Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересована особа Іванівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, який помер 22 жовтня 2018 року в м.Сімферополь АР Крим. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 22.10.2018 року в м.Сімферополь АР Крим помер її чоловік [PERSON], [INFO], уродженець [INFO]. Факт смерті підтверджується довідкою про смерть та свідоцтвом про смерть, виданим в АР Крим. При зверненні заявниці до відділу РАЦС Іванівського ГТУЮ у Херсонській області з метою отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, їй було відмовлено, оскільки медична довідка, що підтверджує факт смерті особи, була видана органом окупованої території та вважається недійсною. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації смерті особи органами державної реєстрації актів цивільного стану, заявниця була вимушена звернутися до суду для встановлення факту смерті особи. Встановлення даного факту їй необхідно для переоформлення документів для перетину кордону її дитиною [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, викладені у заяві, на їх задоволенні наполягає, пояснивши, що не може отримати свідоцтво про смерть зразка передбаченого законодавством України, через невідповідність документів, що підтверджують смерть її чоловіка вимогам законодавства України. Представник зацікавленої особи - Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на розгляд справи не зявився, подавши заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень для розгляду справи не мають (а.с.14). Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] перебувала з 16.11.2002 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-КГ №265731, виданого 16.11.2002 року Любимівською сільською радою Іванівського району Херсонської області (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КГ № 183339, виданого виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області 23.09.2014 року (а.с.9). 22 жовтня 2018 року [PERSON] помер.\~\~ Зі змісту заяви, довідки про смерть №С-00319 від 23 жовтня 2018 року та свідоцтва про смерть серії І-АЯ №646698 від 23 жовтня 2018 року виданих відділом реєстрації смерті м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим вбачається, що смерть [PERSON], [INFO], мала місце 22 жовтня 2018 року в м.Сімферополі, АР Крим (а.с.7-8). Відповідно до вказаної довідки про смерть, [PERSON], [INFO] помер 22.10.2018 року від травматичного набряку головного мозку, травматичного субарахнаїдального крововиливу, перелому основи черепа. Свідок [PERSON] в суді показала, що заявниця [PERSON] є її донькою. 22.10.2018 року їй подзвонила донька та повідомила, що її чоловік [PERSON] помер від дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.10.2018 року в м.Сімферополь, АР Крим. Вона та рідні померлого їздили до м.Сімферополь та були присутні на похованні [PERSON]\~\~ На даний час заявниця вирішує питання з приводу отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, однак через невідповідність документів, що підтверджують смерть особи вимогам національного законодавства, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть зразка, що відповідає вимогам України. Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст.3 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~ від 15 квітня 2014 року № 1207-V11, сухопутна територія АР Крим та м.Севастополя визнана тимчасово окупованою територією. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Згідно з ст. 9 Закону України\~ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків.\~ Таким чином, судом встановлено, що довідка про смерть №С-00319 від 23 жовтня 2018 року та свідоцтво про смерть, серії І-АЯ №646698 від 23 жовтня 2018 року видані нелегітимним органом АР Крим, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. 03 січня 2019 року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено заявниці у державній реєстрації смерті [PERSON] та видати свідоцтво про смерть, так як на підтвердження факту смерті надано документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с.6). З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 22 жовтня 2018 року та місцем смерті м.Сімферополь, АР Крим. Суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод заявниці як громадянки України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявницею свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved