Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 899 100 грн. та судових витрат у розмірі 12 491 грн. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що 31 жовтня 2018 року був укладений договір позики між [PERSON] та [PERSON] . За умовами договору позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 756000 (сімсот п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник приймає у власність та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк визначений цим договором. Строк повернення позики встановлений в п.4 договору позики «Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику, а саме грошові кошти у сумі 756000 грн., у строк до 31.12.2018 року». Умовами договору позики п.2 сторони погодили, що за цим договором встановлюється відсоток за користування грошовими коштами, у розмірі 5% за місяць користування. Встановлений в договорі строк відповідач грошові кошти не повернув, більш того всіляко ухиляється від зустрічі з відповідачкою, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду. 01.03.2019 року представником позивача було надано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, в якій представник позивачки просив суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2019 року було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру що, знаходиться у [ADDRESS] 20.05.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просить скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 04.03.2019 року, у зв`язку з тим, що квартира на момент накладення арешту вже не належала відповідачу та просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2019 року було задоволено клопотання представника позивача: скасовано арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2019 року; накладено арешт на нежиле приміщення [ADDRESS] , яке належить на праві приватної власності [PERSON] ; накладено арешт на нежиле приміщення [ADDRESS] , яке належить на праві приватної власності [PERSON] ; накладено арешт на квартиру, яка розташована у [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання. За таких обставин суд, зі згоди представника позивачки, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31 жовтня 2018 року був укладений договір позики між [PERSON] та [PERSON] . За умовами договору позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти у сумі 756000 (сімсот п`ятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник приймає у власність та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк визначений цим договором. Договір позики був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстрований в реєстрі за №1776. Строк повернення позики встановлений в п.4 договору позики: «Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику, а саме грошові кошти у сумі 756000 грн., у строк до 31.12.2018 року». Умовами п.2 договору позики сторони погодили, що за цим договором встановлюється відсоток за користування грошовими коштами, у розмірі 5% за місяць користування. Якщо позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та відшкодування завданих збитків. Сторони домовились, що відсоток за користування грошовими коштами, встановлений п.2 цього Договору діє до моменту повернення грошових коштів незалежно від строку дії договору (п.7 Договору). Відповідно, за один місяць користування грошима, відповідач повинен сплатити 37 800 грн. (756 000 грн. * 5% = 37 800 грн.). Заборгованість за три місяці становить 3*37 800 грн. = 113 400 грн. Заборгованість за 22 дні в лютому місяці становить : (37800 грн.:28 днів)*22 дня = 1350 грн. * 22 дня =29 700 грн. Таким чином, на дату подання позовної заявм, строк прострочення заборгованості складає 3 місяці 22 дні. Отже, розмір заборгованості зі сплати відсотків складає 143 100 грн. (113400 грн. + 29700 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як випливає зі змісту п. 3 договору позики, грошові кошти передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049.Цивільного кодексу України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошових зобов`язань. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України,під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 8 991 гривень 00 копійок.

Outcome: approved