Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її проживання разом з [PERSON] однією сім»єю з 05.01.2000 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] року в [ADDRESS]. Заява мотивована тим, що заявник, будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], наразі не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса на спадщину у виді земельних ділянок, які належали [PERSON] та були фактично успадковані нею, оскільки вона проживала разом з [PERSON] з 2000 року по день його смерті, доглядала його, мала з ним спільний бюджет, купувала ліки, всіляко підтримувала і після смерті здійснила його поховання. Проте відсутність доказів фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] перешкоджає заявнику успадкувати земельні ділянки. Вказана заява надійшла до суду до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства, які діють на даний час. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву [PERSON] і просив її задовольнити в повному обсязі та пояснив, що дійсно, [PERSON] з 05.01.2000 року по [INFO] року однією сім»єю проживала разом з [PERSON] за місцем мешкання заявника в [ADDRESS], оскільки [PERSON] був одиноким, не мав рідних та близьких і потребував стороннього догляду; вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, піклувались одне про одного, після смерті [PERSON] [PERSON] здійснила його поховання; однак наразі вона не може оформити свої права на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], оскільки не має доказів фактичного прийняття спадщини. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; пояснень щодо заяви від заінтересованої особи не надійшло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є односельчанкою заявника і їй добре відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю в будинку заявника в [ADDRESS] з січня 2000 року по день смерті останнього - [INFO] року; [PERSON] був одиноким і заявник доглядала за ним, всіляко допомагала і підтримувала; родичів чи спадкоємців [PERSON] не мав. Свідок [PERSON], який також є односельцем заявника, в судовому засідання теж підтвердив факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю з січня 2000 року і по день смерті останнього. Заслухавши пояснення представника заявника та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Заявник [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.5 зворотня сторона). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS], але фактично проживав разом з [PERSON] в [ADDRESS]; [PERSON] доглядала [PERSON], після смерті здійснили його поховання (а.с.7,8). [PERSON] на підставі державних актів серії [NUMBER] та серії [NUMBER] мав у власності земельну ділянку площею 4.70 га та земельну ділянку площею 4.23 га, що розташовані на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.9,10). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 07.12.2017 року № 2989/01-16, спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців до нотаріуса не звертався (а.с.41,42). Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому п»ятирічний строк необхідно обчислювати і з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно з п.23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року № 2590/02-14, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв»язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.11). У судовому засіданні встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт свого постійного проживання разом з [PERSON] однією сім»єю з 05.01.2000 року до [INFO] року, але встановлення даного факту породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням місця проживання заявника з [PERSON] законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому спір про право у даному випадку відсутній. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім»єю з 05.01.2000 року до дня смерті останнього - [INFO] року. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 1217, 1264, 1268, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved