Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 31 березня 2016 року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 3 по вул. М.Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області. Заповіт [PERSON] не залишила; спадкоємцями першої черги за законом є вона та [PERSON] Однак, рішенням Перечинського районного суду від 11 січня 2017 року у справі № 304/1297/16-ц встановлено факт, що [PERSON], [INFO], з 2006 року до моменту смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 31 березня 2016 року, за адресою: с. Сімер, вул. М.Підгірянки, № 3 Перечинського району Закарпатської області не проживав. Оскільки вона фактом спільного проживання прийняла спадщину за матірю, однак нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити та не стягувати на її користь з відповідача понесені нею судові витрати. Представник Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] також не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Перечинського районного суду від 11 січня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сімерська сільська рада Перечинського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, встановлено, що 31 березня 2016 року померла мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №206607, виданим 01 квітня 2016 року виконавчим комітетом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 9-11, 13). Також встановлено, що згідно довідок Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № № 230, 231 від 31 березня 2017 року, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 13 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 0441-1, та будинкової книги, [PERSON], яка померла 31 березня 2016 року, була головою домогосподарства № 3 по вул. М. Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, де на момент її смерті були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5-8, 27, 28). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, вищевказаним рішення суду встановлено факт, що [PERSON], [INFO], з 2006 року до моменту смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 31 березня 2016 року, за адресою: с. Сімер, вул.М.Підгірянки, № 3 Перечинського району Закарпатської області не проживав (а. с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. №71/01-16 від 13 червня 2017 року спадкова справа на майно померлої 31 березня 2016 року [PERSON] не заведена (а. с. 47). Так, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, оскільки позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а [PERSON] на час відкриття спадщини із [PERSON] не проживав, заяву про прийняття спадщини нотаріусу чи уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування не подав, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину одноосібно. Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 220/01-16 від 03 жовтня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 3 по вул. М.Підгірянки в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області (а. с. 12). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом одноосібно прийняла спадщину за своєю матірю [PERSON] (а. с. 9-11, 16, 28, 29, 35, 47), однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № [NUMBER] від 15 травня 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 640 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 640 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved