Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] року, вказавши, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 1 травня 2005 року. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Однак сімейні стосунки не склалися і 21 лютого 2007 року шлюб було розірвано. Відповідач залиши її із сином, створив іншу сім»ю в якій, у нього народилися діти. Вже майже 10 років із відповідачем вона розлучена і проживає від нього окремо, разом із сином у двохкімнатній квартирі. Дитини забезпечена гідними умовами проживання та гармонійного розвитку. Між нею та сином і її рідними склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. З часу розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не згадав про сина, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися із ним, не відвідував сина у дитячому садочку, у школі, не цікавився його життям, не брав участь у його вихованні не проявляв батьківського піклування. На сьогоднішній день дитині вже дев'ять років, він не знає батька, не виявляє бажання у спілкуванні із ним. Батько від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється, надання матеріальної допомоги на утримання дитини ігнорує. Син лише недавно дізнався про його існування, він категорично заперечує проти зустрічей із [PERSON], боїться його, не визнає його як батька. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому пояснив, що він залишив відповідачку та пішов з сім»ї, коли вона була вагітна на 7 місяці, у нього на даний час інша сім»я. Він бачив сина, ще у 2007 році та один раз пришов до нього коли вже було подано позов до суду, з сином не спілкувався, на день народження його не вітав. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 1 травня 2005 року [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. 21 лютого 2007 року шлюб між ними було розірвано. [PERSON] з 2007 року не здійснює ні усного, ні письмового спілкування з дитиною, не проявляє батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проводить дозвілля з дитиною, не займається лікуванням сина, не сприяє його розвитку, не здійснює оздоровлення. За час навчання сина у школі батько жодного разу не був на батьківських зборах, з класним керівником та іншими працівниками школи не спілкувався, не цікавився шкільним життям та навчальними досягненнями доньки, що підтверджується доказами по справі та не заперечується сторонами. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надав до суду висновок №01-34- 313/15 від 27.02.2015 року у якому зазначає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно сина [PERSON] [INFO] відповідає інтересам дитини, є доцільним. У вказаному висновку зазначено, що батько не бачив дитину з 2005 року. Малолітній [PERSON] на засіданні комісії розповів, що батька зовсім не знає, він ніколи не отримував від нього подарунки, ніколи не вітав сина зі святами, днями народження, не цікавився його життям і здоров'ям, успіхами і потребами, не приходив до школи, ні до дому. Доказів тому, що [PERSON] створюються перешкоди у спілкування з сином до суду не надано. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої сина [PERSON] , а тому в силу ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини.

Outcome: approved