Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Районної громадської організації Чугуївська лікарняна каса «Надія» в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог визнати незаконним і скасувати наказ №6 від 30.06.2016 року про її звільнення у зв'язку зі скороченням штату, визнати незаконним і скасувати наказ №4 від 28.04.2016 року про скорочення штату працівників РГО ЧЛК «Надія», поновити її на посаді медичного реєстратора РГО ЧЛК «Надія», стягнути з відповідача середньоденну заробітну плату за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], діючий за договором про надання правової допомоги від 13.02.2017 року (а.с. 122, 123) доводи, викладені у позовній заяві підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. У якості обгрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що відповідач вчиняє відносно неї протиправні дії, чим принижує честь, гідність та ділову репутацію, посилаючись при цьому на накази про застосування до неї дисциплінарних стягнень, упереджене ставлення та особисту неприязнь з боку голови і бухгалтера організації, що зазначає як підставу для її звільнення. Уточнивши свої позовні вимоги позивач на обґрунтування доводів про незаконність її звільнення зазначила, що Правління РГО ЧЛК «Надія» не має повноважень на прийняття рішення про скорочення штату в організації, оскільки згідно Статуту відповідача такі повноваження не відносяться до компетенції Правління. Також у якості обґрунтування своїх доводів зазначила, що Вищим органом керівництва Касою є Конференція уповноважених членів, до виключної компетенції якої входить затвердження річного звіту та кошторису витрат Каси, при цьому Правління Каси не підприємством. Представники відповідача Гурін І.Г. та Гуменний Т.З., діючий за довіреністю від 08.08.2016 року (а.с. 47), проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необгрунтованість та недоведеність доводів, викладених у позовній заяві, та підтримали свої доводи викладені у поданих ними запереченнях. Суд, вислухавши позивача, відповідача, їх представників, дослідивши зібрані письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 березня 2016 року засіданням правління РГО ЧЛК «НАДІЯ» організації у складі правомочного правління було затверджено новий штатний розпис з 01.07.2016 з урахуванням виключеної із штатного розпису посади медичного реєстратора в зв'язку з її скороченням та постановлено підготувати наказ про скорочення посади медичного реєстратора, що підтверджено протоколом № 19 засідання правління організації від 24.03.2016 (а.с. 48-50. Відповідно до протоколу № 19 від 24.03.2016 відповідачем було прийнято рішення, належним чином оформлене наказом від 28.04.2016 № 4, про скорочення чисельності працівників Районної громадської організації Чугуївська лікарняна каса «Надія» за рахунок посади медичного реєстратора, затверджено з 01.07.2016 новий штатний розпис на 2 півріччя 2016 року. На підставі зазначеного до Державної служби зайнятості РГО ЧЛК «НАДІЯ» подано звіт форми 4-ПН про звільнення працівників в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці від 28.04.2016, яким Державну службу зайнятості було повідомлено про вивільнення посади медичного реєстратора із 30.06.2016. Разом з цим було повідомлено позивача про скорочення посади, яку вона займає із зазначеної дати, про що свідчить її підпис у повідомленні від 28.04.2016 (а.с. 54, 56). В подальшому на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, протоколу правління відповідача від 24.03.16 № 19, наказу відповідача від 28.04.2016 № 4 відповідачем було видано оскаржуваний наказ про звільнення позивача від 30.06.2016 № 6 (а.с. 58). У відповідності до ст.ст.44, 47 КЗпП України відповідачем при звільненні позивача було нараховано та сплачено вихідну допомогу у розмірі 1271, 63 грн., і загалом з окладом та відповідними нарахуваннями сплачено 2896, 96 грн., видано трудову книжку і зроблено відповідний запис у облікову карту позивача, що підтверджується копіями Книги обліку руху трудових книжок та особової картки позивача, відомістю нарахування коштів № 11 за червень 2016 року, та копією виписки з особового рахунку службовця № 3. Оскаржуване рішення про звільнення позивача через скорочення посади було прийнято правлінням в порядку п.3.3.1 Статуту згідно до протоколу № 19. Доводи позивача про те, що прийняття рішення про скорочення штату працівників не входить до повноважень Правління Каси спростовується наступним. Відповідно до п.3.3 Статуту Правління Каси орган, керуючий діяльністю Каси між Конференціями. Згідно до п.п.6 п.3.3.1 Статуту до компетенції Правління відноситься вирішення інших положень, що регламентують діяльність Каси. Згідно до ч.2 цього ж пункту Статуту до компетенції Правління Каси входять також інші питання статутної діяльності Каси, які не відносяться до компетенції Конференції уповноважених членів. Питання виключної компетенції Конференції уповноважених членів визначені п.3.2.4 Сатуту, у якому не міститься виключних повноважень щодо затвердження штатного розпису та скорочення штату працівників. Відповідно до ч.1 ст.62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Згідно до ч.2 ст.62 ГК України підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Відповідно до ст.64 ч.3 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Таким чином, враховуючи наведене суд приходить до переконання, що спірні накази про скорочення штату та звільнення позивача від 30.06.2016 року № 6 і від 28.04.2016 року № 4 прийняті відповідачем у межах його повноважень на підставі п.3.3.1 Статуту та ч.3 ст.64 ГК України. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що звільнення позивача відповідачем здійснено на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку із скороченням чисельності і штату працівників із належним дотриманням вимог діючого трудового та іншого законодавства України. До висновку про законність звільнення позивача відповідачем суд приходить також із урахуванням висновків, зроблених управлінням Держпраці у період із 27.07.2016 до 05.08.2016 при проведенні перевірки додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, викладених у акті № 20-07-4300/1234, відповідно до якого управлінням Держпраці порушень вимог трудового законодавства при звільненні працівників у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Судом досліджено штатний розпис РГО ЧЛК «Надія» з 01.07.2016, затверджений наказом голови правління відповідача № 8 від 08.08.2016 року, яким передбачено у відповідача у штатному розписі дві посади, а саме: посада голови правління та посада головного бухгалтера. Таким чином, судом встановлено, що позивача неможливо перевести на іншу посаду, в зв'язку з їх відсутністю. Посилання позивача на накази про застосування до неї дисциплінарних стягнень, як упередженого ставлення та особистої неприязні з боку голови і бухгалтера організації у якості обґрунтування позовних вимог судом не приймаються, з огляду на те, що наказом № 3 від 20.04.16 відповідача, ці дисциплінарні стягнення із позивача були зняті, та вони не були підставами для звільнення позивача. Доводи про не проведення Конференції з питання звільнення позивача судом також не приймаються з огляду на те, що відповідно до п.3.2.4 Статуту РГО ЧЛК «Надія», питання про зміну штатного розпису не входить до виключної компетенції Конференції та це питання у відповідності до п3.3.1 Статуту входить до компетенції Правління. Таким чином, законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Районної громадської організації Чугуївська лікарняна каса «Надія» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed