Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті [INFO] її матері [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачка вказує, що померла [PERSON] до виходу на пенсію у період з 1957 по 1972 роки працювала в колгоспі с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області, який в подальшому був реформований в СК «Полісся», являлась колгоспним пенсіонером, з членів КСП не виходила. Позивачка вказує, що підчас розпаювання земель колективної власності СК «Полісся» [PERSON] помилково не була включена до списку осіб на отримання права на земельну частку (пай), хоча, на думку позивачки, померла повинна була отримати відповідний сертифікат. За таких обставин [PERSON] вважає, що як спадкоємець першої черги за законом має право на земельну частку (пай), однак через те, що [PERSON] за життя не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, хоча вступила в управління спадковим майном. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник відповідача Борисівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник відповідача Відділу Держземагенства в Ізяславському районі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Допитавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. В зв'язку з тим, що спадкодавець [PERSON] померла у 1995 році, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно вимог ст. 533 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Померла [INFO] [PERSON] являється матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, про одруження, про смерть, копії яких додані до матеріалів справи. Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON] першої черги за законом. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, про Державну реєстрацію прав, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 27, наданого на запит суду Борисівською сільською радою, у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» було передано 2345,9 гектарів землі 17 листопада 1995 року, тобто після смерті [PERSON], отже за життя померла не набула права на земельну частку (пай). За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed