Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Одеської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про зняття арешту з майна. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року у сраві № 1527/2-5220/11 було задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» в особі Одеської регіональної дирекції ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу під реєстровим № 1167. На примусовому виконанні у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі знаходився виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 1527/2-5220/11. У межах виконання даного судового рішення було відкрито декілька виконавчих проваджень та державним виконавцем було вчинено дії для забезпечення виконання судового рішення, зокрема, винесені наступні постанови: ?Постанова у виконавчому провадженні № 39386652 від 04.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; ?Постанова у виконавчому провадженні № 42600911 від 28.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; ?Постанова у виконавчому провадженні № 54023519 від 30.05.2017 року про арешт майна боржника. Позивач зазначає, що жодних коштів від ПАТ «ВТБ Банк» вона не отримувала та була тільки майновим поручителем, а дійсний борг було погашено безпосереднім боржником ПП «Спектор», у зв`язку з чим станом на сьогоднішній день відсутні будь які підстави для існування вказаних вище арештів. Також, позивач зазначає про те, що постановою Одеського апеляційного суду від 26.02.2020 року за результатами розгляду скарги [PERSON] на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54023519 від 30.05.2017 року. [PERSON] зверталася до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі із заявою про скасування Постанов у виконавчому провадженні № 39386652 від 04.09.2013 року та у виконавчому провадженні № 54023519 від 30.05.2017 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Однак, головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. позивача було повідомлено про те, що 25.02.2014року державним виконавцем відділу Пуркар Я.К. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану №39386652, а 20.05.2016 року головним державним виконавцем відділу Ахремовою Т.Ю. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану № 42600911. Більш детальна інформація у відділі державної виконавчої служби відсутня. Згідно приписів пп. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби матеріали виконавчих проваджень знищенні із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Оскільки, станом на сьогоднішній день [PERSON] позбавлення можливості іншим чином захистити свої права, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , обтяження якого накладено постановами у виконавчих провадженнях № 39386652 від 04.09.2013 року, № 42600911 від 28.03.2014 року та № 54053519 від 30.05.2017 року. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 14.04.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.09.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представники відповідачів Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ПАТ «ВТБ Банк» в особі Одеської регіональної дирекції ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року в рамках розгляду цивільної справи № 1527/2-5220/11 позов ПАТ «ВТБ Банк» в особі Одеської регіональної дирекції ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] , за участю третьої особи ПП «Спектр», [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжкою А.В. під реєстровим № 1167. У межах виконання даного судового рішення було відкрито декілька виконавчих проваджень та державним виконавцем було вчинено дії для забезпечення виконання судового рішення, зокрема, винесені наступні постанови: ?Постанова у виконавчому провадженні № 39386652 від 04.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; ?Постанова у виконавчому провадженні № 42600911 від 28.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; ?Постанова у виконавчому провадженні № 54023519 від 30.05.2017 року про арешт майна боржника. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначених постанов. З наявної в матеріалах справи Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 271154633 від 18.08.2021 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0999 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:0773, а також нежитлова виробничо складська будівля, загальною площею 1317,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Суд констатує, що представником позивача до матеріалів справи було додано лист № 1208/1-2 від 16.08.2021 року, вданого уповноваженою отосою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкова І.О., з якого вбачається, що у зв`язку з повним виконанням ПП «Спектр» своїх перед Банком за Кредитним договором, припинено дію Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. 05.03.2008 року за реєстраційним № 1167, укладеним між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором. Станом на 02.08.2021 року АТ «ВТБ Банк» не має фінансових претензій до [PERSON] 23.02.2021 року позивач звернулася до Першого Суворовського відділу ДВС міста Одеси Південного МУМЮ (м. Одеса) із заявою про зняття арештів, накладених у рамках виконавчих проваджень № 3986652 та № 42600911, які були закінчені у Першому Суворовському ДВС м. Одеси, однак, заначені вище арешти скасовані не були. Листом № 7316 від 02.03.2021 року та Листом № 7381 від 02.03.2021 року [PERSON] головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. позивача було повідомлено про те, що 25.02.2014 року державним виконавцем відділу Пуркар Я.К. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану №39386652, а 20.05.2016 року головним державним виконавцем відділу Ахремовою Т.Ю. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану № 42600911. Більш детальна інформація у відділі державної виконавчої служби відсутня. Згідно приписів пп. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби матеріали виконавчих проваджень знищенні із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначених листів. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд має застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до\~ст. 319 цього Кодексу\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до положень частин першої та другої ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною четвертою ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, власник майна, який протиправно обмежений у здійсненні права власності накладенням арешту на його майно, має право вимагати усунення порушення шляхом зняття арешту з цього майна. До вказаних правовідносин суд застосовує\~ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року\~- в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно положень ст. 50 ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та зняття арешту з її майна, накладеного в рамках виконавчих проваджень № 39386652 та № 42600911 з виконання виконавчого листа № 1527/2-5222/10, виданого 22.05.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси, оскільки дані виконавчі провадження завершені, боргових зобов`язань [PERSON] перед стягувачем АТ «ВТБ Банк» немає, у матеріалах справи відсутні будь які докази щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача, проте накладені арешти не зняті, чим порушено право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а тому таке право підлягає захисту. Однак, щодо вимоги позивача про скасування постанови у виконавчому провадженні № 54023519 від 30.05.2017 року про арешт майна боржника, то суд вважає таку вимогу заявленою безпідставно з огляду на наступне. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.02.2020 року в рамках розгляду справи № 523/15352/18 за результатами розгляду скарги [PERSON] на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54023519 від 30.05.2017 року Так, в матеріалах справи наявних лист № 3416/23861/10.03-19/10.04-08 від 03.09.2021 року, виданий управлінням забезпеченням примусового виконання рішень в Одеській області з якого вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 57856510, з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 54023519, виданої Першим Суворовським ВДВС м. Одеси про стягнення з [PERSON] виконавчого збору у розмірі 110952,27 грн., за яким винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження. Одночасно повідомлено про те, що всі заходи примусового виконання рішення за зазначеними виконавчими провадженнями скасовані, про відомості внесено до відповідних реєстрів. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Виходячи з викладеного вище, на час звернення із заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно в рамках виконавчих проваджень № 39386652 та № 42600911, порушується право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна в частині виконавчих проваджень № 39386652 та № 42600911, в задоволенні позовних вимог в інший частині слід відмовити. На підставі та

Outcome: partial