overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.12.2007 року між нею та відповідачем було зареєстовано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 276. В них народилася спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Вони проживали разом з 2005 року, але у січні 2011 року їхнє спільне життя остаточно припинилося, вони не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, вона разом із донькою повернулася в м. Красноармійськ Донецької області. Спорів майнового характеру та щодо виховання дитини немає. Просить суд шлюб розірвати, оскільки вважає збереження шлюбу неможливим. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява в якій вона просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, дитину просив залишити проживати разом із матір'ю. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 19.12.2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 276, що стверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). В сторін є спільна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5). Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, шлюб існує лише формально, на примирення сторони не згідні. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 04 жовтня 2002 року. У шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Впродовж останніх трьох років сімейного життя між ними поступового погіршувалися стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Шлюб існує тільки формально. Майнових спорів між сторонами немає. Діти проживають разом з матір'ю. Просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 04 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 149, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]). З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам позивачки. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 25 липня 1992 року. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні обов'язки. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання щд.юбних стосунків. Спільне господарство вони не ведуть, оскільки з 2012 року відповідач проживає окремо від неї та сина. Шлюбні відносини між ними припинені ще раніше. Уже більше восьми років кожен з них живе своїм окремим життям, оскільки всі духовні та фізичні звязки втрачено. Шлюб носить тільки формальний характер. Сім'я фактично розпалася, збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюбу, укладений з [PERSON] Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25 липня 1992 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Трускавецького міськвиконкому Львівської області, актовий запис № 94, що стверджується свідоцтвом про шлюб ІІ-СГ № 405478. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON]О, який на даний час є повнолітніми. З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам позивача. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить\~ інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.08.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 116. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, вони не ведуть спільного господарства, протягом останніх шести місяців вони проживають окремо, шлюб існує лише формально. Просить суд шлюб розірвати, оскільки вважає збереження шлюбу неможливим. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею, прізвище залишити шлюбне - «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки кожен з них створив нову сім'ю, дитину просив залишити проживати разом із матір'ю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 06.08.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 116, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 3). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 4). Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, шлюб існує лише формально, на примирення сторони не згідні. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2011 року розірвано згідно рішення Трускавецького міського суду. У шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO] року. На даний час відповідач дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Вона працює касиром в ДП «Фуршет» у м. Трускавці та має невеликий заробіток, а тому їй важко одній утримувати дитину. Відповідач аліменти нікому не платить, працює неофіційно, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вона звернулась до суду про примусове стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що він брав участь в утриманні дочки та постійно займається її вихованням, згідний сплачувати 500 грн. аліментів щомісячно на її утримання, так як інших утриманців в нього немає. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 25.11.2011 року по справі № 2-1324-383/11 розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 19.04.2002 року відділом РАГС міського управління юстиції. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання неповнолітньої дочки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 01.01.2014 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 1286 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина здорова, повністю знаходяться на утриманні матері. Суд також враховує, що відповідач не має постійного заробітку. Суд вважає, що з урахуванням вказаних обставин позов позивачки підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Трускавецького міського суду від 22.11.2012 року позов задоволено, а саме: визнано за [PERSON], право власності на ? ідеальну частину земельної ділянки, що у [ADDRESS], загальною площею 0,0205 га. [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що в резолютивній частині рішення суд, вирішивши питання про право, однак не вирішив питання розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, а тому слід винести додаткове рішення. Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином, про час і місце судового засідання. І їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Вивчивши матеріали зазначеної цивільної справи, суд вважає, що слід ухвалити додаткове рішення. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, а також п. 3 зазначеної статті, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Згідно квитанції №9645.50.1 від 15.05.2012 року, яка є в матеріалах справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги те, що позивач в позові просить витрати покласти на відповідача, позов позивача задоволено в повному розмірі, суд приходить до висновку, що слід зазначити, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3219 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайнного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року № 1145. За даною адресою зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. Позивач стверджує, що останній, не проживає у даному будинку більше двох років, однак сам з реєстрації не знімається. Вказує, що при цьому порушуються її права, а саме відповідно до ст.41 Конституції України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. З огляду на наведене позивач просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайнного суду з позовною заявою до відповідача до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Болотинська, 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 20 березня 2013 року позивач зареєструвала у вказаній квартирі свого співмешканця [PERSON], проте спільне життя у них не склалося, і фактично з 2014 року останній разом з [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Свідки, а саме сусіди позивача підтверджують факт відсутності [PERSON] за адресою Болотинська №3 кв.2 м. Ужгород протягом трьох років. Прохання позивачки про виписку і зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідачем ігноруються. У [PERSON], виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються на відповідача, чим порушуються її права. За таких обставин, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Болотинська, 3 кв.№2, та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON], та її представник [PERSON] не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява у якій вона просила розглянути справу без участі позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся\~належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайнного суду із позовною заявою про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку з Навчального центру профспілок Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що з 19 січня 2001 року по 1 червня 2016 року позивач працювала у Навчальному центрі профспілок Закарпатської області, на посаді головного бухгалтера, а з 2 серпня 2004 року перебувала на посаді заступника директора госпрозрахункового навчально-методичного центру профспілок Закарпатської області. 1 червня 2016 року [PERSON] звільнено з посади згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, за угодою сторін. Відповідно до розрахункового листа виданого позивачу при звільнені, заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку станом на 1 червня 2016 року становила 21796,81 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області з позовною заявою в якій просить стягнути з Навчального центру профспілок Закарпатської області грошову компенсацію невикористаної відпустки в розмірі 21796,81 грн. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, повідомляє що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також позивач додала до вказаної заяви виписку за картковим рахунком клієнта, згідно якої у липні 2016 року [PERSON] виплачено частину заборгованості у сумі 3421,60 грн. Представник відповідача, Навчального центру профспілок Закарпатської області, у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, 29.11.1993 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сімейні відносини між сторонами розладжено та припинено, в наслідок повної протилежності характерів та поглядів на життя шлюб зберегти не можливо. Просить суд шлюб, укладений між [PERSON]Б та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява, згідно з якою вона просила розглянути справу у її відсутності та задоволити позов. Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.11.1993 року, який зареєстровано Тисаашваньською сільською радою Ужгородського району, про що видано свідоцтво ІІ-ФМ №298103. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3\~ст. 105 СК України\~даний шлюб слід розірвати. Частиною 2\~статті 114 СК України\~визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved