Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру\~ аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.11.2010 року з [PERSON]на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем рішення суду виконується не в повному обсязі. Крім того, на думку позивача, розмір аліментів є меншим встановленого законом розміру аліментів і недостатнім для утримання дитини. За таких обставин просила змінити та збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.11.2010 року з відповідача [PERSON] та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2508, 55 грн.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Вказана обставина сторонами не оспорюються та підтверджується свідоцтвом про народження та рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.11.2010 року (а.с.8,10). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.11.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Згідно чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України\~встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що, з урахуванням\~\~змін внесених\~\~у\~\~них\~\~08.07.2017 року, законодавець розрізняє поняття спосіб стягнення аліментів\~\~та розмір аліментів. Спосіб\~\~стягнення\~\~аліментів,визначених\~\~рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі\~\~вимог ч.3\~ст. 181 СК України, а\~\~підстави для зміни розміру аліментів, визначених\~\~за рішенням суду, встановлені\~\~ст. 192 СК України. Зі змісту\~\~позовних вимог\~\~ [PERSON]\~\~вбачається, що вона фактично\~\~звернулась до суду з позовом про зміну\~\~способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на\~\~утримання неповнолітньої доньки зі стягнення у частці ( 1/4) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача\~\~на стягнення\~\~аліментів\~\~з відповідача\~\~на її користь\~\~у твердій грошовій сумі\~\~2000,00 гривень щомісячно до повноліття доньки, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню положення\~ст. 181 СК України, які визначають, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків\~\~у даному випадку жодного правового значення не мають. Доводи представника відповідача про те, що позивачкою не було доведено зміну обставин, суд не приймає до уваги, оскільки такі не ґрунтуються на законі. Отже, суд з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з принципу співмірності, достатніх потреб дитини, визнає доцільним змінити спосіб та розмір стягнення аліментів з ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1200, 00 грн., що буде достатнім для утримання та гармонійного розвитку дитини з урахуванням обов'язку самої позивачки також утримувати свою неповнолітню доньку. Щодо вимог позивачки про стягнення додаткових витрат, суд виходить з наступного. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, виходячи з аналізу ст. ст. 180, 183, 185 СК України, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, і лише в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові витрати. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 18 звернуто увагу на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до довідки, виданої Каховською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 від 06.04.2017 року за № 78, [PERSON] здійснювала оплату за харчування у ГПД своєї доньки учениці 1-б класу [PERSON] у 2016-2017 навчальному році за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року на загальну суму 1\~104, 00 грн. (а.с.7). Отже, доводи позивачки про те, що навчання дитини в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 потребує додаткових витрат на її харчування, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Разом з тим, на підтвердження доводів позивачки [PERSON] про те, що дитина часто хворіє, а позивачка змушена постійно купувати ліки, належних та допустимих доказів позивачкою суду не надано. Суд погоджується з доводами представника відповідача, про те, що час придбання ліків не співпадає з часом хвороби дитини, а самі ліки придбані без рецепту лікаря. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню частково - лише в частині стягнення витрат на оплату харчування, які підлягають стягненню з відповідача з урахуванням положень ст. 141 СК України - у розмірі 1/2 частини понесених витрат, тобто 552,00 грн. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial