Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №490. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року по справі №679/33/17, шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 серпня 2017 року по справі №679/590/17 стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, у зв`язку з відсутністю в останнього будь-якого місця роботи та періодичним перебуванням у місцях позбавлення волі, позивачка не звертала виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання. У період з 22 березня 2019 року до 20 квітня 2019 року відповідач знаходився у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)». Точне місце перебування відповідача на даний час не відоме, у зв`язку з відсутністю будь-якої офіційної інформації. Проте, після здійснення Службою у справах дітей запитів у Державну установу «Житомирська установа виконання покарань (№8)», відповідач телефонував до позивачки з невідомого номера телефону з погрозами, що залишить дитину сиротою, у випадку її звернення до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Вказує, що вона займається вихованням та утриманням дитини без будь-якої допомоги та підтримки біологічного батька дитини. Допомогу у вихованні та утриманні дитини надає лише її мама [PERSON] , яка проживає разом із ними. Натомість, батько дитини, відповідач, починаючи з січня 2017 року по теперішній час повністю припинив виконувати будь-які із покладених на нього батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. Стверджує, що відповідач не цікавиться успіхами, розвитком, навчанням дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Його не цікавить чим харчується дитина, чи проходить належне медичне обстеження і т.п. Останній не проявляє будь-якої зацікавленості у подальшій долі дитини, не здійснює зі своєї сторони підготовку дитини до самостійного життя хоча б дистанційно. Зазначені вище обставини (факти), як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування та ухилення батьком дитини від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Тому, всі питання, пов`язані з вихованням та утриманням дитини вирішуються виключно позивачкою та її мамою (бабусею дитини). Про свого біологічного батька дитина відмовляється говорити, оскільки фактично його не знає. Позивачка самостійно забезпечує дитині умови проживання; самостійно виховує дитину; самостійно заробляє кошти на утримання та розвиток дитини; самостійно вирішує усі проблеми, які можуть виникати в процесі догляду та виховання дитини; самостійно вирішує питання щодо навчання та розвитку дитини; самостійно забезпечує дитині належний медичний огляд та медичне лікування; виконує вказівки (рекомендації) лікарів; купує дитині одяг, розвиваючі ігри, книжки та речі; самостійно займається оздоровленням дитини; самостійно турбуються про майбутнє дитини; ходить на батьківські збори і т.п. Таким чином, мама дитини, у зв`язку з самоухиленням батьком (відповідачем) від виконання своїх батьківських обов`язків, виконує усі необхідні обов`язки щодо виховання дитини без участі біологічного батька дитини (відповідача). Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.03.2021 року закрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України та з урахуванням положень ч.3 ст.131, ст. 223 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). Згідно листів-відповідей Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» №5/8-28-19/А-28 від 26 березня 2019 року та №5/8/15-3261 від 20 квітня 2018 року та довідки №5/8/15-3260 від 20 квітня 2019 року відповідач, у зазначений у вказаних документах період знаходився у місцях позбавлення волі (а.с.20-23). Як вбачається з листа-відповіді Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №612 від 17 липня 2019 року, батько, (відповідач) не звертався з письмовим запитом на адресу медичної установи про надання інформації щодо стану здоров`я; за період спостереження за дитиною з дня народження батько не спілкувався з лікарем-педіатром щодо стану здоров`я своєї дитини (а.с.24). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 09 липня 2019 року та листа-відповіді Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нетішинської міської ради №10/02-03-750/19 від 31 липня 2019 року, за результатами обстеження умов проживання малолітньої дитини встановлено, що він проживає разом з матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] ; мама дитини (позивачка) працевлаштована; умови проживання за адресою проживання позивачкою для малолітньої дитини створено. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.03.2021 року №206, за період спостереження за дитиною з дня народження, батько - [PERSON] не спілкувався з лікарем-педіатром щодо стану здоров`я своєї дитини. На прийом до лікаря-педіатра дитину приводить мати та бабуся, які займаються вихованням та доглядом за дитиною. Згідно з інформації наданої директором та класним керівником Нетішинського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів та ліцей»., [PERSON] навчається в 2-В класі, впродовж навчання [PERSON] , його батько [PERSON] з власної ініціативи не цікавився навчанням, успішністю, поведінко, позаурочною діяльністю сина. [PERSON] має дружні стосунки з дітьми, вчасно готується до уроків, не пропускає занять без поважних причин. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 08.04.2021 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина, оскільки він не виконує батьківських обов`язків, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень викладених в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом встановлені незаперечні факти винних дій відповідача [PERSON] щодо ухилення від належного виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, так як протягом тривалого часу він не турбується про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, а саме: не цікавиться його життям, здоров`ям, не спілкується та не бачиться з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, що негативно впливає на його світосприйняття, не створює нормальних умов для його повноцінного розвитку. Ці обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Дитиною опікується мати [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , оскільки переконаний, що таке є доцільним та відповідає інтересам дитини, сприятиме його повноцінному фізичному та духовному розвитку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., що відповідатиме вимогам ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved