Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про дострокове розірвання договорів № 002-08500-181214 від 18 грудня 2014 року, № 006-08500-21115 від 21 січня 2015 року банківського вкладу, стягнення вкладених коштів у розмірі 90000,00 грн. та 20000,00 грн. стягнення відсотків за договорами банківського вкладу та стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у поданому ним письмовому запереченні. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в частині стягнення відсотків та моральної шкоди. Фактично не підтримала позво в частині розірвання договорів та стягнення вкладів. Суду пояснила, що вклади банк виплатив, однак не виплатив відсотків. Подала суду додаткову заяву, в якій вказала суми відсотків по місяцях за період з 17 січня 2015 року по 20 серпня 2015 року та в загальній сумі розміром 10192,00 грн. Зазначила, що внаслідок таких протиправних діянь банку зазнала моральної шкоди та втратила здоровя. Просила позов в цій частині задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що позивач отримала кошти в розмірі 21068,67 грн. за вкладом у розмірі 20000,00 грн. станом на 12.06.2015 року та у розмірі 90667,79 грн. станом на 23.07.2015 року в касі банку. Виплати проводились у розмірах відповідно договорів. До банку 03 березня 2015 року введена тимчасова адміністрація. Вважає, що свої зобовязання банк виконав. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають зобовязальні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у звязку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягає доказуванню обставина укладення між сторонами договорів № 002-08500-181214 від 18 грудня 2014 року, № 006-08500-21115 від 21 січня 2015 року банківського вкладу, оскільки визнається сторонами. Вимоги позову про стягнення відсотків до задоволення не підлягають, оскільки наданий позивачем розрахунок не дає можливості перевірити, з чого вона виходила при визначенні суми відсотків за один місяць та якою формулою керувалась при розрахунку відсотків за вказаний нею період. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд виходив з оцінки причинного звязку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та зясував, що позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України, а тому у задоволенні позовної вимоги про її стягнення слід відмовити. За таких обставини,

Outcome: dismissed