Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з нею, надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини з адреси: [ADDRESS] та здійснення її реєстрації за адресою: [ADDRESS] без згоди батька дитини [PERSON], також стягнути з відповідача судові витрати у виді сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після народження дочки [PERSON] вона із відповідачем зареєстрували дочку за місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. З 2014 року, після припинення стосунків із відповідачем, з дочкою проживають в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, дочка не проживає за місцем своєї фактичної реєстрації, неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати згоду для реєстрації місця проживання дочки разом з нею, проте, він відмовляється надати дану згоду. В судовому засіданні 11.03.2016 року позивач та її представник адвокат Неживок І.В. зменшили позовні вимоги, зокрема, просять надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з адреси: [ADDRESS] та здійснити її реєстрацію за місцем проживання матері [PERSON],за адресою: [ADDRESS] без згоди батька дитини [PERSON], та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що оскільки, позивач не дає згоди на побачення з дитиною, тому з цих підстав він відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері. Крім того, позивачка не надала жодного доказу державної реєстрації свого речового права на житловий будинок, в якому вона зареєстрована. Представник третьої особи управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей Тетіївської районної державної адміністрації Київської області Гончарова О.М. не заперечує проти позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника служби у справах дітей Тетіївської РДА, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Із довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Тетіївським РС УДМС України в Київській області 29.01.2016 року №187 встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою батька [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Із довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Тетіївського району Київської області 28.01.2016 року №48 встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Дочка [PERSON] в будинку дійсно проживає, не зареєстрована. (а.с.7). З 2014 року дитина фактично проживає з позивачкою [PERSON] і спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини не має. Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-СII), зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п.3.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року, у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що місце проживання позивачки [PERSON] зареєстроване, малолітня дитина [PERSON] постійно проживає з позивачкою, тобто, місце проживання дитини визначене, що є підставою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру щодо визначеного місця проживання дитини, тобто, реєстрації, тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved