеської державної нотаріальної контори 18.10.2007 року, зареєстрованої в реєстрі за № 3-4627. Крім цього, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 03.07.2007 року звернувся і чоловік [PERSON] - [PERSON] Спадковим майном після смерті [PERSON] є 3/4 частини житлового будинку під № 26/2 по вулиці Строганова в місті Одесі, що в цілому складається з однієї будівлі з черепашнику, літера «Б», загальною житловою площею 61,9 кв.м, та надвірних господарчих споруд: літня кухня літ. «К», гараж літ.»Л», мостіння I, огородження №2,3,6, які належали на праві приватної спільної часткової власності [PERSON]. Далі позивачка вказує, що за правилами статті 1241 ЦК України [PERSON], як непрацездатна матір [PERSON] мала право на обовязкову частку, тобто на 1/6 частку від усього спадкового майна, до якого входить 3/4 частини житлового будинку під № 26/2 по вулиці Строганова в м. Одесі. Отже [PERSON] на момент смерті мала право на 1/8 частку вищевказаного житлового будинку (1/6 від 3/4). 17.12.2009 року [PERSON] помер, у звязку з чим не встиг оформити Свідоцтво про право на спадщину, після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є його син [PERSON], [INFO]. 23.06.2011 року померла [PERSON], спадкоємицею якої є позивачка [PERSON] відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого реєстрі за № 18 від 12.01.2010 року. [PERSON] у своєму позові також вказує, що 02.08.2011 року вона у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] померлої 23.06.2011 року, але отримала відмову у видачі вказаного свідоцтва, у звязку чим вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позв не визнала з підстав викладених у письмових поясненнях на позов, в яких вказується, що їхня сторона вважає позов поданий до її довірительки, таким що поданий до не належного відповідача, тому що [PERSON], яка дії в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], ніяких прав та законних інтересів позивача не порушує, а навпаки обидві сторони знаходяться у однаковому процесуальному становищі. По-друге, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду була відмова отримана позивачкою в нотаріальній конторі, однак вона до цієї контори не зверталася та відмову не отримувала. По-трете в своїй позовній заяві [PERSON] намагається ввести суд в оману вказуючи, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері та отримала право на обовязкову частку у спадщині після смерті своєї дочки, однак ця заява є голослівною та нічим не підтверджується. Дійсно, ще при житті [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який спочатку своїм заочним рішення задовольнив позов частково, визнав за [PERSON] право власності на 3/4 частини будинку № 26/2 по вулиці Строганова в м. Одесі. Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області у задоволенні цього позову було відмовлено. Оскільки [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно, не набула і цього права [PERSON] Одночасно представник [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності, вказуючи, що [PERSON] померла 23.06.2011 року, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] 02.08.2011 року, але звернулася до суду провисання права на спадщину тільки 06.04.2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її вістун ості та у відсутності її представника [PERSON] Одночасно у заяві зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, визнає за нею право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], у розмірі 1/6 частини всього спадкового майна. Не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/12 частину житлового будинку № 26/2 по вулиці Строганова в м. Одесі. Суд, вислухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов [PERSON] підлягає, частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі з 20 вересня 1991 року. Під час шлюбу подружжя за договором купівлі-продажу від 04 червня 2004 року придбали в рівних частках кожний 1/2 частину жилого будинку по вулиці Строганова, 26/2 (вулиця Ударників) в м. Одесі, а за договором від 08 вересня 2004 року подружжя придбали другу 1/2 частину цього ж будинку, яка була зареєстрована на [PERSON] Таким чином за двома договорами купівлі-продажу на [PERSON] було зареєстровано 3/4 частин будинку, а на [PERSON] 1/4 частина будинку. 03 липня 2007року [PERSON] померла. З врахуванням вищевказаних договорів купівлі-продажу, а також ч.1 ст. 60 СК України, згідно з яким майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 26/2 по вулиці Строганова в місті Одесі. В судовому засіданні встановлено, що при житті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала сину [PERSON] Як вбачається з заяви [PERSON] до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори № 2098 від 26 грудня 2007 року, [PERSON] приймає спадщину за заповітом щодо майна, яке відкрилося після смерті його матері [PERSON] В заяві [PERSON] вказується, що крім нього є спадкоємці: чоловік померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON]. Згідно заяви № 1627 від 09 жовтня 2007 року до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], в якій вказується, що вона приймає спадщину, що відкрилася після смерті її дочки [PERSON]. У заяві зазначено, що окрім неї є спадкоємці син [PERSON] та чоловік [PERSON] Матеріалами справи також підтверджено, що 28 листопада 2007 року до Сьомої нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дружини [PERSON] Як вбачається з листа за № 5176 від 28 листопада 2007 року складеного на імя [PERSON], Сьома одеська державна нотаріальна контора сповіщає, що 28.11.2007року звернувся [PERSON] чоловік [PERSON], з заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в місті Одесі по вулиці Строганова, № 26/2. Нотаріус повідомляє, що згідно ст.241 Інструкції «про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розяснюється, що уразі незгоди з цим Вона має право звернутися до районного суду про заперечення майнових вимог того, хто пережив дружину. Суд, проаналізувавши матеріали спадкової справи, що була відкрита після смерті [PERSON], прийшов до висновку, що жоден із спадкоємців, що звернулися до нотаріальної контори не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом або за законом. Проте, наявна у матеріалах спадкової справи ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2009 року про витребування із нотаріальної контори спадкової справи, свідчить про невизнання [PERSON] особистого права [PERSON] на 1/2 частку домоволодіння, що стало приводом для її звернення до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права власності на 3/4 частини спірного домоволодіння. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Правильне застосування ст.1241 ЦК України передбачає визначення кола осіб, які належать до категорії повнолітніх, непрацездатних осіб. Непрацездатними є особи, які на день відкриття спадщини досягли пенсійного віку (55 років для жінок, 60 років для чоловіків) або на цей самий день визнавалися інвалідами (незалежно від групи інвалідності). Згідно заяви [PERSON], поданої до Сьомої нотаріальної контори та посвідченої державним нотаріусом Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори,[PERSON] народилася 05.04.1925 року, тобто на час смерті її дочки [PERSON], померлої 03 липня 2007 року їй виповнилося повних 82 років. Проаналізувавши вищевказані документи, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON], її мати [PERSON] мала право на обовязкову частку у спадковому майні, яке складалося з 1/2 частини житлового будинку № 26/2 по вулиці Строганова в місті Одесі, однак ні вона, ні спадкоємець [PERSON] за заповітом [PERSON], на [PERSON] чоловік покійної [PERSON], який не мав права на обовязкову частку, але мав би отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння як чоловік що пережив свою дружину, не отримали належний кожному право встановлюваний документ на відповідну частку майна, у звязку з ініціюванням у 2009 році судового спору саме [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2009 року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей 18.12.2009року зроблено відповідний запис за № 6647, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції. Відповідно до матеріалів спадкової справи його спадкоємцем є син [PERSON], [INFO], від імені якого в даний процес залучена його законний представник [PERSON]. 23 червня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Котовську Котовського міського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 292). 12 січня 2010 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповідала [PERSON] позивачці поданій справі. 09 листопада 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. Згідно з матеріалами спадкової справи, відкритою у звязку зі смертю [PERSON] спадкоємицею щодо його майна заповітом є [PERSON], залучена до розгляду даної в якості співвідповідача як правонаступник [PERSON] Матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON] підтверджується, що 02 серпня 2011 року до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 23.06.2011 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON] не видавалося. Відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі необхідних документів та відомостей (ст.ст. 42, 68 закону України «Про нотаріат») п.4.12 глави 10 розділу 11 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року 296/5. Відповідно до п.4.14. пункту 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування з законом, прийняття спадкоємцем спадщини у вставлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрацію проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (п.4.15 [PERSON] 10 Розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»). Так частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Аналізуючи документи, що знаходяться в матеріалах спадкової справи, суд приходить до висновку, що саме відсутність право встановлювального документу на частку домоволодіння № 26/2 по вулиці Строганова в м. Одесі на імя покійної [PERSON] та відсутність реєстрації права власності на цю частку за [PERSON] позбавляють позивачку права отримати свідоцтво про право власності на частку спадкового майна. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що обовязкова частка [PERSON] у спадщині, що відкрилася після смерті її дочки [PERSON], складає 1/6 від 1/2 частини домоволодіння № 26/2 по вулиці Строганова в місті Одесі. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося представником відповідачки [PERSON], що її довірителька, і вона особисто не визнають право ні [PERSON], ні [PERSON] на будь-яку частку у спірному домоволодінні. Частково визнаються і позовні вимоги [PERSON], [PERSON] Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідачки [PERSON] вказувала, що їхня сторона не визнає позов з наступних причин, по-перше, що [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її дочки [PERSON], померлої 03.07.2007 року, а саме спадщини у вигляді обовязкової частки; по-друге рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2012 року у задоволенні позову [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON]В.) відмовлено. Суд не приймає до уваги вказані заперечення, з огляду на наступне. Матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] підтверджується, що 09 жовтня 2007 року [PERSON] звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій нічого не вказується про обовязкову частку. Згідно документів, до цієї ж нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся 26 грудня 2007 року син покійної [PERSON] Оскільки [PERSON] звернувся до нотаріальної контори після своєї бабусі [PERSON], то [PERSON] могла не знати про існування заповіту, а тому і вказувала у заяві про прийняття спадщини у вигляді обовязкової частки. Однак звернення до нотаріальної контори [PERSON] підтверджує про її бажання прийняти спадщину після смерті дочки, а оскільки вона мала право тільки на обовязкову частку, то зміст її заяви до нотаріальної контори правового значення для даної справи не має. Як вбачається з резолютивної частини рішення апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2012 року, апеляційний суд скасував рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 21 вересня 2010 року у мотивувальній частині якого вказується, що суд вважає, що позивачка (Балабан) має право на спадкування за законом 3/4 частини домоволодіння по вулиці Строганова, 26/2 в м. Одесі після смерті [PERSON], як спадкоємець другої черги. З цих підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] було відмовлено у позові про визнання права власності в порядку спадкування після смерті її онука [PERSON], а не в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині, що відкрилася після смерті її дочки [PERSON] З цих підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме про визнання за нею право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], померлої 03.07.2007 року в розмірі 1/6 частини всього спадкового майна, в порядку спадкування після смерті [PERSON], визнання за [PERSON] права власності на 1/12 частину житлового будинку № 26/2 по вулиці Строганова в м. Одесі, що в цілому складається з однієї будівлі з черепашнику, літера «Б», загальною житловою площею 61,9 кв.м, та надвірних господарчих споруд: літня кухня літ.»К», гараж літ. «Л», мостіння I, огородження № 2,3,6. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, частково задовольняючи позов [PERSON], не приймає до уваги посилання представника відповідачки про необхідність застосування строків позовної даності, тому що позивачка [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її бабусі [PERSON], однак Свідоцтво про право власності на спадщину або відмову нотаріуса у видачі такого Свідоцтва не отримала з незалежних від неї причин. Суд також враховує, що закон не обмежує строком отримання спадкоємцем саме Свідоцтва про право на спадщину як законом так і за заповітом, обмеження стосуються тільки звернення до нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини, яка позивачкою була подана своєчасно, а значить позивачка може звертатися до суду з таким позовом до припинення порушення її прав.

Outcome: partial