Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 24 жовтня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 96 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області. Оскільки вона фактом спільного проживання з матірю одноосібно прийняла спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON]. не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2016 року померла матір позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 217820, виданим виконкомом Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 26 жовтня 2016 року (а. с. 5-10). Також встановлено, що згідно довідок Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 2 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № 01-0096-1, [PERSON], яка померла 24 жовтня 2016 року, була головою домогосподарства № 96 по вул. Духновича в с.Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останньої була зареєстрована, зокрема, [PERSON], [INFO] (а. с. 11, 12). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49595375 від 25 жовтня 2017 року та повідомлення Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 105/05-03 від 12 вересня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 24 жовтня 2016 року, відсутня (а. с. 27, 31). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 92/01-16 від 17 серпня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], яка померла 24 жовтня 2016 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 96 по вул. Духновича в с. Туря-Бистра Перечинського району, відсутній (а. с. 13). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає (а. с. 8, 12, 27, 31), відтак позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved