Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 28593грн. 78коп., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 8704грн. 97коп. та додаткових витрат на дитину в сумі 30000грн. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та пояснила, що на примусовому виконанні в Ізмаїльському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі: ДВС) перебуває виконавчий лист № 500/2500/15, виданий Ізмаїльським міськрайонний судом 13 липня 2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн. починаючи з 30 квітня 2015 року по [INFO] року. Згідно довідки ДВС заборгованість по аліментам за відповідачем рахується в сумі 28593грн. 78коп., тому просить стягнути цю заборгованість, неустойку (пеню) по простроченій сумі аліментів на загальну суму 8704грн. 97коп., а також додаткові витрати на дитину пов'язані з його лікуванням в сумі 30000грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що на примусовому виконанні в Ізмаїльському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі: ДВС) перебуває виконавчий лист № 500/2500/15, виданий Ізмаїльським міськрайонний судом 13 липня 2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн. починаючи з 30 квітня 2015 року по [INFO] року. Згідно довідки ДВС заборгованість по аліментам за відповідачем рахується в сумі 28593грн. 78коп. (а.с.10) Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Тому вимоги про стягнення заборгованості по аліментам підлягають задоволенню в межах позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно наданого розрахунку позивачем розмір пені за період з липня 2016 року по серпень 2018 року становить 8704грн. 97коп., а тому ці вимоги також підлягають задоволенню в межах позовних вимог. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно до наданих позивачем документів - копій квитанцій тощо, її витрати на лікування спільного із відповідачем сина склали 16402грн., тому з відповідача підлягає стягненню додаткові витрати у сумі половини витрат - тобто в сумі 8201грн. (16402 / 2), і саме у цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню. Інші додаткові витрати жодним доказом позивачем не доведені. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову, наданий позивачем розрахунок заборгованості за аліментами, пені та додаткових витрат відповідач не спростував. Відзив на позов не надіслав. Тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю щодо стягнення заборгованості та пені по аліментам і частково в частині стягнення додаткових витрат на дитину в межах вищезазначених сум. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial