Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісяця до повноліття дитини, мотивуючи тим, що 31 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. 9 листопада 2010 року в них народився син [PERSON], який в теперішній час проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий заробіток, матеріальну допомогу не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], бо з серпня 2015 року вони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на дитину. Вона також звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснив, що він не довіряє позивачеві, бо не знає, чи будуть використані аліменти саме на дитину. Він хоче вирішити питання щодо сплати аліментів добровільно або після розірвання шлюбу, але позивач проти цього заперечує. До того ж він взагалі не розуміє, що відбувається. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 31 липня 2010 року (а.с.8). В свідоцтві про народження [PERSON], який народився 9 листопада 2010 року, позивачка вказана матірю, відповідач- батьком (а.с.2). З довідки, виданої ТОВ ЖЕД «Південна», видно, що [PERSON] зареєстрована разом з сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.3). Згідно ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень. В судовому засіданні він сам пояснив, що є працездатним, інвалідом не являється, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Позивачеві ро»яснювались його права та обов»язки, в т.ч. і щодо надання доказів на підставу заперечень, пропонувалось надати докази, на що відповідач повідомив, що таких доказів у нього немає. Також він не надав доказів щодо того, що не спроможний сплачувати аліменти, про таке навіть не заявляв. При цьому позивач категорично заперечувала проти укладення мирової угоди, на що вказував відповідач, який, крім того, заперечень та незгоди стосовно розміру аліментів не заявляв, посилаючись лише на вирішенні питання щодо сплати аліментів в добровільному порядку чи після розірвання шлюбу, проти чого позивач також категорично заперечувала. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-182,184 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, матеріальне становище сторін, те, що відповідач сам пояснював, що має нерегулярний мінливий дохід, слід стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 800 грн. щомісяця, виходячи із середнього розміру аліментів по м. Конотопу, що сплачуються на одну дитину, коли платник аліментів не працює. При цьому також були враховані всі обставини справи, розмір аліментів визначений, виходячи із засад обєктивності, виваженості та справедливості. Ухвалення даного рішення не позбавляє сторін права на укладення мирової угоди в процесі його виконання, про що сторонам також роз»яснювалась. З відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved