Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 06.05.2016 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними конфліктами на цьому ґрунті. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У шлюбі народився син, який проживає із нею. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Доповнила, що не проживають разом із відповідачем з лютого 2020 року. Спочатку їхня малолітня дитина проживала із нею, однак в березні 2020 року відповідач забрав її до себе, де вона проживає до теперішнього часу. На примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в задоволенні позову не заперечував. Вважав, що відновлення сімейних відносин із позивачкою не можливе. Підтвердив, що їхній малолітній син з березня місяця 2020 року проживає разом із ним. Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 06 травня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини (а.с.4,5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв`язку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Статтею 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позов. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивача не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що при паданні позову позивачка просила відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та висновків суду щодо необхідності задоволення позову, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved