Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею і відповідачем шлюб, зареєстрований 22 листопада 2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння при вирішенні різних питань сімейного життя. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити « [PERSON] ». Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2020 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 19 серпня 2020 року (а.с. 17). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з 10 листопада 2017 року (а.с. 29). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві [PERSON] вказав, що позов визнає, він та [PERSON] проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримує подружніх стосунків з 10 листопада 2017 року (а.с. 30). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2012 року (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] (а.с. 5, 6). Спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей після розірвання шлюбу між сторонами не виник. Як вбачається із заяв сторін, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з 10 листопада 2017 року (а.с. 29, 30). Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх малолітніх дітей. За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Спір про майно між сторонами не виник (а.с. 29). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України шляхом списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження від сплати такого збору. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 420 грн 40 коп, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 420 грн 40 коп.

Outcome: approved