Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що приблизно в 1974 році її батьки отримали для проживання квартиру [ADDRESS] . Вказала, що народилась в 1975 році і з того часу проживає та зареєстрована в цій квартирі. На сьогоднішній день проживає у вказаній квартирі разом з сином [PERSON] . В квітні 2018 року звернулась до Царичанської селищної ради з проханням надати дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS] . Однак рішенням сесії Царичанської селищної ради від 18.04.2018 року №72 їй безпідставно було відмовлено в приватизації займаного нею житла. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Вказала, що причина відмови необґрунтована та не відповідає вимогам діючого законодавства, що призвело до порушення її житлових прав. На підставі викладеного, прохає визнати за нею право на приватизацію займаної нею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Царичанську селищну раду провести приватизацію вказаної квартири, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, відмовляється від вимоги про стягнення з відповідача судових витрат та позовну вимогу про визнання за нею права на приватизацію займаної нею квартири підтримує повністю. Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Норми статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлюють, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають у черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що в 1974 році батьки позивача: мати - [PERSON] , яка померла [INFO] , та батько - [PERSON] , який помер [INFO] , отримали квартиру [ADDRESS] (а.с.11, 38, 39). Позивач [PERSON] народилася [INFO] та з часу народження і на даний час проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року №72 [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області № 502 від 05.03.2020 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , починаючи з [INFO] і по день смерті та разом з ним на день смерті була зареєстрована та проживала дочка [PERSON] , позивач в даній справі (а.с.7). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканням квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Перелік підстав для відмови в приватизації квартири на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права на приватизацію. Суд вважає, що позивачем доведено обставини, необхідні для набуття права на приватизацію квартири [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, беручи до уваги всі докази подані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача не стягувати судовий збір із відповідача. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved