Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №181 від 15.06.1989 року на ім`я « [PERSON] », належить [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] . Свою заяву обґрунтовує тим, що рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 06 серпня 2013 року [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним та встановлено опіку над ним. Опікуном [PERSON] призначено його сестру [PERSON] . Заявниця стверджує, що її братові на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Однак, у свідоцтві про право власності на будинок допущена помилка у написанні по батькові брата заявниці, замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] ». Відтак, заявниця змушена звернутися до суду із вказаною заявою, з метою захисту майнових прав свого брата, опікуном якого вона призначена. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.06.2021 року до участі у справі залучено правонаступника заінтересованої особи - Жидачівську міську раду. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, викладених у такій. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, заяву не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/959/13-ц (Провадження №2-о/443/44/13) від 06 серпня 2013 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном [PERSON] призначено його сестру [PERSON] (а.с. 9-10). Як видно із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.06.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №181 від 15.06.1989р., житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.2). Однак, заявник стверджує, що у вказаному вище свідоцтві невірно зазначено по батькові [PERSON] , а саме замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] ». Згідно довідки Жидачівської міської ради №675 від 26.03.2021р. (а.с.37), [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Згідно паспорта громадянина України Серія [NUMBER] (а.с.5), [PERSON] по батькові є [PERSON] та зареєстрований у с.Заболотівці. У свідоцтві про народження серія [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] по батькові є [PERSON] . Також, доказами того, що по батькові [PERSON] є [PERSON] та що йому належить будинок [ADDRESS] , є пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.с.13-14) та технічний паспорт на будинок (а.с.22-23), який виготовлений на замовлення [PERSON] . Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності на житловий будинок [ADDRESS] (свідоцтво про право особистої власності, видане на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №181 від 15.06.1989 року на ім`я [PERSON] ) належать [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні по батькові брата заявниці, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж за зверненням до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування майном.

Outcome: approved