Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору підряду, стягнення сплачених коштів, пені та моральної шкоди, посилаючись на те, що 05.07.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір підряду на поставку металопластикових конструкцій. Вартість конструкції становила 10000 грн. В цей же день нею було сплачено відповідачу 10000 грн. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити їй металопластикові конструкції /балкон/. П. 6.1 договору передбачено, що відповідач зобов'язався поставити виріб на протязі 30 робочих днів, тобто до 15.08.2016 року. Вона з свого боку своє зобов'язання по оплаті виробу виконала, сплативши відповідачу 100% його вартості. Так як відповідач отримав від неї кошти, а балкон не виготовив, вона звернулась з заявою до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Висновком від 08.09.2016 року Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області повідомив, що між нею та відповідачем вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. В зв'язку з тим, що термін виконання відповідачем зобов'язання минув, вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Вважає, що правовідносини, які склались між нею та відповідачем регулюються Законом «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідно до п. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не. передбачено законодавством. З часу, коли відповідач повинен був виготовити та поставити їй балкон /з 15.08.2016 року по даний час/ минуло 66 днів. 3% за кожен день прострочи становить /66 х 3/ = 198%. Тобто відповідач повинен сплатити пеню в сумі /10000 : 100 х 198/ = 19800 грн. Невиконання відповідачем зобов'язання призвело до її душевних страждань. Вона жінка похилого віку /майже 90 років/. Являється інвалідом 2 групи, учасником війни. Сплачена відповідачу сума для неї надто значна і збиралась нею тривалий час. Вважає, що поведінка відповідача відносно неї є протиправною, вона фактично обманута. В зв'язку з цим, відповідач завдав їй моральної шкоди, яку оцінює в 5000 грн. Просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між нею та відповідачем договір підряду на поставку металопластикових конструкцій від 05.07.2016 року. Стягнути з відповідача на її користь 10000 грн. сплачених, коштів, 19800 грн. пені та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 34800 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. ФОП [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. На попередньому судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив суд відмовити, пояснивши, що ним був виконаний договір підряду на поставку металопластикових конструкцій, а саме конструкції були доставлені до будинку позивача, а оскільки у нього відсутні зобовязання щодо встановлення даних конструкцій, він знову їх забрав. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).\~ Відповідно до вимог\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду на поставку металопластикових конструкцій. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовникові. Згідно ст. 629 ЦК України\~\~ договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п. 1.1. договору ФОП [PERSON] взяв на себе зобов'язання виготовити та доставити замовнику ([PERSON]Є.) металопластикові конструкції /балкон/. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору вартість конструкції становила 10000 грн. Попередня оплата 10000 грн. (п. 1.4 договору). В день укладення договору [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 10000 грн. ФОП [PERSON] Пунктом 6.1 договору передбачено, що ФОП [PERSON] зобов'язався поставити виріб на протязі 30 робочих днів, тобто до 15.08.2016 року. Позивач з свого боку своє зобов'язання по оплаті виробу виконала, сплативши відповідачу 100% його вартості. Відповідач зі своєї сторони умови договору підряду на поставку метало пластикових конструкцій не виконав, поставку вказаних конструкцій не виконав. Передача-прийом поставлених виробів здійснюється сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі на протязі пяти днів з моменту повідомлення замовника про готовність відповідних виробів до прийому (п. 4.1 договору). Як зясовано в судовому засіданні, акт прийму-передачі між позивачем та відповідачем не складався, оскільки не було поставки готових виробів (метало пластикових конструкцій). Доказів, які б свідчили про доставку позивачу метаплопластикових конструкцій відповідачем не надано. 31 серпня 2016 року [PERSON] звернулась з заявою до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з заявою про те, що відповідно до договору підрядчик свої обовязки не виконав. Висновком від 08.09.2016 року Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області повідомив, що між нею та відповідачем вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Визначаючи характер правовідносин та правові підстави, що виникли між сторонами суд вважає, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором побутового підряду, за яким підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 865 ЦК України). У відповідності до ст. 865 ЦК Україниза договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ст. 866 ЦК Українидоговір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту кладення договору або його умов. За змістом\~\~частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 7 постанови №5 від 12.04.96 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98 року) Вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачем не виконані умови договору підряду на поставку металопластикових конструкцій від 05.07.2016 року, а тому позовна вимога про розірвання вказаного договору підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Однак, відповідно до п. 7.3 договору підряду за несвоєчасне виготовлення виробів, згідно строків виконання, підрядчик сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості недопоставлених виробів за кожний день прострочки такого невиконання. Відповідно до умов договору відповідач повинен був виготовити та поставити металопластикові конструкції в строк до 15.08.2016 року. З вказаної дати по день подачі позовної заяви минуло 66 днів. Таким чином, враховуючи п. 7.3 договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 660 грн. (10000 (вартість конструкцій : 100 х 0.1 (пеня відповідно до п. 7.3 договору) х 66 (дні прострочення). Позивач в позовній заяві вказує, що невиконання відповідачем зобов'язання призвело до її душевних страждань. Вона жінка похилого віку /майже 90 років/. Являється інвалідом 2 групи, учасником війни. Сплачена відповідачу сума для неї надто значна і збиралась нею тривалий час. Вважає, що поведінка відповідача відносно неї є протиправною, вона фактично обманута. В зв'язку з цим, відповідач завдав їй моральної шкоди, яку оцінює в 5000 грн. Відповідно до положень\~\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України\~\~ або випливає з її положень; у випадках передбачених\~\~ЦК Українита іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. З аналізу норм параграфу 3 глави 82 ЦК України\~\~ випливає, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода спричинена життю або здоров'ю споживача, що позивачем не доведено. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором\~\~або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов його виконання. Крім того, у судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заподіяної йому моральної шкоди, яка згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За такого, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved