Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього боргу 836641,04 грн. та 3% річних 20216,18 грн., мотивуючи його тим, що 16.02.2017р. останній узяв у неї у борг 29600 доларів США, про що написав розписку. Борг зобов`язався повернути до 9.11.2017р., однак цього не виконав. Не погодившись з цим позовом [PERSON] подав зустрічний\~позов до [PERSON] , у якому просив визнати недійсним договір позики за борговою розпискою від 16.02.2017р., посилаючись на те, що розписка написана [PERSON] під психічним тиском, волевиявлення позичальника не було вільним і сума зазначена в розписці не відповідала реально отриманій сумі, сума збільшена під тиском позикодавця. 15.04.2019р. Київським районним судом м.Одеси задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього боргу 836641,04 грн. та 3% річних 20216,18 грн. 15.04.2019р. Київським районним судом м. Одеси залишено без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. 14.06.2019р. [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2019р. про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви. 20.02.2020р. Одеським апеляційним судом скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2019р. про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. 2.04.2020р. до провадження прийнято цивільну справу №520/12364/18. В судове засідання 07.05.2020р. позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] не явилися. Від представника [PERSON] адвоката Смирнової Л.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з зазначенням певних дат для призначення судових засідань у майбутньому, з метою уникнення призначення наступного судового засідання на ці ж дні. (а.с.219-221) Клопотання адвоката смирнової Л.П. судом було, а розгляд справи відкладено на 05.06.2020 року. В судове засідання 05.06.2020р. представник [PERSON] - адвокат Смирнова Л.П. вдруге не явилася. Від представника [PERSON] адвоката Смирнової Л.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з зазначенням певних дат для призначення судових засідань у майбутньому, з метою уникнення призначення наступного судового засідання на ці ж дні. (а.с.223-225) Розгляд справи судом вдруге відкладено на 28.07.2020 року. В судове засідання 28.07.2020р. представник [PERSON] - адвокат Смирнова Л.П. втретє не явилася. Від адвоката Смирнової Л.П. надійшло аналогічне іншим клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з зазначенням певних дат для призначення судових засідань у майбутньому, з метою уникнення призначення наступного судового засідання на ці ж дні. (а.с.228-231) Суд вважає, що внаслідок неодноразового відкладення судових засідань порушуються розумні строки розгляду справи судом, що є одним з основних принципів цивільного судочинства, передбаченим п. 10 ч.3 ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник адвокат Смирнова Л.П. мала можливість скористатися передбаченим Законом порядком участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд створив всі необхідні умови сторонам для реалізації їхніх прав, передбачених як національним законодавством так і міжнародними стандартами. Суд вважає неявку представника [PERSON] - адвоката Смирнової Л.П. неповажною та можливим розглядати справу за її відсутності на підставі наданих суду документів, зважаючи на наступне. Згідно Розпорядження №4 від 21.05.2020р. голови Київського районного суду м.Одеси «Про відновлення розгляду справ у відкритих судових засіданнях при встановленні особливого режиму роботи суду на час карантину», відновлено з 25.05.2020р. розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу. Відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 2 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача за зустрічним позовом адвокат Смирнова Л.П. була належним чином повідомлені але тричі не з`являлася в судове засідання, проте її неявка не перешкоджає вирішенню спору, а також враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе вирішення спору у учасників справи. Відтак, беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, в силу положень\~ст.223ч.3 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності позивачів. В судове засідання представник [PERSON] не явився, надав письмове клопотання з проханням розглядати справу у його відсутність, наполягав на відмові у задоволенні зустрічного позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу 836641,04 грн. та 3% річних 20216,18 грн. мотивуючи його тим, що останній взяв у неї у борг 29600 доларів США, про що написав розписку від 16.02.2017р. [PERSON] подав зустрічний\~позов до [PERSON] , у якому просив визнати недійсним договір позики за борговою розпискою від 16.02.2017р. В наданому суду зустрічному позові [PERSON] посилається на те, що розписка від 16.02.2017р. написана ним під психічним тиском, волевиявлення не було вільним і сума зазначена в розписці не відповідала реально отриманій сумі, сума збільшена під тиском позикодавця. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками . На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] в зустрічному позові не заперечує складання ним розписки від 16.02.2017р. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Під час розгляду справи [PERSON] не надав суду доказів вчинення на нього психічного тиску і не надав відповідних доказів відсутності його вільного волевиявлення щодо вчинення правочину. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічній позовній заяві, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд при ухваленні рішення у справі не може керуватися припущеннями. Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не підтверджені зібраними у справі доказами, позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed