Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [PERSON], в якій в остаточних вимогах просила встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та баби [PERSON], померлої [INFO], визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та після смерті баби [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 1963 році в період шлюбу її бабою [PERSON] та дідом [PERSON] побудовано житловий будинок [ADDRESS], який був зареєстрований в цілому на праві власності за її дідом [PERSON] В 1986 році баба та дід переїхали проживати до своєї доньки [PERSON] в будинок [ADDRESS]. [INFO] її дід [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Право на спадкування після [PERSON] отримали його дружина [PERSON], дитина [PERSON] та її батько [PERSON], які вступили в управління та володіння спадковим майном. Так, її батько [PERSON] був зареєстрований та проживав у спадковому будинку, а [PERSON] постійно мешкала зі спадкодавцем та прийняла належні йому речі. Таким чином, дружина та діти [PERSON] успадкували по 1/6 частині спірного будинку кожний. [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини будинку [ADDRESS]. Спадщину після батька вона прийняла, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала у спірному будинку. [INFO] померла її баба [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини будинку [ADDRESS]. Право на спадкування після її смерті отримали донька [PERSON] та вона за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON] Таким чином, вона та [PERSON] загалом успадкували по 1/2 частини спірного будинку, а саме: [PERSON] - 1/6 частину будинку після смерті батька [PERSON] та 1/3 частину будинку після смерті матері [PERSON], а вона 1/6 частину будинку після смерті батька [PERSON] та 1/3 частину будинку за правом представлення після смерті баби [PERSON] Не погоджуючись з зазначеним позовом [PERSON] пред'явив до [PERSON], [PERSON], Будянської селищної ради Харківського району Харківської області зустрічний позов, в якому в остаточних вимогах просив встановити факт, що він є сином [PERSON] та онуком [PERSON], встановити факт, що він та його батько [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], усунути від права на спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], визнати за ним права власності у порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що в будинку [ADDRESS] проживали його дід [PERSON], баба [PERSON] та батько [PERSON], а також він, з моменту народження та по теперішній час. [INFO] помер його дід [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS]. Його син [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] його батько [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилася спадщина на вказаний спірний будинок. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він не звертався, так як вважав, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті діда та батька проживав разом з ними. Оформити право на спадщину не має можливості, через те, що в свідоцтві про його народження його батьком зазначений [PERSON], замість [PERSON]. Це сталося через те, що його батьки не реєстрували шлюб, а тому прізвище його батька у свідоцтві про народження зазначено як [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] також зазначає, що його дід та батько перед смертю потребували допомоги, проте [PERSON] та [PERSON] ніякої допомоги їм не надавали і не пропонували такої, а всі турботи за дідом та батьком припали на нього, а тому є підстави для усунення їх від права на спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] [PERSON] також пред'явила зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просила встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та матері [PERSON], померлої [INFO], визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що в 1963 році в період шлюбу її батьками [PERSON] та [PERSON] побудовано житловий будинок [ADDRESS], який був зареєстрований в цілому на праві власності за її батьком [PERSON] В 1986 році батьки переїхали проживати до неї в будинок [ADDRESS]. [INFO] її батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали його дружина [PERSON] та діти: вона та її брат [PERSON], які вступили в управління та володіння спадковим майном. Так, її брат [PERSON] був зареєстрований та проживав у спадковому будинку, а вона постійно мешкала з батьком та прийняла у спадщину після його смерті належні йому речі. Таким чином, вона, її мати та брат успадкували по 1/6 частині спірного будинку. [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частин будинку [ADDRESS]. Право на спадкування після його смерті отримали вона та за правом представлення [PERSON] - донька її брата [PERSON], який помер раніше їх матері [PERSON] Таким чином, вона та [PERSON] загалом успадкували по 1/2 частини спірного будинку, а саме: вона - 1/6 частини після смерті батька та 1/3 частини будинку після смерті матері, а [PERSON] - 1/6 частини будинку після смерті батька та 1/3 частину будинку за правом представлення після смерті баби. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, зустрічний позов [PERSON] визнала, проти зустрічного позову [PERSON] заперечувала. При цьому пояснила, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], які проживали без реєстрації шлюбу з 1977 року по 1995 рік. Вона народилася в 1976 році. В цей час батько відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте він її визнав, дав своє прізвище. В 1979 році народився [PERSON] Проте батько не вважав його своїм сином, так як сумнівався у його походженні від нього. Таким чином, [PERSON] є її неповнорідним братом, оскільки вони мають тільки спільну матір [PERSON] Що стосується спірного будинку [ADDRESS], то [PERSON] зазначила, що він був побудований її дідом та бабою у період їх шлюбу. В 1986 році її дід та баба переїхали проживати до своєї доньки [PERSON] в будинок [ADDRESS]. Після переїзду вони були зареєстровані за вказаною адресою. [PERSON] стала доглядала своїх батьків. В цей же час вона разом з батьками та [PERSON] переїхала у будинок [ADDRESS], де вони і стали проживати. В 1989 році помер її дід, а в 1995 році померла мати [PERSON] Після смерті матері її батько віддав [PERSON] на виховання до своєї сестри [PERSON], а вона залишилася проживати з батьком у спірному будинку. Після реєстрації шлюбу вона виїхала з будинку, проте сімейне життя у неї не склалося і в 2002 році вона повернулася проживати у спірний будинок та зареєструвалася в ньому. В 2007 році [PERSON] також повернувся проживати у спірний будинок. У нього з батьком почалися конфлікти і [PERSON] вигнав батька з будинку. Батько став проживати на водоймищі. В 2008 році батько помер. Після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки проживала у спадковому будинку. В 2010 році померла баба. Після смерті баби вона до нотаріальної контори не зверталася, оскільки не мала коштів. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги щодо встановлення факту батьківства, визнання права власності в порядку спадкування за законом, усунення від права на спадкування підтримали, проти задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] заперечували. При цьому [PERSON] пояснив, що в будинку [ADDRESS] проживав з батьками [PERSON] та [PERSON], а також сестрою [PERSON] з 1987 року. В 1995 році померла його мати. Після смерті матері, через те, що батько зловживав спиртними напоям, він переїхав проживати до тітки [PERSON], де і проживав до 2002 року. Після він переїхав проживати до своєї співмешканки [PERSON] В 2004 році його баба [PERSON] дозволила йому проживати у спірному будинку, де він і проживає з вказаного часу по теперішній час. Батько з цього часу проживав то у будинку, то на водоймищі. В 2008 року батько помер. Спадщину після смерті батька він прийняв, оскільки проживав разом з ним. В 2010 році померла його баба. [PERSON] до спірного будинку переїхала тільки в 2010 році, а тому спадщину після смерті батька не прийняла. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом підтримали, позов [PERSON] визнали, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували. При цьому, [PERSON] пояснила, що житловий будинок [ADDRESS] побудовано її батьками [PERSON] та [PERSON] в період їх шлюбу в 1963 році. В будинку проживали батьки, вона та її брат [PERSON] В 1979 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON], а в 1986 році вона з чоловіком та батьками переїхали проживати в [ADDRESS], де вони і були всі зареєстровані. Її брат до 1986 року проживав [ADDRESS], а в 1986 році разом з співмешканкою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати в [ADDRESS]. Брат з [PERSON] жили погано, вони то сходилися, то розлучалися. Брат не визнавав [PERSON] своїм сином, оскільки перед народженням останнього він проживав спільно з [PERSON] тільки сім місяців. [PERSON], зі слів його матері та за підрахунками брата, народився семимісячним. Разом з тим, при народженні вага [PERSON] становила 4 кг. Брат вважав, що недоношена дитина не може важити 4 кг, а тому за життя зазначав, що [PERSON] не його син. В 1989 році помер її батько [PERSON] Спадщину після його смерті прийняла вона та її мати, оскільки вони проживали всі разом, та всі речі батька залишились у них. В 1995 році померла [PERSON] Після її смерті брат віддав [PERSON] їй на виховання, а донька [PERSON] залишилась проживати разом з ним. Вона забрала [PERSON] до себе, оскільки йому на той час виповнилось тільки 16 років, він був ще дитиною, а брат не бажав, щоб [PERSON] проживав разом з ним. В 2008 році брат помер, а в 2010 році померла її мати. Спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом з нею. Крім того, [PERSON] зазначила, що доводи [PERSON] про те, що вона ухилялася від надання допомоги батькові та брату, а всі турботи за ними припали на [PERSON], є безпідставними, оскільки на момент смерті [PERSON] відповідачу виповнилось тільки 9 років, а тому він не міг турбуватися про [PERSON] Після повернення в 2007 році [PERSON] до спірного будинку, брат пішов з нього, оскільки в них склалися неприязні стосунки, [PERSON] навіть побив брата. Брат помер на водоймищі, похованням брата займалася тільки вона. Представник відповідача Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Селищний голова Біліченко В.В. надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 січня 1945 року. В період шлюбу в 1962 році ними було побудовано житловий будинок [ADDRESS], який в цілому було зареєстровано на ім'я [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 19 вересня 1963 року. За положеннями ст.ст. 22,28 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, розмір часток кожного із подружжя у спільному майні є рівними. Таким чином, вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. В 1986 році [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до доньки [PERSON] в будинок [ADDRESS], що не заперечуються сторонами та підтверджується даними будинкової книги прописки громадян за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 15 травня 1989 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР право на спадкування після смерті [PERSON] в рівних частках отримали його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зокрема, згідно з п.124 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністра юстиції Української PCP від 11 жовтня 1975 №45/5 (далі Інструкція), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном серед іншого можуть бути довідка управління будинками, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець, безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця, або запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить проте, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку в період 6 місяців після дня смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В ст. 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у передбачений ст. 549 ЦК УРСР строк його діти [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контор не зверталися. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим будинком, оскільки [PERSON], з 1979 року по день смерті був зареєстрований у спадковому будинку, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян у будинку [ADDRESS], а [PERSON] проживала спільно з спадкодавцем з 1986 року, що також не заперечується сторонами та підтверджується будинковою книгою прописки громадян в будинку [ADDRESS], та прийняла речі домашнього вжитку та обстановки після його смерті. Відповідно до п. 122 Інструкції, спадкоємець, який прийняв частину спадщину, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вчинили дії, що свідчили про прийняття ними спадщини - вищевказаного жилого будинку. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] 30 жовтня 1989 року з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулася дружина померлого [PERSON], свідоцтво про право на спадщину їй не видавалось, спадкова справа № 1021/1989 року вважається відкритою, що підтверджується повідомленнями Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1220/02.14 від 10 липня 2014 року та Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1749/01-21 від 12 червня 2014 року. З урахуванням того, що [PERSON] належала 1/2 частина спірного будинку, як набутого за час шлюбу, то після прийняття нею спадщини [PERSON] у вигляді 1/6 частин вказаного нерухомого майна, [PERSON] набула право власності на 2/3 частини жилого будинку, а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частини будинку. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 18 червня 2008 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК). Таким чином, право на спадкування після смерті [PERSON] отримали його донька [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується будинковою книгою прописки громадян в будинку [ADDRESS], з якої вбачається, що остання в спірному будинку зареєстрована з 23 березня 2001 року, а також показаннями свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання [PERSON] разом з спадкодавцем. За ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Мати померлого [PERSON] спадщину після смерті сина не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька у вигляді 1/6 частини спірного будинку. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 02 серпня 2010 року Будянською селищною радою Харківського району Харківської області. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали донька [PERSON] та онука [PERSON] за правом представлення в порядку ч. 1ст.1266 ЦК України. [PERSON] спадщину після смерті баби не прийняла, оскільки у встановлені законом строки не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадщину у вигляді 2/3 частин спірного будинку після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується будинковою книгою прописки громадян в будинку [ADDRESS]. З урахуванням того, що [PERSON] прийняла спадщину у виді 1/6 частини спірного будинку після смерті батька [PERSON], то після прийняття нею спадщини [PERSON] у виді 2/3 частин вказаного нерухомого майна, [PERSON] має набути право власності на 5/6 частин жилого будинку. Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині визнання за нею права власності на 1/6 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 1/3 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а спадщина на 1/3 частину вказаного будинку після смерті [PERSON], яку прийняла [PERSON], проте щодо якої позовні вимоги не заявила, - підлягає залишенню відкритою. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/6 частину спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину спірного будинку після смерті баби суд вважає за необхідне відмовити. Що стосується вимог [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та баби [PERSON], та вимог [PERSON] щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], то, враховуючи положення ст.ст. 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносини виникли після набрання чинності ЦК України, і лише у разі відсутності документів, що підтверджують постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Матеріали справи містять документи, що підтверджують постійне проживання на час відкриття спадщини [PERSON] із батьком, та [PERSON] з матір'ю. Разом з тим, якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, то слід виходити із положень ст. 549 ЦК УРСР, якою визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. [PERSON] безпосередньо перед смертю батька проживала разом з ним, тобто прийняла спадщину, що підтверджується будинковою книгою, а тому окремого застереження це не потребує. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо вимог [PERSON] про встановлення факту батьківства, визнання права власності в порядку спадкування за законом, усунення від права на спадкування, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 березня 1973 року по день смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00014304850 від 12 серпня 2014 року. Таким чином, [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ніколи не перебував. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], яку [PERSON] визнав та дав їй своє прізвище. [PERSON] народився [INFO], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Відомості про батька зазначені згідно заяви матері від 20 жовтня 1980 року на підставі ст. 55 КпШС України, що підтверджується довідкою ВРАЦС Харківського району Харківської області б/н, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133,135 Сімейного Кодексу України № 00014506956 від 26 вересня 2014 року. [PERSON] [PERSON] за життя своїм сином не визнав, не дивлячись на те, що тривалий час проживав з ним, піклувався про нього і мав таку можливість. Після смерті [PERSON] [PERSON] віддав [PERSON] на виховання сестрі, а донька залишилась проживати разом з ним, що не заперечується сторонами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначала, що [PERSON] ніколи не називав [PERSON] батьком, а тільки [PERSON], [PERSON] в свою чергу не називав [PERSON] сином. Коли [PERSON] перебував у стані алкогольного сп'яніння він зазначав, що [PERSON] не його син, а коли був тверезий - це питання ним не підіймалося. Свідок [PERSON] зазначив, що після смерті [PERSON] [PERSON] віддав [PERSON] на виховання [PERSON], та відмовлявся його забирати. Донька [PERSON] залишилась проживати з батьком. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що [PERSON] ніколи не називав [PERSON] батьком, а тільки [PERSON], [PERSON] в свою чергу не називав [PERSON] сином. [PERSON] [PERSON] називав донькою. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що [PERSON] є його батьком. Сама по собі спільна фотографія [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не свідчить про наявність родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON] Показання свідка [PERSON], про те, що у [PERSON] та [PERSON] були доброзичливі стосунки, вони допомагали один одному, [PERSON] за життя визнавав [PERSON] сином, висновків суду не спростовують, оскільки [PERSON] є співмешканкою [PERSON], а тому є особою заінтересованою. У зв'язку з тим, що [PERSON] не доведено, що [PERSON] є його батьком, а [PERSON] відповідно дідом, підстав для встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права власності на жилий будинок у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] немає. Крім того, за ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим, ця особа потребує стороннього догляду. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України для усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказані обставини [PERSON] не доведені, а тому підстав для усунення від права на спадкування [PERSON] та [PERSON] немає. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, а саме: присуджує з [PERSON] документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] відмовлено в задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини, з останніх в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. з кожної. На підставі викладеного і

Outcome: partial