Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON]. Сімейні відносини з відповідачем фактично припинені через відсутність взаєморозуміння та згоди, що привело до взаємовідчудження і остаточного розпаду шлюбу так як втратили почуття поваги та любові. Вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. 02.03.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В встановлений судом ухвалою від 02.03.2018 року строк для поданні відзиву, відповідач відзив не надав. 12.06.2018 року, ухвалою суду підготовче провадження було закрито, і справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Також пояснила, що вже більше року разом з відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, відповідач проживає окремо, та примирення неможливе. Місце проживання дітей та аліментні зобовязання вирішуються в окремому порядку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовом не згоден, пояснив, що бажає зберегти шлюб, у них двоє неповнолітніх дітей, яким потрібне батьківське виховання. Також пояснив, що він матеріально утримує дітей, а його хочуть обмежити у спілкуванні з дітьми. Додатково пояснив, що з позивачкою разом не проживають, шлюбні відносини припинені біля півроку тому, у них у сімї роздільний бюджет. Просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні факти, та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07.12.2007 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 883. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлення поясненнями сторін, що вони проживають за різними адресами, шлюбні відносини між сторонами припинені принаймні більш пів року, спільне господарство не ведеться, сторони мають окремі бюджети, взаємних прав та обовязків не здійснюють. Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу зводяться до питання участі у вихованні дітей, який має вирішуватися у окремому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів про те, що потягом часу з моменту отримання позову він намагався зберегти сімю та докладав для цього будь-які зусилля суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливими, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача, та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Положеннями ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 112 СК України. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що фактично шлюбні стосунки між сторонами у справі припинилися, причиною розірвання шлюбу стало небажання позивача продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, втрата нею почуття любові і поваги до відповідача, і таким чином суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить моральним засадам суспільства та інтересу позивача. Матеріали справи не містять, а сторони не надали належних і допустимих доказів, які б вказували, на час припинення шлюбних відносин між сторонами до ухвалення рішення у цій справі, то ці обставини судом встановити не виявилось можливим, але вони можуть доводитись сторонами в іншій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved