Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем в період з 13 жовтня 2011 року по 04 червня 2015 року. Після її звільнення відповідач не виплатив їй повністю заробітну плату, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість перед нею по виплаті такої, яка складає 16 019,09 грн. Враховуючи це, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16 019,09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 червня 2015 року по 29 вересня 2015 року в сумі 8 476,80 грн. та компенсацію з вересня 2014 року по травень 2015 року в сумі 2 906,20 грн. Під час розгляду справи в суді, позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 червня 2015 року по 29 вересня 2015 року в сумі 8 476,80 грн. та компенсацію з вересня 2014 року по травень 2015 року вказавши на те, що заборгованість по заробітній платі відповідачем їй була добровільно виплачена. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не зявилася, надавши суду заяву з проханням вирішити наявний спір за їївідсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак надав суду письмові заперечення проти позову, в яких частково визнав заявлені позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що визнає розмір середнього заробітку в сумі 105,96 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Закритим акціонерним товариством «Азовелектросталь», яке загальними зборами від 01 квітня 2011 року було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», починаючи з 13 жовтня 2011 року по 04 червня 2015 року. Звільнена за переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш» на підставі наказу від 04 червня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки позивачки (а.с.8-11). З довідки від 05 листопада 2015 року ПрАТ «Азовелектросталь» вбачається, що заборгованість відповідача перед [PERSON] по виплаті заробітної плати станом на 01 жовтня 2015 року, відсутня (а. с. 25). Згідно довідки ПрАТ «Азовелектросталь» від 05 листопада 2015 року середньоденний заробіток [PERSON] на підприємстві відповідача становив на момент її звільнення 105,96 грн. (а. с. 25). Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Суд на підставі викладеного, вважаючи обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Визначаючи середню заробітну плату [PERSON] за період з 05 червня 2015 року (з моменту її звільнення) по 29 вересня 2015 року загальна кількість робочих днів затримки у проведенні розрахунку з нею при її звільненні за вказаний період становить 80 робочих дня. Виходячи з того, що розмір середньоденного заробітку позивачки [PERSON], відповідачем не оспорюється, з урахуванням письмових доказів, суд вважає розмір такого в сумі 105,96 грн. правильним, і шляхом множення середньоденного заробітку позивачки на визначену судом кількість робочих днів затримки виплати заробітку за період з 05 червня 2015 року по 29 вересня 2015 року, приходить до висновку, що за спірний період розмір середнього заробітку позивачки за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 8 476,80 грн. (80 днів х 105,96 грн. = 8 476,80 грн.). Щодо вимог позивачки про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, суд виходить з наступного. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692) компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Згідно з розрахунковим листом працівника [PERSON] за вересень 2015 року, відповідачем нарахована компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату позивачці в сумі 2 906,20 грн., з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів, однак не виплачена, тому така сума 2 906,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved