Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано в судовому порядку 06.02.2014 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач коштів на утримання доньки не надаває, матеріально не допомагає їй, хоча дитина потребує коштів. Просить позов задовольнити. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому позивач подала заяву, в порядку ст.158 ЦПК України, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити /а.с.11/. Відповідач у суді позов визнав, пояснив, що спроможний сплачувати 1/3 частки від заробітку (доходу) для доньки. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено судом, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано в судовому порядку 06.02.2014 року /а.с.5/, в якому в них народилася донька [PERSON], [INFO] року народження /а.с.4/. Судом встановлено, що малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю на [ADDRESS], та, що відповідач не несе витрати на утримання доньки, хоча може надавати кошти на утримання своєчасно і систематично, оскільки працює та інших утриманців немає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема, що [PERSON] працює монтажником встановлення та обслуговування омофонів в ПП «Проданчук «Оберіг Груп» та його середній заробіток становить 1500 грн. Виходячи з наведеного та враховуючи обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і роз'яснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з травня - 1450 грн. та прожитковий розмір для дитини певного віку /дітей віком від 6 років до 18 років/ з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень, що є наближеним до мінімальної заробітної плати, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Звертаючись з позовом, позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання дитини з 16.09.2015 року, покликаючись на те, що зверталася в Залізничний районний суд м.Львова, однак позов було залишено без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом [PERSON] звернулася до суду 11.04.2016 року /а.с.1/, інших доказів на підтвердження покликань, що вона зверталась до відповідача з вимогою сплати аліментів, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати не надала. За таких обставин суд не знаходить відповідних правових підстав, визначених ч.2 ст.191 СК України, для стягнення з відповідача аліментів за минулий час. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із [PERSON] слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за одинмісяць.

Outcome: partial