Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 20.12.2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року, справа № 638/20789/14-ц. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.02.2019 року відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 10 грудня 2018 року. Позивач зазначає, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною більше десяти років; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не сплачує аліменти та не надає грошової допомоги дитині, що свідчить про ухилення батька від вихованні дитини. Позивач вказує, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності та має заборгованість по сплаті аліментів. Зазначає, що на даний час дитина повністю перебуває на її утриманні. У зв`язку з ухиленням відповідача від виховання та піклування за сином, на теперішній час дитина позбавлена можливості повноцінного, гармонійного, фізичного та духовного розвитку, виїзду на відпочинок, а тому формальне збереження батьківських прав відповідача, який ухиляється виховання сина, суперечить інтересам малолітнього [PERSON] . Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 06.12.2021 року через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, у своїх поясненнях від 19.11.2021 року просить суд розглядати справу без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.12.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року розірвано, рішення набрало законної сили /а.с.13/. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції /а.с.12/. Як вбачається з довідки № 436 від 14.06.2021 року виданої головним лікарем КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом фахівців поліклініки з 2010 року. за час спостереження в поліклініці, здійснювала догляд за дитиною у разі її хвороби та супроводжувала до поліклініки дитину у разі проходження профілактичних оглядів, щеплень, мати хлопчика - [PERSON] /а.с.15/. З характеристики виданої директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 58 Харківської міської ради Харківської області на ученицю 7-Б класу [PERSON] , вбачається, що [PERSON] навчається в школі з 1 класу, зарекомендував себе як організований, старанний учень. Заняття відвідує систематично, не запізнюється. Мати приділяє увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, прислухається до порад класного керівника. Батько контакт з класним керівником не підтримує, батьківські збори не відвідує/а.с.16/. Відповідно до копії розрахунку зі сплати аліментів виданого старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) [PERSON] , сума заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.06.2021 року складає 48086 грн. 59 коп. /а.с.14/. Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 11.11.2021 року № 626, вважається за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] /а.с. 85-86/. Крім того, із копії заяви, доданої до висновку про позбавлення батьківських прав, написаної власноруч малолітнім [PERSON] , вбачається, що він не проти позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначає, що він його давно не бачив, з ним не спілкується, зі святами не вітає. Вказує, що у нього є тато - [PERSON] , з яким вони проживають та який його виховує /а.с.87/. Суд, дослідивши письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачами не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його малолітнього сина, про що до суду надано відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 11.11.2021 року, суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати до відповідача такий крайній захід впливу як позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved