Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що за життя його дід [PERSON] був власником майна колгоспного двору. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно та житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що в [ADDRESS]. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй онуці, тобто позивачу. Після смерті свого діда, [PERSON] спадщину прийняла, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому майно та фактично вступила в управління спірним житловим будинком. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у Тростянецькій державній нотаріальній конторі позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. У звязку з цим позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити (а.с.27). Представник відповідача Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив справу розглянути без його участі (а.с.28). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що кожний із них скористався своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №167/05 року до майна померлого [INFO] року [PERSON], оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно довідки Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №190 від 23.06.2016 року, житловий будинок [ADDRESS] згідно погосподарської книги №6 відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON], який був єдиним його членом (а.с.17). Згідно повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22.06.2016 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.12). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно та спірний житловий будинок. При житті, 02.03.2000 року, [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на момент смерті і на що матиме право, заповів внучці [PERSON] Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.13). Як вбачається з матеріалів оглянутої спадкової справи до майна померлого [PERSON], спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], який успадкував спірний житловий будинок була [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що в с. Четвертинівка, не отримала. Отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,66 гектарів в межах, згідно з планом, розташованої на території Четвертинівської сільської ради, Тростянецького району, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] (а.с.14). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] позивачу [PERSON] у Тростянецькій державній нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.16). Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку «А», загальною площею 115,5 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., допоміжною площею 41,3 кв.м., веранда - літера «а», сарай - літера «Б», погріб - літера «В», огорожа - «1-2» , підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.3-9), довідкою Четвертинівської сільської ради Тростянецького району №190 від 23.06.2016 року, згідно якої померлий [PERSON] на день смерті [INFO] року був зареєстрована та проживав за вище вказаною адресою. Зазначений будинок відноситься до суспільної групи колгоспників, станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору - [PERSON] (а.с.17). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, був наділений правом власності на майно колгоспного двору, а саме: житловим будинком з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] був власником майна колгоспного двору (ст.120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року), позивач [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом до майна померлого, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно після смерті свого діда, фактично прийняла спадщину - спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому її вимоги про визнання за нею права власності на даний житловий будинок підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved