Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном над неповнолітнім, посилаючись на те, що її донька уклала шлюб з відповідачем [INFO] року, від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 17.01.2003 року шлюб між дочкою позивача та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю та [PERSON] з цього часу ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Діти повністю були на утриманні у матері та позивача з її чоловіком. З дітьми відповідач не спілкувався. Після неодноразових прохань про матеріальну допомогу у відповідача, він відмовився від батьківства по відношенню до своїх дітей, про що написав заяву. [INFO] року дочка позивача померла. Онуки залишилися проживати з позивачем, [PERSON] на даний час є повнолітньою. Позивач та її чоловік проживають у власному будинку, в якому у дітей є своя кімната, отримують пенсію, позивач додатково працює та отримує зарплату. Посилаючись на зазначене, просить суд побавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO], призначити позивача опікуном на неповнолітнім [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив в інтересах дитини відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснивши суду, що позивач його вмовила дати згоду на позбавлення батьківських прав і тому, він у нотаріально - посвідченій заяві до Староільського районного суду Луганської області вимоги визнавав. Зазначив, що після розлучення з дружиною у 2003 році, син та донька залишилися проживати з матір'ю та бабусею у Луганській області. Він листувався з колишньою дружиною, цікавився життям дітей, перераховував кошти на їх утримання. Після смерті їх матері він домовився з позивачем, що діти залишаться проживати з нею. Весь цей час він спілкується з сином по телефону, іноді бачиться, матеріально допомагає йому. Прокурор Комунарського району м. Запоріжжя у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації Луганської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки як вбачається з наданих останнім заперечень, письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи, зобов'язаний надавати орган опіки та піклування за місцем реєстрації (проживання) відповідача. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 17.01.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Старобільським райвідділом реєстрації актів громадянського стану 17.01.2013 року (а.с. 9). [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Підгорівською сільською радою Старобільського району Луганської області 17.06.1998 року (а.с. 6). Дитина проживає разом з позивачем - своєю бабусею, та знаходиться на її утриманні (а.с. 17). Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, дав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку відсутністю підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки встановлено, що [PERSON] не ухиляться від виконання батьківських обов'язків, піклується про фізичний та духовний розвиток сина, матеріально допомагає. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно з п. 16 даної Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач не довів належними доказами такі обставини, які є підставою позову: що батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, тобто не довів свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що поведінку [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] неможливо розцінити як свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, судом не встановлено обставин, які є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed