Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та поділ майна подружжя. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що сімейне життя у них не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя. На даний час разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим. Окрім того, за період перебування в шлюбі з відповідачем, вони придбали житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки згоди щодо поділу вказаного майна вони не досягли, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку. Позивач [PERSON] і представник позивачки адвокат Бондарєв О.Г. в судове засідання не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява з клопотанням про проведення підготовчого засідання без їх участі, а у випадку визнання відповідачем позову, задовольнити позо в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням по розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3\~ст.105 СК України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, сторони з 12 вересня 1992 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи категоричну позицію сторін щодо припинення шлюбу, відсутність клопотань про надання строку на примирення, визнання відповідачем вимог про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Щодо вимог позивача про поділ майна подружжя: Згідно вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч. 1\~ст. 69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1, ч.2\~ст.71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої\~статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В ході розгляду справи встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони набули житловий будинок [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 січня 2006 року, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.11). Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2004 року, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . (а.с. 10). Відповідно до довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 05 листопада 2021 року № 826, що інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 101393 грн. (а.с. 12). Згідно довідки КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 01 листопада 2021 року № 803, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01 листопада 2021 року зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2004 року, справа № 2-1912. (а.с. 09). З врахуванням викладеного, суд вважає, що вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] , набутий сторонами під час шлюбу, а, відтак, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та підлягає поділу між сторонами. З врахуванням вищевикладеного, думки сторін, вартості майна, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved