Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, за яким в остаточній редакції (т. 1 а.с. 235) просить суд: -встановити факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON]; -встановити факт того, що [PERSON], який помер [INFO], є рідним батьком [PERSON]; -встановити факт того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON]; -встановити факт того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON]; -визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 06 червня 1994 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями, укладений між [PERSON] та [PERSON]; -витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] житловий будинок, що розташований на земельній ділянці 880 метрів квадратних за адресою: [ADDRESS], з надвірними будівлями; -визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці 880 метрів квадратних. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 вересня 1980 року право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON]. Остання померла [INFO] і після її смерті відкрилась спадщина на зазначене домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги був син померлої [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав разом зі своєю матір'ю у зазначеному домоволодінні та фактично вступив в управління спадковим майном. Свідоцтво про право на спадщину він не отримував. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті єдиною спадкоємицею першої черги є позивачка, яка є донькою останнього. Вона прийняла спадщину після свого батька, оскільки була зареєстрована та проживала разом з ним у зазначеному вище домоволодінні та фактично вступила в управління спадковим майном. В липні 2015 року позивачка подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння і постановою від 07 липня 2015 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила у його видачі через неможливість встановлення родинних відносин між [PERSON], її сином [PERSON] та позивачкою - [PERSON] у зв'язку з тим, що в документах, які посвідчують особу зазначених осіб наявні різні прізвища («[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно), а також те, що свідоцтво про народження [PERSON], згідно довідки архівної установи, не збереглося. Крім цього, право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою. Згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е. Як вдалося встановити позивачці, відчуження домоволодіння [PERSON] було проведене [PERSON], якому воно ніби то ще за свого життя, 06 червня 1994 року, продала [PERSON] Разом з тим, [PERSON] ніколи не хотіла продавати домоволодіння. Вона завжди казала, що будинок буде її спадком сину та онуці. Крім того, жодних пропозицій [PERSON] продати домоволодіння ніколи не надходило. [PERSON] ніколи не підписувала жодних договорів про відчуження свого житла, а тому договір купівлі-продажу домоволодіння від 06 червня 1994 року, ніби то укладений між нею та [PERSON] є сфальсифікованим. Додатковим обґрунтуванням зазначених вимог є те, що [PERSON], який ніби то придбав домоволодіння ще у 1994 році, жодного разу туди не навідувався, не проживав у ньому, не використовував його жодним чином. Натомість позивачка та її родина все своє життя жили в цьому будинку. З урахуванням того, що договір купівлі-продажу домоволодіння від 06 червня 1994 року є недійсним, [PERSON] не мав права його відчужувати на користь [PERSON] Оскільки [PERSON] не мала наміру відчужувати домоволодіння та не підписувала спірний договір, домоволодіння вибуло з її володіння поза її волею, а, отже, є всі підстави для витребування майна на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України (віндикація). З урахуванням того, що позивачка прийняла спадщину у вигляді домоволодіння після свого батька [PERSON], який в свою чергу прийняв спадщину після своєї матері - [PERSON] власницею цього майна є позивачка. Позивачка наголошує на тому, що про існування оскаржуваних договорів їй стало відомо лише з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2015 року, отже строк позовної давності нею не пропущений. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] підтримали в повному обсязі позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. [PERSON] та [PERSON], які є представниками відповідача [PERSON], в суді заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтували тим, що [PERSON] 09 липня 2015 року за 440000 грн. придбав будинок за адресою: [ADDRESS], та зареєстрував своє право власності на будинок у встановленому законом порядку. Вважають очевидним факт того, що відповідач є добросовісним набувачем житлового будинку і будинок не може бути у нього витребуваний на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України. Наполягають на тому, що вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння може заявляти тільки власник майна, а позивачка таким не є. Відповідач [PERSON], а також треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Н.Е. та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Н.Е. також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності вказаних відповідача та третіх осіб. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. За копією довідки КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР (т. 1 а.с. 18), право власності на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 вересня 1980 року, посвідченого 4-ю ДДНК за реєстром № 1-1920. Копія зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] успадкувала домоволодіння після смерті батька - [PERSON], надана КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР та долучена до матеріалів цивільної справи (т. 1 а.с. 85). До позову додана копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т. 1 а.с. 26), за якою зареєстрованим власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], станом на 21 липня 2015 року є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Наталією Едуардівною за реєстровим № 658. Приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е. надана копія посвідченого нею 09 липня 2015 року за реєстровим номером 658 договору купівлі-продажу житлового будинку (т. 1 а.с. 64), за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбав за 440000 грн. житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. За змістом договору, житловий будинок належить продавцеві на праві приватної власності та був отриманий ним на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 червня 1994 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-833; зареєстроване в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 16 липня 1994 року, записано в реєстрову книгу за № 112-88. Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33419593, виданий 10 лютого 2015 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 570849812101, номер запису про право власності: 8678439. Крім цього, з тексту договору вбачається, що продавець [PERSON] повідомив покупцю про те, що під час набуття вищевказаного житлового будинку він в зареєстрованому шлюбі не перебував, вищезазначене майно належить йому на праві особистої приватної власності. При цьому, на час укладення договору [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка надала письмову згоду на укладення договору. Також нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е. надана копія поданого продавцем [PERSON] при укладенні вказаного договору правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу (т. 1 а.с. 134-135). За змістом вказаного договору, 06 червня 1994 року [PERSON] продала а [PERSON] за 16000 карбованців купив жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Документ містить підписи від імені сторін а також запис від імені державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про його нотаріальне посвідчення та реєстрацію в реєстрі за № 1-833. Документ також містить запис здійснений від імені Дніпропетровського міжміського Бюро технічної інвентаризації про реєстрацію зазначеною установою права власності на вказане домоволодіння за [PERSON] на підставі цього договору 16 липня 1994 року, про що здійснений запис в реєстрі за № 112-88. У зв'язку з нечіткістю запису передостанньої цифри в номері запису в реєстрі, можливі варіанти читання реєстрового номеру «112-58», або «112-98». Згідно копії свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 19), [PERSON] померла [INFO]. Як передбачено ч. 2 ст. 524 ЦК України (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіту [PERSON] після себе не залишила, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру «Заповіти/спадкові договори» (т. 1, а.с. 75, 210). За повідомленням Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 66) та згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру «Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» (т. 1 а.с. 209), щодо [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно копії свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 20), [INFO] помер [PERSON]. Останній заповіту після себе також не залишив, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру «Заповіти/спадкові договори» (т. 1, а.с. 76). Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою надана копія спадкової справи до майна [PERSON] (т. 1 а.с. 68-82). З матеріалів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті останнього, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, є позивачка [PERSON]. Остання 10 листопада 2005 року подала до нотаріальної контори заяву (а.с. 69), за якою повідомила, що вона є донькою померлого та спадкове майно прийняла постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно запису державного нотаріуса Лебеденко Н.С. на вказаній заяві, факт прийняття спадщини спадкоємцем - проживання разом зі спадкодавцем на час смерті та протягом шести місяців, підтверджується домовою книгою. На запит нотаріуса Філією «Лівобережне відділення № 8420» ВАТ «Державний ощадний банк України» була надана інформація (т. 1 а.с. 81, зворот) про те, що на ім'я «[PERSON]» (російскою) наявний компенсаційний рахунок з залишком коштів та поточний рахунок з залишком коштів, які заповідані 15 лютого 1983 року на користь «[PERSON]» (російською). 10 листопада 2005 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачці [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 1 а.с. 78), за яким остання як дочка є спадкоємцем майна померлого [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане зазначене свідоцтво, складається з грошових коштів з належними відсотками, компенсаційними, індексаційними і іншими виплатами у відділенні Ощадного банку м. Дніпропетровська, які належать [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був [PERSON], за заповідальним розпорядженням в установі банку, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. 22 листопада 2011 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, яка складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 80). 07 липня 2015 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (т. 1 а.с. 24, 81), якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої за законом був її син - [PERSON] (який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав), та який помер [INFO]. Постанова обґрунтовується тим, що встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] має визнати суд, оскільки документи, які підтверджують ступінь споріднення між зазначеними особами нотаріусу не надані, а актовий запис про народження [PERSON] не зберігся. Крім цього, згідно даних витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, право власності на зазначене домоволодіння в цілому зареєстроване за іншою особою, тобто право власності на ім'я спадкодавиці - [PERSON], відсутнє. Позивачка стверджує що [PERSON] був рідним сином [PERSON] та просить суд встановити відповідний факт. Відповідна вимога позивачки кореспондується з приписами ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963 року), за якою при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з того, що за вимогами п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, судом встановлюються факти у разі, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно довідки Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 73 зворот), актовий запис про народження [PERSON], [INFO], в архіві відділу відсутній. Актові записи за зазначений рік збереглися частково. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області також повідомлено про відсутність актового запису про народження [PERSON], [INFO], в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану територіальних управлінь юстиції у Дніпропетровській області та відділу державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Одночасно повідомлено про те, що архіви за даний період час збереглися частково (т. 1 а.с. 217). Таким чином, наявні обліки підрозділів реєстрації актів цивільного стану не можуть ані підтвердити, ані спростувати факт кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], а оскільки відповідний факт має для позивачки юридичне значення, з урахуванням фактичних обставин справи наявний спір, який підлягає вирішенню судом. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивачки у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] був рідним сином [PERSON]. Останні мешкали разом однією сім'єю, піклувалися один про одного, зверталися один до одного саме як мати та син. Показання свідків узгоджуються з тим фактом, що за копією домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 21-23), «[PERSON]» (російською) була зареєстрована за вказаною адресою постійно з 25 липня 1944 року до дня смерті, «[PERSON]» (російською) з 25 березня 1967 року до дня смерті. Вищевказані фактичні обставини також узгоджуються з тим фактом, що, як вище встановлено судом, саме на [PERSON] було зроблено заповідальне розпорядження [PERSON] на кошти, що знаходилися на банківському рахунку, а також з різницею в віці [PERSON] та [PERSON], яка становить 21 рік. Наведені докази, що узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, з урахуванням того факту, що відповідачами докази на спростування цього факту суду взагалі не надавалися, підтверджують той факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] і за таких обставин відповідні позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. На підставі встановленого судом факту, [PERSON] згідно вимог ч. 1 ст. 529 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Інші спадкоємці за законом першої черги або такі, що мають право на обов'язкову частку у спадковому майні дослідженими судом доказами не встановлені. Як передбачено ст. 548 ЦК України (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вище встановлено судом на підставі копії домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS], [PERSON] постійно мешкав у вказаному будинку як на час смерті [PERSON], так і після цього до своєї смерті. Наведена обставина також підтверджується копією довідки квартального комітету № 19 Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 17 липня 2015 року (т. 1 а.с. 25), згідно якої за вказаною адресою проживала бабуся «[PERSON]» (російською) з 25 липня 1944 року. На день смерті останньої разом з нею був прописаний її син «[PERSON]» (російською). Фактичне постійне проживання [PERSON] з [PERSON] на час її смерті підтвердили не тільки свідки, допитані за клопотанням позивачки ([PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].), а й допитаний за клопотанням представника відповідача свідок [PERSON] Таким чином, [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки вступив у володіння спадковим майном. Позивачка просить суд встановити факт того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. Зазначений факт має юридичне значення лише для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Позивачка має достатній обсяг письмових доказів, що підтверджують зазначений факт, і нотаріусом при видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину у вигляді грошових коштів з належними відсотками, компенсаційними, індексаційними і іншими виплатами у відділенні Ощадного банку м. Дніпропетровська, які належать [PERSON], померлій [INFO], було встановлено що [PERSON] спадщину після її смерті прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. На підставі викладеного, прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] є не фактом, що має юридичне значення, а фактичною обставиною, яка встановлена судом та на підставі якої будуть вирішені інші позовні вимоги. Суд,

Outcome: partial