Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом у якому просить повернути їй списану Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» із суми депозитного вкладу комісію у розмірі 5 076,94 грн. Вимоги мотивує тим, що 09.01.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIР» № 722760/2014 в національній валюті (загальна сума депозиту 180 000 грн.) строком на 13 місяців з щомісячною виплатою відсотків. 14.04.2014 року вона зверталася до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з проханням достроково розірвати договір банківського вкладу шляхом видачі суми вкладу готівкою через касу банку, про що заповнила надану відповідачем форму заяви у якій було зазначено дату повернення вкладу 14.05.2014 року. 16.04.2014 року вона вдруге зверталася до банку з проханням повернути суму вкладу за достроково розірваним договором не пізніше 24 квітня 2014 року. Сума депозиту відповідачем поверталася частинами на протязі травня 2014 року, при цьому незаконно було утримано комісію за дострокове повернення вкладу у розмірі 5 076 грн. 94 коп. На її звернення від 27.05.2014 року з проханням повернути комісію відповідач повідомив про те, що всі обов»язки щодо неї банком виконані у повному обсязі. Також усно працівник банку їй пояснив, що дана комісія зазначена в тексті «Правил» відповідача. 27.05.2014 року вона надсилала запит до банку з вимогою надати чинну редакцію даних «Правил» станом на 09.01.2014 року, проте відповідь була надана аналогічна попередній, при цьому «Правил» надано не було. В укладеному з відповідачем договорі від 09.01.2014 року жодного пункту про зняття комісії при достроковому розірванні депозитного договору не було. Відповідач самовільно списав кошти з її рахунку, чим позбавив її права розпоряджатися всією сумою вкладу, при цьому односторонньо змінивши умови договору. Також суперечить чинному законодавству те, що із коштів за вкладом можуть бути здійснені банком будь-які утримання. В судовому засіданні позивака підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, у зв'язку з чим з урахуванням думки позивачки суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 09 січня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIР» № 722760/2014 (в національній валюті України), відповідно до умов якого позивачка внесла строковий вклад у розмірі 160 000 грн. на строк 13 місяців з дня укладення договору (до 09.02.2015 р.) з щомісячною виплатою процентів з правом збільшення суми вкладу; для обліку вкладу банк відкрив на ім»я [PERSON] вкладний рахунок № [NUMBER] (надалі по тексту - договір, а.с. 4). 20 січня 2014 року позивачка поповнила вклад на суму 20 000 грн. (а.с. 7). Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пунктів 2.1, 2.4 укладеного між сторонами договору, підписуючи цей договір, вкладник погоджується з викладеною пропозицією банку щодо розміщення вкладником вкладу на умовах, встановлених цим договором та Правилами, доступними для ознайомлення вкладника на інформаційних стендах в приміщенні відділень банку, а також на Інтернет-сайті банку - www.vab.uа. Підписуючи цей договір сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами, які викладені у цьому договорі та Правилах. Порядок припинення договору та закриття рахунку визначається Правилами. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. ст. 47, 53 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності. Банкам забороняється укладати договори з метою обмеження конкуренції та монополізації умов надання кредитів, інших банківських послуг, встановлення процентних ставок та комісійної винагороди. Банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що на час укладення договору з відповідачем, а саме станом на 09.01.2014 року за умовами банківського вкладу не було передбачено утримання комісії у разі дострокового повернення суми депозиту і такі зміни до Правил вже внесені після підписання нею договору, що також являється протиправним. За нормою ч. ч. 1, 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ст. 1058 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, між сторонами існували договірні правовідносини за укладеним договором банківського вкладу за яким позивачка зняла депозитні кошти до закінчення дії правочину, згідно поданої нею заяви про дострокове розірвання договору. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб»єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Як убачається із виписки з вкладного (депозитного) рахунку [PERSON], із суми вкладу позивачки 29.04.2014 року були утримані кошти у розмірі 5 076,94 грн. у якості комісії за дострокове повернення вкладу за договором (а.с. 7) Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, на підтвердження вимог про те, що укладений між сторонами договір банківського вкладу від 09.01.2014 року не містив умов, якими передбачено утримання комісії у разі дострокового повернення депозитних коштів, позивачкою будь-яких доказів суду не надано та про такі заявлено не було. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На звернення позивачки до відповідача від 27.05.2014 року з проханням повернути спірні кошти останнім була надана відповідь від 05.08.2014 року про те, що банком виконано всі зобов»язання стосовно договору у повному обсязі (а.с. 8, 9). За наведених обставин заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв»язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed