Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказує, що вона є постійно зареєстрованою та проживає у [ADDRESS], разом з нею у вказаній квартирі зареєстровані та проживають члени її родини у складі: доньки [PERSON], доньки [PERSON], зятя [PERSON] та онука [PERSON] Загальна площа квартири складає 69,51 кв.м., жила - 42.36 ев.м. У вказану квартиру позивачка разом з родиною вселилася на підставі Ордеру на жиле приміщення №4961 від 11.09.1987 р. у якості члена сім'ї [PERSON], яка померла, а з позивачкою 11.11.1996 року було укладено договір найму № ЛРА 670. У 2000 році позивачка розірвала шлюб зі [PERSON], але після розірвання шлюбу з останнім вони залишилися проживати у вказаній квартирі. З метою розподілу витрат на утримання житла особовий рахунок по оплаті квартплати та комунальних послуг був поділений між позивачкою та [PERSON], при цьому ніяких змін до договору найму №ЛРА 670 не вносилося. [INFO]. [PERSON] помер, а займана ним кімната перейшла у користування позивачки та її родини. 28.04.2014 р. позивачка звернулася до Запорізької міської Ради з заявою про надання їй та членам її родини права на користування вивільненим жилим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 54 Житлового Кодексу України та п. 67 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Україні». По результатам розгляду звернення вона отримала відповідь від 05.05.2014 р. за № С-1492 від Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради про відсутність підстав для надання їй вивільненої кімнати, оскільки родина не визнана потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до чинного законодавства. Вважає, що дії уповноваженого органу не відповідає вимогам діючого законодавства України, а саме ч. 2 ст. 54 Житлового Кодексу України та п, 67 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Україні» та порушує її право на житло, гарантоване ст. 47 Конституції України. [PERSON] просить суд визнати її право користування жилим приміщенням, що вивільнилось у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вважає, що відповідач формально відноситься до вирішення її потреб та потреб її сім'ї, яка потребує поліпшення житлових умов. Представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві і просить їх задовольнити. Представник Запорізької міської ради в судове засідання двічі не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. Причин неявки суду не пояснив, заперечень не надав. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Згідно ст.. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення є ордер. Відповідно до ст.. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що на підставі Ордеру на жиле приміщення №4961 від 11.09.1987 у квартиру [ADDRESS] вселилася [PERSON] , разом з членами сім'ї - [PERSON] [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] зі [PERSON] укладено договір найму №ЛРА 670 від 11.11.1996 на вказану квартиру. Разом зі [PERSON] у вказаній квартирі проживали [PERSON] [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які у розумінні ст. 64 ЖК України визнавалися членами її сім'ї, і разом з нею мали рівні права щодо проживання та користування квартирою. 20.07.2000 [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб. 11.09.2001 згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжі у справі №2-4081/2001 на вимогу [PERSON] змінено договір найму спірної квартири, і [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] виділено у користування суміжні кімнати площею 17,2 кв.м. і 14,9 кв..м, а [PERSON] - кімнату 10,6 кв.м., коридор, кухня, ванна кімната, туалет та кладова - залишені у загальному користуванні. Згідно цього ж рішення ВРЕЖО №7 зобов'язано укласти зі [PERSON] і [PERSON] окремі договори найму жилого приміщення. Таким чином, після прийняття судового рішення [PERSON] і [PERSON] стали самостійним наймачами жилого приміщення у спірній квартирі, і у кожного з них виникли права та обов'язки наймача жилого приміщення, визначені ст.. 64 ЖК України. Згідно ч.2 ст. 54 ЖК України ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. Законом, а саме ч. 2 ст. 54 ЖК України, передбачено три категорії осіб, яким надається право на користування вивільненою житловою площею у такому порядку: До першої категорії відносяться наймачі, які проживають квартирі, в якій вивільнилося житлове приміщення і потребує поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 ЖК України; До другої категорії відносяться наймачі, які проживають в квартирі і не визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, але за умови відсутності наймача першої категорії та загальний розмір жилої площі при наданні такому наймачеві житлового приміщення не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, тобто 13,65 м кв. До третьої категорії відносяться інші особи, яким надається право на користування вивільненим ізольованим приміщенням у квартирі, якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої статті 54 ЖК України. 28.04.2014 р. позивачка звернулася до Запорізької міської Ради з заявою про надання їй та членам її родини права на користування вивільненим жилим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 54 Житлового Кодексу України та п. 67 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Україні». По результатам розгляду звернення вона отримала відповідь від 05.05.2014 р. за № С-1492 від Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради про відсутність підстав для надання їй вивільненої кімнати, оскільки родина не визнана потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, відповідно до вищевказаних нормативних актів встановлюється, що ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 квадратного метра на одну людину. Таким чином, встановлено, що у квартирі, в якій проживає [PERSON], нема наймачів, які проживають квартирі, в якій вивільнилося житлове приміщення і потребує поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 ЖК України, а загальний розмір жилої площі при наданні їй вивільненого житлового приміщення не буде перевищувати 13,65 м кв., тому вона має повне право на отримання у користування вивільненої кімнати. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право вимагати визнання за собою право користування жилою кімнатою площею 10,6 кв. м., а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved