Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 09 серпня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого вона надала, а відповідач прийняла у власність грошові кошти в сумі 20 000 євро, що станом на час подачі позову становить 207 162 грн. 00 коп., які остання зобов'язалась повернути до 09 серпня 2011 року та сплачувати щомісяця відсотки за користування грошовимим коштами у розмірі трьох процентів від загальної суми боргу. На підтвердження факту отримання грошових коштів, відповідач написала власноручно написала розписку. При зазначенні суми грошових коштів у національній валюті, вона використовувала офіційний курс валют, затверджений розпорядженням НБУ станом на 04 липня 2013 року. Однак, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу. Між сторонами було досягнуто домовленості та закріплено у розписці щодо зобов'язання відповідача по сплаті трьох процентів щомісяця, від загальної суми позики, із зазначенням розміру суми, яка підлягає сплаті, а саме 600 євро на місяць, що становить на час подання позову 6 214 грн. 86 коп. Отже, строк користування грошовими коштами складає 35 місяців, протягом яких відповідач повинна була сплачувати проценти за користування позикою. Загальний розмір процентів, які підлягають сплаті розраховано наступним чином: 35 місяців х 6 214 грн. 86 коп. = 217 520 грн. 10 коп. Незважаючи на численні прохання, відповідач не повертає борг та уникає будь-яких зустрічей. У зв'язку з вищевикладеним, позивач була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 207 162 грн. 00 коп., три проценти річних від суми неповернутої позики в сумі 217 520 грн. 10 коп., а також судовий збір в сумі 3 441 грн. 00 коп. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, долучене до матеріалі справи, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності [PERSON], оскільки дана цивільна справа перебуває в провадженні судді з 17.07.2013 року, відповідач втретє не з'явилась в судове засідання, крім того, повідомлена про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомила та жодним чином не була позбавлена можливості з'явитись до суду для дачі своїх пояснень (заперечень) або направити свого представника. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 09 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмові формі у вигляді розписки, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач прийняла у власність грошові кошти в сумі 20 000 євро, що станом на час подачі позову становить 207 162 грн. 00 коп., які остання зобов'язалась повернути до 09 серпня 2011 року та сплачувати щомісяця відсотки за користування грошовимим коштами у розмірі трьох процентів від загальної суми боргу. Факт одержання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем в момент передачі їй суми позики. Копія даної розписки міститься в матеріалах справи, а оригінал даної розписки надано представниками позивача для огляду та досліджувався судом в судовому засіданні. У вищевказаній розписці зазначено, що [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], виданий Святошинським РУГУ МВС України в місті Києві 06.10.2004 року, позичила у [PERSON] 20 000 (двадцять тисяч євро) під 3 (три відсотки) в місяць, терміном на 1 (один рік). Можливе дострокове повернення. Угода відбулась в присутності [PERSON] 09 серпня 2010 року (а.с.4 - копія розписки). Як пояснили представники позивача в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконала, уникає від будь-яких зустрічей, в зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. При зазначенні суми грошових коштів у національній валюті, позивач використовувала офіційний курс валют, затверджений розпорядженням НБУ станом на 04 липня 2013 року. Як вбачається з розписки, між сторонами було досягнуто домовленості та закріплено у розписці зобов'язання відповідача щодо сплати трьох процентів щомісяця, від загальної суми позики, із зазначенням розміру суми, яка підлягає сплаті, тобто 600 євро на місяць, що становить на час подання позову 6 214 грн. 86 коп. Отже, строк користування грошовими коштами складає 35 місяців, протягом яких відповідач повинна була сплачувати проценти за користування позикою. З розрахунку позивача випливє, що загальний розмір процентів, які підлягають сплаті розраховано наступним чином: 35 місяців х 6 214 грн. 86 коп. = 217 520 грн. 10 коп. Як пояснили представники позивача, незважаючи на численні прохання, відповідач не повертає борг та уникає будь-яких зустрічей з позивачем. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, а саме частиною першою вказаної статті передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмі і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач дійсно отримала у позивача грошові кошти в борг, що підтверджується відповідною розпискою та на даний час борг не повернуто. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконала, грошові кошти, отримані в борг у позивача не повертає, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Також, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 441 грн. 40 коп.

Outcome: approved