Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди квартири, який в процесі розгляду справи було уточнено. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 22.04.2015 року між нею та [PERSON] укладено договір оренди квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. У період з вересня по квітень 2016 року відповідач не сплачує орендну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість за сім місяців у розмірі 17500,00 грн. Зазначену заборгованість відповідач відмовляється погасити добровільно. У звязку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу по орендній платі у розмірі 17500,00 грн., пеню в розмірі 89125,00 грн., яка передбачена п.10.2 Договору оренди та понесені судові витрати. Позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що у травні-червні 2015 року між сторонами виник конфлікт з приводу того, що [PERSON] намагалась раніше обумовленого договором терміну безпідставно виселити відповідача з дружиною з орендованої квартири. В результаті цього відповідачем було подано позов до суду та рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2015 року визнано за відповідачем право на проживання у [INFO] на умовах та на строк дії договору найму (оренди) житла від 22.04.2015 року, тобто до 22.04.2016 року. Зазначеним рішенням суду встановлено, що позивач порушувала права відповідача на недоторканність його житла, приходила до квартири за його відсутності, періодично відмовлялась отримувати від нього орендну плату за житло. Навіть після рішення суду [PERSON] відмовлялася отримувати від відповідача орендну плату та усіляко провокувала конфлікти, що зробило проживання в орендованому житлі неможливим з психологічної та моральної точок зору. Після цього відповідач вирішив розірвати договір оренди достроково, однак на його прохання зустрітись для узгодження розірвання договору, прийняття квартири та отримання орендної плати [PERSON] відмовилась. Також позивач відмовилась отримувати від [PERSON] письмове попередження про розірвання договору найму. 25.10.2015 року відповідач виїхав з вказаної квартири, про що було складено акт здачі квартири у присутності свідків (сусідів). Позивач відмовилась прийняти квартиру та забрати ключі, у звязку із чим відповідач передав ключі від квартири сусідці [PERSON] З огляду на те, що позивач відмовилась прийняти від [PERSON] попередження про розірвання договору найму, приймати орендну плату, а також у звязку із тим, що відповідач не мешкає у вказаній квартирі і не користується нею з 25.10.2015 року, відповідач та його представник просять відмовити у позові. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідків, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне: 22.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. Згідно до ч.1 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Згідно до п.5.1 договору оренди, орендар зобовязується сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 2500,00 грн., а також окремо здійснювати оплату всіх комунальних послуг. У п.6 договору оренди вказано, що затрати по комунальним послугам оплачуються орендодавцем. Пунктом 11.2 договору оренди передбачено, що одностороннє розірвання договору не допускається, за винятком випадків, коли одна із сторін порушує умови даного договору. Згідно до статті 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2015 року у справі № 332/2444/15-ц (провадження № 2/332/906/15) у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на проживання за договором найму житла, зарахування орендної плати та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору найму житла, виселення та стягнення оплати за житло, встановлено, що з червня 2015 року [PERSON] позбавлений можливості виконати свої зобовязання щодо здійснення орендної плати через відмову [PERSON] отримати гроші. Позивач ([PERSON]М.) не ухилявся від свого обовязку. У судовому засіданні 15.10.2015 р. відбулась передача [PERSON] та отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 5000 грн. в рахунок внесення орендних платежів за серпень-вересень 2015 р. Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вищезазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] був позбавлений можливості виконати свої зобовязання щодо здійснення орендної плати через відмову [PERSON] отримати гроші. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ч.4 ст.612 ЦК України, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ст.613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Як вбачається із акту про передачу квартири від 25.10.2015 року, [PERSON] залишив квартиру в ідеальному стані, при цьому проведений опис наявного майна в квартирі. Зазначений акт підписали також сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що 25.10.2015 року вона була присутньою під час того, коли [PERSON] виїжджав з квартири. Вона також підписала акт про передачу квартири. При цьому [PERSON] дзвонив [PERSON] та пропонував компенсувати вартість оренди за ті місяці, які вони не будуть проживати. Однак [PERSON] відмовилась та сказала, що вони зустрінуться в суді. Ключі від квартири були передані на зберігання сусідці [PERSON] До 20-21 червня 2016 року до квартири ніхто не приходив. Свідок [PERSON] пояснила, що її запросив [PERSON] для того, щоб скласти акт про передачу квартири. Також вона взяла на зберігання ключі від квартири, які [PERSON] забрала у неї приблизно тиждень тому. Вказала, що з її телефону дзвонили [PERSON] та пропонували прийти забрати ключі та взяти гроші за квартиру, на що вона відмовилась. Свідок [PERSON] пояснив, що був присутній під час того, коли [PERSON] виїжджав з квартири. Він також підписав акт про передачу квартири. При цьому [PERSON] дзвонив [PERSON] та пропонував компенсувати вартість оренди за ті місяці, які вони не будуть проживати. Однак [PERSON] відмовилась та сказала, що вони зустрінуться в суді. Також він був свідком, коли при дільничному інспекторі Журавель С.М. давав гроші [PERSON] за оренду, а вона відмовилась їх брати. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала зі своїм чоловіком у спірній квартирі. Після засідання суду 23.10.2015 року вони поїхали до позивача та хотіли віддати їй ключі, так як зрозуміли, що не зможуть там проживати. Однак позивач відмовилась брати ключі. 25.10.2015 року вони з чоловіком звільнили квартиру. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] з 25.10.2015 року не проживає у квартирі, яка належить [PERSON] Також в судовому засіданні повністю підтверджено, що [PERSON] ухилялася від отримання орендної плати та прийняття квартири, що є порушенням умов договору оренди квартири. Таким чином, враховуючи положення статей 610, 611, 825 ЦК України, пункт 11.2 договору оренди, [PERSON] в односторонньому порядку розірвав договір оренди квартири, у звязку із порушення [PERSON] умов договору оренди. У звязку із зазначеним суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed