Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 23 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який наразі проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя у них не склалось, взаємне нерозуміння призвело до неможливості їхнього подальшого спільного проживання. Наразі вони проживають окремо, їх сімя фактично розпалась. Спільного господарства вони не ведуть, не підтримують жодних подружніх стосунків, тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Разом з тим, позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере ніякої участі у її вихованні, тому вона просить суд стягнути з відповідача кошти (аліменти) на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 677 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття. При цьому позивач просить залишити малолітню дитину [PERSON] на її утриманні та вихованні. В судове засідання позивач [PERSON]не зявилася, натомість подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги визнала повністю, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнає за можливе вирішити справу у відсутність позивача та належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити частково з наступних мотивів. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, тобто встановлено, що шлюб між ними фактично розпався та існує формально, а подальше його збереження є неможливим. Тому збереження сімї [PERSON] є недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з копії свідоцтва про народження 07 квітня 2012 року [PERSON] (а.с.8) сторони по справі є батьками дитини, тому повинні утримувати її до досягнення нею повноліття. Вказане також підтверджується копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.5), копією паспорта громадянина України відповідача [PERSON] (а.с.6). Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти (аліменти) на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 677 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення цього позову до досягнення ним повноліття, що забезпечить бажаний позивачем рівень утримання дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як вказує позивач в своїй позовній заяві дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не бере ніякої участі в утриманні та вихованні малолітнього сина, при цьому, [PERSON] не вказує, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дитини. За таких обставин, оскільки дитина і так проживає з матірю та знаходиться на її утриманні та вихованні, спір між сторонами щодо вирішення даного питання відсутній, то в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Судові витрати у справі належить стягнути із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved