Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, третя особа - житлово-комунальне підприємство «Азовжитлокомплекс». В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що у 1968 році її матері [PERSON] на сімю, яка на той час складалася з неї, її батька, відповідачів, двох її сестер та ще двох братів була виділена 4-х кімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі рішення Орджонікідзевського районного виконавчого комітету Маріупольської міської Ради від 22.01.1997 року № 18/1, її матері видано ордер на вказану квартиру. З часу отримання квартири і до 1977 року та з 1992 року по 2003 рік вона проживала в цій квартирі як член сім»ї, однак 25 квітня 2003 року була знята з реєстрації. Але на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2014 року її вселено до спірної квартири. В подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2015 року було визначено порядок користування спірною квартирою, відповідно до якого їй виділена кімната № 3, площею 9,8 м2; а відповідачам та їх матері - кімната №4, площею 9,8 м2, кімната № 5, площею 17,2 м2, кімната № 6, площею 7,8 м2; кухня, вбиральня, ванна кімната, коридор, вбудована шафа - залишені в спільному користуванні. 04 грудня 2015 року їх мати [PERSON] померла. На даний час в квартирі зареєстровані та фактично проживають вона і відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] На її пропозицію змінити порядок користування квартирою відповідачі категорично відмовили, мотивуючи відмову тим, що рішенням суду вже визначено порядок користування квартирою між ними і на його зміну потрібне також рішення суду. Спірна квартира, являє собою чотирьохкімнатну ізольовану квартиру загальною площею 63,8 м2, жилою площею - 44,6 м2, та складається з кімнати №3 площею - 9,8 м2, кімнати № 4 - 9,8 м2, кімнати №5 - 17,2 м2, кімнати № 6 - 7,8 м2, кухні - 5,8 м2, вбиральної -1,1 м2, ванної кімнати - 2,1 м2, коридору - 8,0 м2 та вбудованої шафи - 1,0 м2. На даний час між нею та відповідачами склалися неприязні відносини, вона має намір приватизувати належну їй частку квартири, однак відповідачі, як особи, які зареєстровані в квартирі не хочуть цього. Крім того, відповідно до укладеного окремого договору найму спірної квартири, вона має право користуватися тільки кімнатою житловою площею 9,8 м2, що складає 1/5 частину ідеальної долі, тобто має право на приватизацію 1/5 частини квартири, що суттєво порушує її права на приватизацію. Просить суд встановити порядок користування квартирою № 3 в будинку 36 по бульвару Морському (Комсомольському) в м.Маріуполі Донецької області, виділивши їй в користування ізольовану кімнату №3 площею 9,8 м2; відповідачам - кімнату №4 площею 9,8 м2, кімнату №6 площею 7,8 м2; залишити в загальному користуванні: кімнату №5 площею 17,2 м2, кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу. В ході розгляду справи позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, в яких просила суд встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування ізольовану кімнату № 4 площею 9,8 м2; відповідачам - кімнату № 3 площею 9,8 м2, кімнату №6 площею 7,8 м2; залишити в загальному користуванні: кімнату №5 площею 17,2 м2, кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з»явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. При розгляді справи представник позивачки [PERSON]М підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що позивачка на даний час проживає в кімнаті № 4 і їй цієї кімнати вистачає. А через неприязні відносини, які склалися між ними з сестрою спільне користування житловою кімнатою № 5 є неможливим. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з»явився, надавши письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечуючи проти їх задоволення пояснила суду, що на даний час в квартирі проживає позивачка, яка фактично займає кімнату № 4, що була виділена їй, вона встановила в кімнаті двері і їй вистачає цієї кімнати. Також в спірній квартирі проживають двоє її братів відповідачі по справі. Кухня, вбиральня, ванна кімната та коридор перебувають в їх загальному користуванні, ними вони користуються за відсутності один одного за розкладом та почергово. Кімната № 5 є прохідною, а тому враховуючи неприязні відносини, які склалися між сестрою і братами, спільне користування цією кімнатою є неможливим. Також вказала на те, що фактично на даний час відповідач [PERSON] займає кімнату № 3 площею 9,8 кв.м., а [PERSON] кімнату № 6 площею 7,8 кв.м. Представник третьої особи [PERSON] пояснила суду, що в 2015 році спірна квартира була розподілена та укладені окремі договори найму. Фактично на даний час існують дві комунальні квартири. [PERSON], як квартиронаймач однієї квартири не має права на іншу квартиру, навіть якщо її квартиронаймач помер. Тому кімната № 5 не може перебувати в загальному користуванні сторін. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви з наступних підстав. Встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2014 року [PERSON] вселено до квартири [ADDRESS] (а.с.12-17). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2015 року було визначено порядок користування спірною квартирою, відповідно до якого [PERSON] виділена кімната №3, площею 9,8 м2; кімната №4, площею 9,8 м2, кімната № 5, площею 17,2 м2, кімната № 6, площею 7,8 м2 - виділені у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], а кухня, вбиральня, ванна кімната, коридор, вбудована шафа - залишені в спільному користуванні (а.с.18-19). Однак фактично позивачка [PERSON] була вселена до кімнати № 4, в якій і проживає по даний час. Згідно особового рахунку № 10143а, [PERSON] є квартиронаймачем кімнати жилою площею 9,8 кв.м., загальною площею 14,01 кв.м. в квартирі [ADDRESS] (а.с.10). На підставі особового рахунку № 10143 квартиронаймачем 3-х кімнат жилою площею 34,8 кв.м., загальною 49,79 кв.м. є [PERSON], окрім неї також у вказаних кімнатах зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказана квартира складається із чотирьох кімнат загальною площею 63,8 м2, жилою площею - 44,6 м2, зокрема - кімнати №3 площею - 9,8 м2, кімнати № 4 - 9,8 м2, кімнати №5 - 17,2 м2, кімнати № 6 - 7,8 м2, кухні - 5,8 м2, вбиральної -1,1 м2, ванної кімнати - 2,1 м2, коридору - 8,0 м2 та вбудованої шафи - 1,0 м2 (а.с.21-22). Ст.16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно ст.103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Відповідно до ст.104 ЖК УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладання окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам стаття 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, наявність ізольованих кімнат в спірній квартирі, розмір жилої площі квартири, технічну характеристику квартири з урахуванням кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору та вбудованої шафи, а також конфліктних відносин, які склалися між сторонами, суд приходить до висновку про виділення у користування позивачці кімнати № 4 площею 9,8 кв.м., а відповідачам - кімнати № 3 площею 9,8 кв.м. та кімнати № 6 площею 7,8 кв.м. При цьому, з урахуванням вже фактично встановленого сторонами порядку користування спірною квартирою суд вважає, що відповідачеві [PERSON] слід виділити кімнату №3 площею 9,8 кв.м., а [PERSON] кімнату № 6 площею 7,8 кв.м. Разом з цим, суд приходить до висновку про те, що оскільки рішенням суду від 13 лютого 2015 року було встановлено порядок користування спірною квартирою між сторонами, на підставі якого розподілено особові рахунки на квартиру, квартиронаймачем кімнати № 5 за життя була [PERSON], вказана кімната є житловою неізольованою, тому підстав для залишення її в загальному користуванні сторін не має.

Outcome: partial