Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 017939 земельну ділянку площею 0,8300 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0699, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована в [ADDRESS] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,8300 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0699, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована в [ADDRESS] , на його ім`я 9 липня 1997 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017939, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] , за заявою якої Носівською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 3/2017, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1343/02-31 від 27 вересня 2019 року (а.с. 16) та рішенні Носівського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року в справі № 741/1007/19 (провадження № 2/741/542/19), яке набрало законної сили 20 грудня 2019 року (а.с. 25-26). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку, яка належала йому на підставі державного акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017939. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку в зв`язку із тим, що державний акт серії ІІІ-ЧН № 017939 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт був виданий 9 липня 1997 року, а рішення № 8 виконкому Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі якого [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, прийнято 11 вересня 1997 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1343/02-31 від 27 вересня 2019 року (а.с. 16) та копією відповідного державного акта (а.с. 9). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved