Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею та членами її сім'ї чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] право постійного безоплатного користування проходом з приміщення підвалу під літерою ІV, площею 20,1 кв.м по частині приміщення в підвалі під літерою І площею 11,2 кв.м розміром 1,75*2,35 м до приміщення підвалу під літерою V площею 2,0 кв.м і до приміщення підвалу під літерою ІІІ площею 3,1 кв.м (сходи) в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б, зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у демонтажі замурованого дверного отвору, розташованого між приміщенням підвалу під літерою ІV, площею 20,1 кв.м і під літерою І площею 11,2 кв.м в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення права власності останньої на приміщення комірки під літерою V площею 2 кв.м в підвалі будинку 2б по вул.Довганика у м.Винники Львівської області. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про зобов'язання останню не чинити перешкоди [PERSON] у поверненні приміщення підвалу під літерою V площею 2 кв.м у попередній стан в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням народного суду Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року було розірвано шлюб між батьками сторін та поділено будинок за адресою: Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б. За [PERSON] визнано право власності на 2/3 ідеальні частини цього будинковолодіння та виділено їй в користування приміщення під літерами 1-2 пл. 16 кв.м., 1-3 пл. - 14,8 кв.м.,1-5 пл. 12,4 кв.м., 1-4 пл. 5,3 кв.м., що на першому поверсі та VI пл. 15,4 кв.м., VII пл. 21,4 кв.м., І пл. 11,2 кв.м., II пл. 11,5 кв.м., що в підвальному приміщенні. За [PERSON] визнано право власності на 1/3 ідеальну частину названого будинковолодіння та виділено в користування приміщення на першому поверсі під літерами 1-1 пл. 21,3 кв.м., та в підвалі IV пл. 20,1 кв.м., V пл. 2 кв.м. В спільному користуванні сторін залишено приміщення під літерами VIII пл.11,4 кв.м., що на першому поверсі та приміщення III пл. 3,1 кв.м., що в підвалі. Відповідні ідеальні частини будинковолодіння в подальшому набуто у власність відповідачем [PERSON] 2/3 ідеальної частини та позивачем [PERSON] 1/3 ідеальної частини. Оскільки рішення Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року ніким не оскаржувалось та вступило в законну силу, таке є обовязковим до виконання і для нових власників (спадкоємців). Разом з тим, єдиний спосіб потрапити до приміщення підвалу під літерою V і до приміщення під літерою III, - зайти з приміщення під літерою IV в частину приміщення коридору під літ. І, ширина якого становить 1,75м і довжина 2,35 м (ширина сходової клітки), що знаходиться у користуванні відповідача, однак остання в досудовому порядку надати вказане приміщення для проходу позивачу відмовляється, тому [PERSON] просить визнати за нею, а також її чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] право постійного безоплатного користування вказаним проходом. Крім цього, для проходу з приміщення підвалу під літерою ІV по частині приміщення в підвалі під літерою І до приміщення підвалу під літерою V і до приміщення підвалу під літерою ІІІ необхідним є проведення демонтажу замурованого дверного отвору, розташованого між приміщенням підвалу під літерою ІV і під літерою І, оскільки такий прохід існував станом на 1981 рік, одна після проведення поділу будинку в період до 2012 року був замурований. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що рішенням Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року проведено поділ будинку в такий спосіб, що унеможливлено доступ до підвального приміщення під літ.V та такий поділ будинку ніким не оскаржувався. Крім цього батьками було досягнуто згоди щодо замурування дверного отвору між підвальними приміщеннями під літ.IV і підвальним коридором під літ.І з одночасним облаштуванням дверного отвору на вулицю у протилежній стіні. Крім цього, у частині приміщення коридору в підвалі під літ.І розміщено газовий котел і вхід у ванну кімнату і туалет. За таких обставин вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки питання користування підвальною коміркою було вирішено попередніми власниками ще у 1985 році. Крім цього, посилається на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 19.10.2011р., залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] не чинити перешкод в користуванні приміщенням сходової клітки і комірки відмовлено. [PERSON] свої вимоги за позовом до [PERSON] про припинення права власності останньої на приміщення комірки під літерою V площею 2 кв.м в підвалі будинку 2б по вул.Довганика у м.Винники Львівської області обґрунтовує тим, що спірне приміщення комірки є прохідним між коридором під літ.І туалетом під літ.XI і ванною кімнатою під літ.Х, які виділені в користування матері сторін, а потім перейшли виключно в користування позивачу. Вважає, що приміщення комірки площею 2 кв.м є не суттєвим для відповідача, тому припинення останньої права власності на спірну комірку не завдасть істотної шкоди її інтересам. За таких обставин, оскільки вказане приміщення ніколи не перебувало у користуванні спадкодавця та відповідача просить позбавити останню права власності на приміщення комірки під літерою V площею 2 кв.м в підвалі будинку 2б по вул.Довганика у м.Винники Львівської області з виплатою позивачем грошової компенсації вартості такої згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від31.03.2015р. №4504. [PERSON] проти позовних вимог [PERSON] заперечила з тих підстав., що єдині для [PERSON] вентиляційні та димохідні канали знаходяться саме у приміщенні комірки під літерою V в підвалі будинку, а тому позбавлення її права доступу до таких завдає істотної шкоди її інтересам. При цьому вважає безпідставними посилання [PERSON] на ту обставину, що спірне приміщення є прохідним між коридором під літ.І туалетом під літ.XI і ванною кімнатою під літ.Х, оскільки такі перепланування були здійснені самочинно. [PERSON] свої вимоги за зустрічним позовом до [PERSON] про зобов'язання останню не чинити перешкоди [PERSON] у поверненні приміщення підвалу під літерою V площею 2 кв.м у попередній стан в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б мотивує тим, що [PERSON] було здійснено самочинне без відповідної дозвільної документації переобладнання приміщення гаражу під літ.VII зі зміною функціонального призначення приміщення. При цьому, у спірному приміщенні під літ.V самочинно розбито стіну та переобладнано його у прохідний коридор між ванною та вбиральнею, і входом з приміщення під літ.І. Крім цього, [PERSON] було здійснено втручання у капітальну стіну будинку, прорубано віконний отвір в приміщення ванни під літ.Х без дозволу виконкому місцевої ради. Вважає, що відповідач за зустрічним позовом та її представник намагаються унеможливити проживання [PERSON] у будинку, що підтверджується актом ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 20.02.2012р., де вказано, що в даному будинку гр..[PERSON] відсутнє газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і вказано, що обрізано електрокабель, демонтовано частину газової труби і врізка труби заварена. Представник [PERSON] [PERSON] проти задоволення зустрічного позову заперечив з тих підстав, що такі належними доказами не підтверджені. Акт ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 20.02.2012р. складено на підставі обстеження, яке проводилось за відсутності відповідача та її представника, тому 29.02.2012р. представником відповідача було скеровано заперечення на вказаний акт та як наслідок 06.04.2012р. було частково проведено повторне обстеження будинку у зв'язку з відмовою [PERSON] прийняти участь у обстеженні. Посилання [PERSON] на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 19.10.2011р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27.06.2012р. як на підтвердження тої обставини, що на площі приміщення під літ.V з порушенням прав співвласника і з порушенням санітарно-технічних вимог знаходиться обєднаний з частиною гаражу та приміщення під літ.V самочинно облаштований прохідний коридор спростовується самими рішеннями, в яких зазначено, що відсутні докази в підтвердження права власності на приміщення комірки, яке на плані інвентаризаційної справи значиться як самочинно облаштоване, тому немає підстав постановляти рішення про зобов'язання відповідача її звільнити. В судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON] свої позовні вимоги та заперечення підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним. Заслухавши пояснення [PERSON], представника [PERSON] [PERSON], покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд встановив наступне. Рішенням Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та поділено між останніми спільно нажите майно будинок на вул.Довганика, 2-б у м.Винники, визнано за [PERSON] право власності на 2/3 ідеальні частини цього будинковолодіння та виділено їй в користування приміщення під літерами І-2 пл. 16 кв.м., І-3 пл. - 14,8 кв.м., І-5 пл. 12,4 кв.м., І-4 пл. 5,3 кв.м., що на першому поверсі та VI пл. 15,4 кв.м., VII пл. 21,4 кв.м., І пл. 11,2 кв.м., II пл. 11,5 кв.м., що в підвальному приміщенні. За [PERSON] визнано право власності на 1/3 ідеальну частину названого будинковолодіння та виділено в користування приміщення на першому поверсі під літерами І-І пл. 21,3 кв.м., та в підвалі IV пл. 20,1 кв.м., V пл. 2 кв.м. В спільному користуванні сторін залишено приміщення під літерами VIII пл.11,4 кв.м., що на першому поверсі та приміщення III пл. 3,1 кв.м., що в підвалі. Сторонами визнано, що відповідні ідеальні частини будинковолодіння в подальшому набуто у власність відповідачем [PERSON] 2/3 ідеальної частини та позивачем [PERSON] 1/3 ідеальної частини. При цьому, у користування [PERSON] виділено приміщення підвалу під літерами ІV та V, а також залишено у спільному користуванні приміщення під літ. III. Як вбачається з копії планів підвалу в будинку №2-б на вул.Довганика у м.Винники станом на 18 вересня 1981 року (а.с. 14), станом на 10.10.2003 року (а.с.16) та станом на 12.10.2012 року (а.с.20) доступ до приміщення підвалу під літ. V та під літ.ІІІ можливий лише через приміщення підвалу під літ.І, яке виділено у користування відповідачу [PERSON] Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Судом встановлено та визнано представником відповідача, що [PERSON] зверталася із проханням надати їй у користування частину приміщення у підвалі під літ.І, яке виділено у користування [PERSON], та яке знаходиться поруч з виділеними у користування [PERSON] приміщеннями підвалу під літерами ІV та V, а також спільним приміщенням під літ.ІІІ, однак досягти домовленості у встановленні сервітуту не вдалося. Враховуючи наведене, оскільки судом встановлено, що доступ до приміщення підвалу під літ. V, яке виділено в користування [PERSON] та до приміщення підвалу під літ.ІІІ, яке залишено у спільному користування сторін, можливий лише через приміщення підвалу під літ.І, яке виділено у користування відповідачу [PERSON], в досудовому порядку досягти домовленості щодо встановлення сервітуту сторонам не вдалося, а без встановлення такого [PERSON] фактично позбавлена можливості реалізувати своє право користування приміщенням підвалу під літ.V та доступу з підвалу до приміщення ІІІ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права постійного безоплатного користування проходом по частині приміщення в підвалі під літерою І розміром 1,75*2,35 м до приміщення підвалу під літерою V і до приміщення підвалу під літерою ІІІ (сходи) в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б підлягають до задоволення. При цьому, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права постійного безоплатного користування проходом по частині приміщення в підвалі під літерою І розміром саме 1,75*2,35 м, суд виходить з того, що ширина проходу 1,75м і довжина 2,35 м відповідає ширині сходової клітки приміщення підвалу під літ.ІІІ, а представником відповідача не запропоновано іншого варіанту встановлення сервітуту, як і не заявлено вимоги про встановлення плати за користування приміщення, що виділено у користування відповідачу згідно з рішенням народного суду Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року. Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги [PERSON] в частині надання такого права не лише позивачу, а й членам її сім'ї чоловікові [PERSON] та дочці [PERSON], оскільки відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно з ч. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки ні чоловік позивача [PERSON], ні дочка [PERSON] із вказаними вимогами до суду не зверталися, суд позбавлений можливості вирішувати питання захисту їхніх прав. Крім цього, як вбачається з копії плану підвалу в будинку №2-б на вул.Довганика у м.Винники станом на 18 вересня 1981 року (а.с. 14) між приміщеннями підвалу під літ. ІV та під літ.І був дверний отвір, який на даний час замурований, що підтверджується копією акта ДП «Добробут» від 09.04.2014р. (а.с.33), а також копіями плану підвалу в будинку станом на 10.10.2003 року (а.с.16) та станом на 12.10.2012 року (а.с.20). В судовому засіданні сторонами визнано, що замурування дверного отвору було здійснено у 1985 році батьком сторін [PERSON] Судом встановлено, що потрапити з приміщення під літ.ІV у приміщення підвалу під літ.І для проходу в приміщення під літ.V на даний час не можливо, що перешкоджає [PERSON] використовувати виділене їй у користування приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1, 2, 3, 5 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачу виділено в користування приміщення підвалу під літерами ІV та V, а також залишено у спільному користуванні приміщення під літ. III. в будинку №2-б на вул.Довганика у м.Винники, доступ до входу у приміщення в підвалі під літерою І з якого можливий доступ до приміщення підвалу під літерою V і до приміщення підвалу під літерою ІІІ на даний час не можливий у зв'язку з наявним замурованим дверним отвором між приміщеннями підвалу під літерами ІV та І, беручи до уваги, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу позивачу на демонтаж спірного дверного отвору, а тому [PERSON] слід зобов'язати не чинити перешкоди [PERSON] у демонтажі замурованого спірного дверного отвору. При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на ту обставину, що батьками сторін було досягнуто згоди щодо замурування дверного отвору між підвальними приміщеннями під літ.IV і підвальним коридором під літ.І з одночасним облаштуванням дверного отвору на вулицю у протилежній стіні, та відмова батька сторін користуватися приміщенням підвалу під літ.V, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного представником відповідача не подано, письмова домовленість щодо саме такого порядку користування приміщеннями в матеріалах справи відсутня, натомість рішенням Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] поділено спільно нажите майно будинок на вул.Довганика, 2-б у м.Винники, визнано за [PERSON] право власності на 2/3 ідеальні частини цього будинковолодіння та виділено їй в користування приміщення під літерами І-2 пл. 16 кв.м., І-3 пл. - 14,8 кв.м., І-5 пл. 12,4 кв.м., І-4 пл. 5,3 кв.м., що на першому поверсі та VI пл. 15,4 кв.м., VII пл. 21,4 кв.м., І пл. 11,2 кв.м., II пл. 11,5 кв.м., що в підвальному приміщенні. За [PERSON] визнано право власності на 1/3 ідеальну частину названого будинковолодіння та виділено в користування приміщення на першому поверсі під літерами І-І пл. 21,3 кв.м., та в підвалі IV пл. 20,1 кв.м., V пл. 2 кв.м. В спільному користуванні сторін залишено приміщення під літерами VIII пл.11,4 кв.м., що на першому поверсі та приміщення III пл. 3,1 кв.м., що в підвалі. Вказане рішення суду не може бути доказом проведення поділу будинку в такий спосіб, що унеможливлено доступ до підвального приміщення під літ.V, а лише закріплювало право [PERSON], а в подальшому [PERSON], на користування приміщенням підвалу під літ.V. При цьому, судом критично оцінюються дані в судовому засіданні покази свідка [PERSON], який суду повідомив, що між батьками сторін було досягнуто усної домовленості про відмову [PERSON] від користування коридором та сходовою кліткою за надання згоди [PERSON] на будівництво ним прибудови. У 1989 році, коли свідок посилився у вказаний будинок будівництво прибудови не було завершено. Разом з тим зазначив, що такі відомості йому відомі зі слів [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка державний виконавець Сидій О.В. суду показав, що у його провадженні перебувало виконавче провадження в ході виконання якого у будинок №2б по вул.Довганика у м.Винники Львівської області він заходив через прибудову, у якій на той час проводилися ремонтні роботи. Позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на приміщення комірки під літерою V площею 2 кв.м в підвалі будинку 2б по вул.Довганика у м.Винники Львівської області не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. З аналізу норм глави 28 ЦК України вбачається, що житлові приміщення можуть являтись окремими обєктами права власності у виді житлового будинку або квартири. Із змісту наведених вище норм випливає, що єдиним обєктом (майном), щодо якого можуть застосовуватись вимоги ст. 365 ЦК України являється, частина житлового будинку в цілому, як окремого нерухомого майна, а не частина приміщення, яке самостійно не являється відокремленим майном, а є складовою частиною будинку. Крім цього, як зазначалося вище Рішенням Червоноармійського району м. Львова від 12 липня 1983 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та поділено між останніми спільно нажите майно будинок на вул.Довганика, 2-б у м.Винники, визнано за [PERSON] право власності на 2/3 ідеальні частини цього будинковолодіння та виділено їй в користування приміщення під літерами І-2 пл. 16 кв.м., І-3 пл. - 14,8 кв.м., І-5 пл. 12,4 кв.м., І-4 пл. 5,3 кв.м., що на першому поверсі та VI пл. 15,4 кв.м., VII пл. 21,4 кв.м., І пл. 11,2 кв.м., II пл. 11,5 кв.м., що в підвальному приміщенні. За [PERSON] визнано право власності на 1/3 ідеальну частину названого будинковолодіння та виділено в користування приміщення на першому поверсі під літерами І-І пл. 21,3 кв.м., та в підвалі IV пл. 20,1 кв.м., V пл. 2 кв.м. В спільному користуванні сторін залишено приміщення під літерами VIII пл.11,4 кв.м., що на першому поверсі та приміщення III пл. 3,1 кв.м., що в підвалі. Сторонами визнано, що відповідні ідеальні частини будинковолодіння в подальшому набуто у власність відповідачем [PERSON] 2/3 ідеальної частини та позивачем [PERSON] 1/3 ідеальної частини. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що сторонам у справі належить на праві власності ідеальні частини у будинку №2-б на вул.Довганика у м.Винники, конкретні приміщення у вказаному приміщення, зокрема, приміщення підвалу під літ. V, виділені сторонам лише у користування, а не у власність, підстави для припинення права власності [PERSON] на приміщення комірки під літерою V площею 2 кв.м в підвалі будинку, відсутні. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про зобов'язання останню не чинити перешкоди [PERSON] у поверненні приміщення підвалу під літерою V площею 2 кв.м у попередній стан в будинку за адресою Львівська область, місто Винники, вулиця Довганика, 2-б з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст.152 ЖК України, в редакції чинній на час звернення до суду із зустрічним позовом, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається з копії планів підвалу в будинку №2-б на вул.Довганика у м.Винники станом на 10.10.2003 року (а.с.16) та станом на 12.10.2012 року (а.с.20) у приміщенні підвалу під літ. V, яке виділено в користування [PERSON] наявні проходи в приміщення під літерами Х та ХІ, які виділені в користування [PERSON] Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не представила суду доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] чиняться перешкоди позивачу за зустрічним позовом у замуруванні вказаних проходів, а також не підтверджено жодними доказами, що інші перепланування порушують права [PERSON] на користування виділеними їй частинами підвального приміщення. При цьому, судом не беруться до уваги посилання [PERSON] на ту обставину, що відповідач за зустрічним позовом та її представник намагаються унеможливити проживання [PERSON] у будинку, що підтверджується актом ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 20.02.2012р., де вказано, що в даному будинку гр..[PERSON] відсутнє газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, і вказано, що обрізано електрокабель, демонтовано частину газової труби і врізка труби заварена, оскільки такий складено на підставі обстеження, яке проводилось за відсутності відповідача та її представника, тому у зв'язку з поданням заперечень 29.02.2012р. [PERSON] (а.с.175) 06.04.2012р. було проведено повторне обстеження будинку, за результатами проведення якого вказані в акті від 20.02.2012р. обставини підтверджені не були. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачені останньої судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становлять 243 грн. 60 коп. - судового збору.

Outcome: partial