Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає задоволенню виконавчий напис, зареєстрований за №116372 від 29.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з неї суми заборгованості у розмірі 17 200,00 грн. Також просила стягнути з відповідача суму судового збору на її користь. В обґрунтування позову посилалася на те, що 04.03.2021 року за місце її роботи надійшов супровідний лист від приватного виконавця виконавчого нотаріального округу м.Києва Клименка Р.В. про звернення стягнення на заробітну плату з боржника - [PERSON] 09.03.2021 року бухгалтер за місцем її працевлаштування повідомила її про надходження даної постанови та ознайомила з нею. Позивач вказала, що не знає звідки взялась заборгованість, що це за сума, оскільки жодних зв`язків з ТОВ «АВЕНТУС Україна» не мала, договорів не укладала. [PERSON] також зазначила, що ніякої вимоги, листів чи іншої інформації про заборгованість не отримувала. Додатково позивач вказала, що приватного нотаріуса Горай О.С. свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю анульоване через виявлені порушення вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій. [PERSON] вказувала і на те, що виконавчий напис видано на підставі документів, які не свідчать про безспірність. Ухвалою суду провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Представником відповідача надано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про електронну комерцію» та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладення договору відбувалося в онлайн- режимі. Перед подачею заявки, клієнт повинен ознайомитись з Правилами та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті. Клієнт обирає бажані умови кредитування, підтверджує згоду на обробку персональних даних та ознайомлення з Правилами, вказує засоби зв`язку та створює пароль Також клієнт підтверджує, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовується ним як аналог власноручного підпису. Представник зазначив про те, що товариством направлялася вимога про повернення заборгованості [PERSON] , яка була нею отримана, однак борг сплачено не було, жодних заперечень на вимогу не надходило. В вимозі, боржника повідомлено про те, що у разі не сплати боргу, товариство буде звертатися до нотаріуса за видачою виконавчого напису. Представник товариства також вказав, що для видачі виконавчого напису було надано кредитний договір №2394973 від 15.05.2020 року, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копію довіреності представника. Зважаючи на вище викладене, представник відповідача провис відмовити у задоволенні позову. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.05.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] було укладено договір №2394973 про надання споживчого кредиту у сумі 5 000 грн та проценти 285 грн., який підлягає поверненню 14.06.2020 року, відповідно до Графіку платежів. Зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, про що свідчить виписка з особового рахунку позивача за договором №2394973, надана ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Відповідачем направлялася вимога [PERSON] про повернення заборгованості, яка була нею отримана власноручно, однак борг сплачено не було, жодних заперечень на вимогу не надходило, що свідчить про визнання [PERSON] боргу. В вимозі, боржника повідомлено про те, що у разі не сплати боргу, товариство буде звертатися до нотаріуса за видачою виконавчого напису. Вище викладене підтверджується копією письмової вимоги, списку та трекінгу, наданих відповідачем разом з відзивом. ТОВ «Авентус Україна» звернувся до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Авентус Україна». На підтвердження зазначеного, відповідачем надано копію заяви про вчинення виконавчого напису. ТОВ «Авентус Україна», отримавши виконавчий напис № 116372 виданий 29.12.2020 р., звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. із заявою про примусове виконання виконавчого напису. На підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. 02.03.2021 року приватним виконавцем видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до КУ Панютинський психоневрологічний інтернат для стягнення боргу у сумі 17 200 , 00 грн. з заробітної плати [PERSON] , що підтверджено копію постанови, наданою позивачем. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно дост.76, ч.1,2,3 ст. 77,79,80 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1, 5, 6 ст. 81, ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вище вказане, зважаючи на те, що вимога про усунення порушень позивачем була власноручно отримана, однак заперечень на неї надано не було, відповіді на відзив позивач також не надала, з урахуванням наданих відповідачем документів, суд вважає, що борг у позивача існує, сума боргу підтверджена випискою з особового рахунку, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed