Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого авансу в сумі 1 500,00 доларів США, що еквівалентно 39 637,50 грн. по курсу НБУ станом на 14.09.2016 року. Вподальшому уточнила позовні вимоги і просить стягнути з відповідачки на її користь сплачений аванс в сумі 40 485,00 грн., що еквівалентно 1 500,00 доларам США станом на 02 лютого 2017 року. В обгрунтування вимог вказує, що 26 жовтня 2015 року домовилася з [PERSON] про купівлю у неї квартири [ADDRESS], у звязку з чим передала останній авансовий платіж в сумі 1 500,00 доларів США. При цьому домовились, що протягом шести місяців вона буде проживати у вказаній квартирі безоплатно, лише буде оплачувати комунальні послуги. За цей час продасть свою квартиру і за виручені кошти купить квартиру [PERSON] Відповідачка написала розписку про отримання авансового платежу та взяла на себе зобовязання, що у разі, якщо з невідомих причин відповідачка не відчужить їй квартиру, то поверне їй аванс. Вподальшому, не дійшовши згоди у вартості квартири, вона попросила [PERSON] повернути їй аванс , але та відмовилась повернути кошти. Справу просить розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що подала заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася своєчасно належним чином. Рекомендовані листи з місця реєстрації= повернено до суду з поштовою відміткою про те, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Крім того , з акту ККП «Господар» вбачається, що відповідачка за адресою : [ADDRESS] відсутня. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 жовтня 2015 року сторони домовились про купівлю- продаж квартири [ADDRESS] за 24\~000,00 доларів США, яка належить [PERSON] на праві власності, при умові, що [PERSON] буде проживати у вказаній квартирі і на протязі шести місяців сплачувати комунальні послуги, а за цей період [PERSON] реалізує свою квартиру, а виручені кошти передасть відповідачці за вищевказану квартиру. З метою виконання зобов»язань за попереднім договором , [PERSON] передала [PERSON] аванс в сумі 1\~500,00 доларів США в рахунок продажу їй квартири, про що остання, на момент передачі коштів, склала письмову розписку, оригінал якої прикладено до справи. Вподальшому, договір купівлі-продажу квартири не відбувся, так як сторони не дійшли згоди у її вартості. Проте, повернути авансові кошти позивачці [PERSON] відмовилась Відповідно до ч. 1, 3 ст.635 ЦК України - попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку укласти договір у майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов»язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст.570 ЦК України - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договром платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Крім того, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2013 року, зроблено висновок, що у разі не укладання договору, підстави вважати передані кошти завдатком відсутні, тобто, в такому випадку ці кошти є авансом. Більше того, суд звертає увагу на той факт, що кошти сплачені в рахунок авансу підлягають поверненню незалежно від того, з чиєї вини не був укладений договір, який сторони мали намір укласти. У постанові від 23 липня 2014 року, винесеній по справі № 910/24568/13, Вищий господарський суд України зазначає, що згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують, згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Окрім того, Верховний Суд України, у своїй Постанові від 25 вересня 2013 року, зазначає, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі , укладений не був, а сторони лише усно домовились укласти такий договір в майбутньому, тому передана [PERSON] відповідачці грошова сума в розмірі 1 500,00 доларів США є авансом і підлягає поверненню позивачу. На підставі вищенаведеного, позов [PERSON], в частині стягнення з [PERSON] сплаченого авансу у розмірі 1 500,00 доларів США , що згідно курсу НБУ станом на 02.02.2017 року становить 40 485,00 грн., підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбаено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останньою витрати на оплату судового збору в сумі 826, 80 грн. по квитанції 0.0.622393253.1 від 22.09.2016 року та по квитанції № ПН305208 від 08.12.2016 року.

Outcome: approved