Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельних ділянок площею 3,42 та 1,29 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 912668. У грудні місяці 2015 року представником відповідача їй було запропоновано передати в оренду зазначені земельні ділянки та укласти відповідні договори оренди. При цьому їй було надано, зокрема, два договори оренди земельної ділянки від 09 квітня 2014 року, акти приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду та ксерокопії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, з яких ніби - то вбачається, що вона уклала з КПП «Торговий дім» Сатурн» договори оренди належних їй земельних ділянок, які 18 грудня 2014 року були зареєстровані Реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за № 8129268 та № 8117337. Однак у договорах оренди та актах приймання-передачі земельної ділянки відсутній її підпис, тому враховуючи, що вона не підписувала зазначених договорів оренди, які відповідач склав в односторонньому порядку і відсутності її волевиявлення на їх укладення, просить визнати їх недійсними та скасувати їх державну реєстрацію. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але письмово у заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання також не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позовних вимог [PERSON] Представник реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області у судове засідання не з»явився. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою вчиняються у письмовій формі. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статею 13 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»заний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства». За змістом ст.ст. 16, 18, 19 вказаного Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3,42 та 1,29 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 912668 ( а.с. 10). У грудні місяці 2015 року представником відповідача [PERSON] було надано два договори оренди земельних ділянок площею 3,42 та 1,29 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 912668, акти приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду та ксерокопії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, які зареєстровані Реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за № 8129268 та № 8117337, в яких відсутній підпис позивача ( а.с. 5, 6-7, 8, 9, 13, 14-15, 16-17), при цьому на адресу суду відповідачем надано копію зазначених документів, з яких вбачається, що в них мається підпис позивача. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9 передбачено, що відповідно до частини першої статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Згідно ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною 4 ст. 202 ЦК України встановлено дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, \~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до ч. 4 даної статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.\~ Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозицій однієї сторони укласти договір( оферти) і прийняття пропозиції ( акценту) другою стороною. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] своєї згоди на укладення договорів оренди земельних ділянок не надавала, не підписувала їх та дані договори складені в односторонньому порядку, за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, сплачений останньою при подачі позову до суду, судовий збір.

Outcome: approved