Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Паризька Комуна». Спадщину після смерті [PERSON] прийняли вона (позивач), її брат (син спадкодавця) - [PERSON] та мати (дружина спадкодавця) - [PERSON], яка померла [INFO]. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] до закінчення підготовчого засідання у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку зменшила розмір позовних вимог, просила суд визнати за нею право на 1/3 частину права на земельну частку (пай) розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належало [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON] та повернути їй надміру сплачену суму судового збору. У судове засідання позивач не з'явився, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явися, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги [PERSON], не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП «Паризька Комуна», на його ім'я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 113 від 19 серпня 1996 року, що підтверджується повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 квітня 2018 року (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 19 листопада 2018 року (а.с. 20; 21), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 3, 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї; малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO], разом із дружиною - [PERSON] та сином - [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради № 2323 від 29 листопада 2018 року (а.с. 46). Таким чином, [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що станом на [INFO] позивач, яка є дочкою [PERSON], була неповнолітньою, а тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України також прийняла спадщину після смерті [PERSON] Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/3 частині права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11). Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачений, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1150/02-31 від 18 вересня 2018 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства. Про таке повернення зазначається, крім іншого, у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору). З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір в сумі 1 832,92 грн. (1% від ціни позову), що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімальна ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, у 2018 році становила 704,80 грн. Ураховуючи те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 1 128,12 грн.

Outcome: approved