Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], яку в подальшому було замінено на її правонаступника [PERSON], про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання покупцем, визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності посилаючись на те, що [PERSON] не виконавши доручення [PERSON] придбала на своє імя спірне нерухоме майно за кошти, які були надані [PERSON] та відмовляється переоформити право власності на це майно на імя позивачки, що в порушує її права, як фактичного власника майна. На судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про неможливість прибути у судове засідання за станом здоровя та розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до судового засідання на зявився, двічі був повідомлений належним чином про засідання, призначені на 20.10.2017 р. та 01.11.2017 р. відповідно, заяв про поважні причини неявки у судове засідання до суду не надав. Відповідач [PERSON] на судовому засіданні позов визнала, надала пояснення, що дійсно отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США на купівлю квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та довіреність. Проте у звязку із наявністю помилки в довіреності не змогла оформити договір купівлі продажу майна на імя [PERSON] та була вимушена оформити його на своє імя. У звязку із тривалою відсутністю [PERSON] на території України вона не змогла переоформити квартиру на імя позивачки відразу та в подальшому здійснила переобладнання квартири на нежитлові приміщення перукарні. Весь цей час вона фактично орендувала спірне майно у позивачки та сплачувала їй орендні платежі з моменту купівлі майна і до травня 2015 року. Станом на цей час вона не має можливості переоформити це майно у звязку із браком коштів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що засновані на Законі та доведені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 жовтня 2001 року [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, та довіреність на вчинення певних дій. Кошти та довіреність були надані з метою придбання на імя [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Домовленість про придбання цієї квартири була досягнена між [PERSON] та власником [PERSON] Георгієвною, єдиним правонаступником якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 7-346, виданого Шостою Одеською державної нотаріальною конторою 28.04.2017 р., є [PERSON]. Проте укласти договір купівлі продажу майна особисто [PERSON] не мала можливості через необхідність терміново покинути територію України, а тому й звернулася до [PERSON] з якою мала тривалі довірливі відносини та яка мала намір орендувати в подальшому це майно для своєї діяльності розміщення перукарні, з проханням виступити її представником при укладанні договору купівлі продажу майна. 15 жовтня 2001 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№ 7-2772, проте, через наявність помилки в довіреності, визначивши покупцем в ньому не [PERSON], а себе. В подальшому [PERSON] за кошти [PERSON] здійснила переобладнання квартири з житлової на нежитлові приміщення перукарні про що було отримано свідоцтво № 026592 про право власності на нежилі приміщення перукарні, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.08.2003 р. Також між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири, за яким [PERSON] передавала у оренду квартиру у користування [PERSON] За цим договором [PERSON] регулярно до травня 2015 року сплачувала [PERSON] орендні платежі. Зясувавши те, що квартира весь час документально належала [PERSON], позивачка звернулася до неї з вимогою щодо передачі права власності на спірне майно їй, як реальному та фактичному власнику цього майна, проте отримала відмову. Станом на сьогодні, відповідач так й не вчинив жодних дій, спрямованих на передачу [PERSON] права власності на квартиру. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Все вище перелічене свідчить про те, що Договір купівлі продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 15.10.2001 р. за р. № 7-2772 є удаваним в частині визначення покупцем [PERSON], а тому його в цій частині має бути визнано недійсним із визначенням покупцем за договором [PERSON]. Також визнанню недійсним підлягає свідоцтво № 026592 про право власності на нежилі приміщення перукарні, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.08.2003 р. на імя [PERSON], як таке, що видане на підставі частково недійсного договору.

Outcome: approved