Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із первинним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, допущення негайного виконання рішення суду у частині відбирання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, а [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування позовних вимог [PERSON], вказала на те, що попередньо була у шлюбі із відповідачем за первинним позовом [PERSON], від шлюбу мають трьох дітей одна із яких старша донька повнолітня, а двоє дітей син-[PERSON] 1998 року народження та донька -[PERSON] 2005 року народження неповнолітня. Рішенням від 04.02.2013 року Корюківського районного суду, Чернігівської області шлюб між ними було розірвано, але не було спору про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. 27.08.2013 року позивач за первинним позовом вступила до шлюбу з [PERSON] та переїхала з донькою [PERSON] проживати із с.Орлівка, Новгород-Сіверського району до с.Козилівка, Корюківського району, Чернігівської області за місцем проживання чоловіка. При цьому залишилась зареєстрованою у [ADDRESS]. Син [PERSON] самостійно обрав проживати із батьком [PERSON], проти чого вона не заперечувала, а донька [PERSON] переїхала з нею та відвідувала Козилівську ЗОШ із 27.11.2013 року до 28.11.2013 року. 28.11.2013 року вона дізналася про те що батько [PERSON], забрав дочку [PERSON] і відвіз до свого місця проживання в с.Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області. На її прохання повернути доньку матері [PERSON] відмовив. У судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON], підтримала позовні вимоги та не визнала взагалі зустрічний позов просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до неї про визначення місця проживання дитини. При цьому пояснила наступне: за місцем проживання в с.Козилівка у будинку [PERSON], створені всі умови для проживання та навчання доньки [PERSON], школа знаходиться неподалік від будинку і їй незрозуміло чому саме без попередження її 28.11.2013 року [PERSON], забрав самовільно доньку, з якою до цього з моменту переїзду в с.Козилівка майже не спілкувався та не піклувався про доньку. Син [PERSON] добровільно обрав у 2013 році місце проживання із батьком в с.Орлівка. 28.11.2013 року донька [PERSON] прийшла зі школи, а близько 14 години 15 хвилин попросилась піти до подруги [PERSON] щоб разом піти на гурток бісероплетіння. На що вона погодилась та просила [PERSON] повернутись додому о 16 годині. Після зазначеного часу вона зателефонувала на мобільний телефон доньки, але остання не відповіла і вона пішла до будинку подружки [PERSON], де мати [PERSON] відповіла що [PERSON] у них немає і не було. Вона одразу ж звернулась до правоохоронних органів, телефонувала сину [PERSON] у с.Орлівка за місцем проживання колишнього чоловіка, але [PERSON] відповів, що [PERSON] у них немає. Тоді вона пішла до школи, де запитувала у працівників школи куди [PERSON] пішла після занять. Поки міліція та працівники школи займались пошуком доньки вона додзвонилась [PERSON] на мобільний та остання повідомила про те, що вона перебуває у батька. З [PERSON], вони поїхали до колишнього чоловіка с .Орлівка, звідки вона хотіла забрати доньку. Коли вони зайшли до будинку колишнього чоловіка то вона просила [PERSON] повернутись, але остання розплакалась і повертатись не погодилась і вона не стала силоміць того вечора забирати доньку. При наступній зустрічі із [PERSON] вона побачила що дитина не дуже охайна за вухами «кора» нерозчісана і худа. Відвідувати дитину у Орлівській школі вона не стала жодного разу, оскільки постійно спілкувалася із донькою по мобільному а також із вчителями школи. Коли вже почався судовий розгляд вона зустрічалась із [PERSON] у присутності колишнього чоловіка, який на її думку настроїв [PERSON] проти неї і навіть [PERSON] питала коли вже у неї закінчаться гроші на суди та казала їй що хоче проживати із батьком. Згоди між нею та [PERSON], щодо визначення місця проживання дитини позасудовим шляхом немає, оскільки вона вважає що за новим місцем проживання в с.Козилівка, [PERSON] створено всі умови, є школа, у школі друзі, вона працює офіційно і може виховувати та забезпечувати нормальні умови проживання доньки [PERSON]. У відповідача за первинним позом [PERSON], також гарні умови проживання, оскільки він має ще неофіційний дохід, землі, які обробляє та автомобіль -мікроавтобус який був придбаний коли ще вони проживали разом, вона особисто робила ремонт у будинку у с.Орлівка, також окрім постійного заробітку сім'я [PERSON] отримувала кошти за здане молоко, збирали лісові ягоди, які також продавали. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], у судовому засіданні первинний позов не визнав просив відмовити у задоволенні позову [PERSON], та задовольнити його зутрічний позов та при цьому пояснив наступне: дійсно він перебував у зареєтрованому шлюбі із позивачкою за первинним позовом, але у лютому 2013 року за ініціативою [PERSON], шлюб було розірвано судом. Від шлюбу сім'я має трьох дітей, старша донька вже повнолітня, середній син [PERSON] проживає із ним, а донька [PERSON] 2005 року народження 28.11.2013 року зателефонувала йому особисто на мобільний телефон та попросила терміново забрати її до себе в с.Орлівка. Це було у другій половині дня. Він відповів донці [PERSON], що на вулиці холодно йому потрібен час щоб доїхати до с.Козилівка Корюківського району тому він попросив доньку зайти до будинку Козилівського сільського голови та чекати там, що [PERSON] і зробила. Після 15 години він на власному автомобілі виїхав до с.Козилівка, забрав із будинку сільського голови Козилівки [PERSON], доньку і вони близько 16 години виїхали до с.Орлівка. Близько 17 години 30 хвилин йому на мобільний телефон зателефонував дільничий інспектор міліції та поцікавився про те, де знаходиться дочка [PERSON], на що він одразу ж відповів, що по проханню дочки він забрав її до себе додому. Знаходячись вдома до них зайшов його партнер по бізнесу [PERSON], який був присутній при тому коли приїхали колишня дружина із новим чоловіком [PERSON] вже після 19 години забирати доньку. [PERSON] кричала, не погоджувалась їхати із мамою, [PERSON] намагалась силоміць її забрати обгортала у свою куртку, але [PERSON] виривалась і просила залишитись. Також додав, що він вирішив оформити дитину до Орлівської школи, де вона пішла у свій же клас і почувається дуже комфортно. Їх сім'ю постійно відвідують соціальні працівники і він є привтаним підприємцем, займається разом із [PERSON], приватними перевезеннями, має більше пяти гектарів земель у власності, на яких вирощує картоплю і потім продає урожай, має на праві власності будинок та додатково орендує ще один будинок у свого брата, про що надав договір оренди житлового будинку у якому кращі умови проживання для дітей і він не планує створювати нову сім'ю, оскільки живе заради дітей, являється віруючою людиною і вважає, що повністю справляється із своїми батьківськими обв'язками. Просив суд не розлучати рідних брата та сестру, оскільки дітям дуже комфортно разом. У судовому засіданні представник позивача за первинним позовом [PERSON], просив задовольнити первинний позов його довірительки та відмовити у зустрічному позові [PERSON], оскільки він впевнений, що мати не веде аморальний спосіб життя, працює офіційно, любить своїх дітей, має нову сім'ю, і хоча у новій сім'ї не має власного помешкання, але є місце проживання, оскільки колишня дружина [PERSON], лише залишається бути прописаною з трьома дітьми в [ADDRESS], але там не живе. Також він впевнений, що дівчинці буде набагато краще жити із мамою, оскільки дівчатка завжди ближчі до мам. У судовому засіданні адвокат відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], просив відмовити у задоволенні позову [PERSON], та задовольнити позов [PERSON], оскільки дівчинка сама захотіла жити із батьком та старшим братом сама подзвонила батькові та просила забрати її додому за звичним їй місцем проживання і він також не веде аморальний спосіб життя є офіційно приватним підприємцем про що у матеріалах справи надано підтверджуючі документи, має постіний дохід для утримання двох дітей живе заради дітей і постійно займається доглядом за ними та їх вихованням і не має наміру створювати нову сім'ю. Має власний автомобіль, трактор, землі будинок на праві приватної власності та грошові заощадження, які не вносить на банківський депозит у звязку із останніми подіями у державі. Також повідомив суду що декларацію про доходи та довідку про доходи із податкової інспекції зараз неможливо надати суду, а лише після сплину першого кварталу поточного 2014 року. Представник третьої особи органу опіки і піклування Орлівської сільської ради [PERSON], у судовому засіданні повідомив про те, що [PERSON], звернувся до виконавчого комітету Орлівської сільської ради із заявою про визначення місця проживання дитини, заява останнього була розглянута виконкомом та було винесено рішення про доцільність залишення дитини із заявником [PERSON] та він вважає, що дійсно дитині буде краще жити із батьком за звичним місцем проживання. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Козилівської сільської ради [PERSON], у судовому засіданні зазначив про те, що у батьків [PERSON] після розірвання шлюбу абсолютно рівні права на дитину, тому у задоволенні первинного позову необхідно суду відмовити, а зустрічний позов [PERSON], задовольнити на його думку заради дітей. Представник третьої особи, соціальний працівник Козилівської сільської ради при Корюківському районному ценрі соціальних служб для сімї дітей та молоді-Федченко С.В., у судовому засіданні повідомила, що до 28.11.2013 року скарг та заяв відносно даної сім'ї до неї не надходило, а після звернення [PERSON], нею у складі комісії було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання у помешканні за адресою: [ADDRESS], про що було складено відповідний акт соціального інспектування. На її думку [PERSON] 2005 року народження необхідно повернути матері в с.Козилівку, Корюківського району, Чернігівської області. Представник третьої особи- головний спеціаліст служби у справах дітей Корюківської РДА Тополь О.М., у судовому засіданні висловилась про те, що дівчинку краще залишити проживати із матір'ю у [PERSON], за місцем фактичного проживання позивачки за первинним позовом, де створені належні умови для проживання дівчинки вона особисто була з інспектуванням будинку за адресою: [ADDRESS], для дівчинки є окрема кімната у будинку, дійсно зареєстровані окрім [PERSON] його колишня дружина з трьома неповнолітніми дітьми, яка на даний час зверулась із позовом до Корюківського районного суду про вселення. Дійсно заначила, що у відповідності до вимог СК України батьки мають рівні права на дітей, якщо місце проживання дітей не було визначено органом опіки та піклування або судом, то це питання необхідно вирішувати. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Новгород-Сіверської РДА Полівода С.М., у судовому засіданні висловився про необхідність залишити [PERSON] 2005 року народження до настання 14 річного віку проживати із батьком [PERSON], оскільки на його думку дівчинці буде краще жити за звичним місцем проживання, корисніше для психіки дитини не розлучати її із братом і при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Прокурор, що приймає участь у справі у порядку ст.45 ЦПК України- Коломієць О.О., у задоволенні первинного позову [PERSON], просила суд відмовити та задовольнити зустрічний позов [PERSON], і визначити місце проживання- [PERSON], [INFO] до досягнення останньою 10-річного віку із батьком [PERSON] [INFO] в с.Орлівка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що вона працює практичним психологом у Козилівській ЗОШ і знає [PERSON] з листопада 2012 року, коли вона разом із мамою переїхала проживати в с.Козилівка Корюківського району. У бесіді дівчинка повідомляла що батьки розлучились говорила що, батько робить їй подарунки мати постійно приймала участь у навчанні [PERSON] цікавилась у школі як навчається донька. За своїм характером дівчинка дуже життєрадісна, багато читала гарно навчалась мала у класі друзів. Також у розмові [PERSON] повідомила, що вона опинилась у батька, тому що попросила його забрати її до себе, хотіла повернутися додому в с.Орлівку у мами нова сім'я, тато купив їй нове ліжко, комп'ютер, мама передала одяг, тато дає кишенькові гроші в школу і на запитання психолога з ким хотіла б проживати у подальшому категорично відповіла, що із татом, але на думку психолога дівчинка бажає щоб тато і мама проживали разом. Свідок [PERSON],- психолог Новгород-Сіверської гімназії ім.К.Д.Ушинського у судовому засіданні зазначив, що при спілкуванні із [PERSON] про її життя, навчання вона повідомила, що попросила тата її забрати за попереднім місцем проживання, хоча мама її не обіжала, казала, що у Козилівці її часто залишали саму, мама кричала на неї, при розмові заначила, що хоче жити із батьком і братиком, де їй дуже подобається, у класі багато друзів десять чоловік. У кінці розмови все ж таки сказала, що хотіла б щоб батьки жили разом. Свідок [PERSON] - директор Козилівської ЗОШ у судовому засіданні повідомила, що [PERSON]., навчалась у їх школі із листопада 2012 року по листопад 2013 року, після чого 28.11.2013 року [PERSON], звернулась до неї та повідомила, що батько [PERSON], [PERSON] забрав дитину. Від голови Козилівської сільської ради [PERSON], вона дізналась номер телефону батька дитини та зателефонувала йому. Після чого [PERSON], приїздив до школи, щоб забрати документи [PERSON] для переведення її до іншої школи. Вона не видала документи батькові, оскільки мітір [PERSON] [PERSON], категорично заперечувала проти цього і вона повідомила до служби у справах дітей Корюківської РДА про даний факт. Батько при цій розмові коли йому було відмовлено у видачі документів [PERSON] був дуже схвильований незадоволений відмовою і навіть усно ображав її та залишив письмову заяву про повернення документів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що вона працює вчителем початкових класів Козилівської ЗОШ, у її класі з листопада 2012 року до листопада 2013 року навчалась [PERSON] 2005 року народження. Дівчинка дуже активна, весела, здібна учениця, спостережлива, уважна завжди охойна і завжди готова до занять. У класі у неї було багато друзів і за період навчання вона постійно спілкувалась з мамою дівчинки, яка була головою батьківського комітету, батько жодного разу дитину у школі не відвідував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила суду, що вона працює педагогом організатором у Козилівській ЗОШ, а також є сусідкою [PERSON], де з 2012 року проживали [PERSON] і її дочка [PERSON]. [PERSON] дуже дружила із її донькою [PERSON] і багато часу проводили разом. Зазначила, що за місцем проживання [PERSON] гарні умови, вона особисто часто буває у них у будинку де залишаються прописаними колишня дружина з трьома неповнолітніми дітьми [PERSON] і на даний час є судовий спір про вселення [PERSON], у будинок. [PERSON] часто бувала у них вдома і одразу після переїзду до с.Козилівка мало говорила про тата, а пізніше коли тато став брати її на вихідні, розповідала, про те, як бувала у гостях у тата і навіть показувала новий мобільний телефон, який їй купив тато за 800 гривень і останнім часом дійсно перед тим як поїхати до тата [PERSON] частіше та більше говорила про нього. Сім'я [PERSON] є трудящою, вони тримають господарство, двоє офіційно працюють, [PERSON] гарна господиня завжди слідкувала за здоров'ям дитини та займалась її вихованням. 28.11.2013 року після обіду її донька [PERSON] зайшла до неї на роботу та повідомила що [PERSON] обіцяла прийти до неї додому у гості, а вже після 16 години до неї прийшла [PERSON], та шукала [PERSON], після чого її донька [PERSON] розповіла, що [PERSON] казала, що дзвонила татові і просила забрати її до себе. Вже близько16 години 30 хвилин вони вже точно знали де [PERSON], але вона не брала трубки на мобільному телефоні. 29.11.2013 року від дружини голови Козилівської сільської ради [PERSON], вона дізналась що [PERSON] прийшла додому до [PERSON] після обіду де і дочекалась тата, який приїхав і забрав її. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у Козилівській школі вчителем початкових класів та проживає по сусідству із сім'єю [PERSON], з якими перебуває у добросусідських відносинах та дівчинку [PERSON] знає. На її думку [PERSON] ще не може самостійно оцінювати те, з ким буде краще, вона має образу на маму за те, що мама створила нову сім'ю тому попросилася до тата, але дівчинці на її думку краще жити із мамою, оскільки за час проживання із батьком із листопада 2013 року на її думку [PERSON] схудла, бліда, волосся нерозчісане, але на її запитання із ким би вона хотіла продорвжувати жити [PERSON] відповіла що хоче жити із татом, тому що там для неї звична обстановка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає сім'ю [PERSON] уже більше трьох років, працює разом із [PERSON], вони приватні підприємці займаються перевезенням пасажирів, вантажів, обробляють землі, а зібраний урожай продають. [PERSON], проживає сам з двома дітьми, діти завжди доглянуті [PERSON] весела добра слухняна дівчинка із самого дитинства коли ще сім'я проживала разом проявляла прихильність до папи. [PERSON] справляється із виконанням батьківських обов'язків, у нього створені всі належні умови для проживання та розвитку дітей, він веде здоровий спосіб життя, вміє готувати їжу і завжди у сім'ї є продукти харчування. Що стосується роботи, то [PERSON] заради дітей не їздить у далекі рейси, які займають більше ніж половину дня з метою приділення дітям належної уваги і не планує створювати нову сім'ю. 28.11.2013 року він особисто був свідком вже після 19 години того як [PERSON], разом із новим чоловіком приїжджала у будинок [PERSON], для того, щоб забрати до с.Козилівка [PERSON], дівчинка дуже кричала плакала не хотіла йти до матері просила залишити її у папи, на що [PERSON] сказала [PERSON]: «Якщо ти не поїдеш зі мною -ти більше мами ніколи не побачиш». Також до будинку увійшов чоловік [PERSON]- [PERSON] і просив залишити його на одинці із [PERSON], щоб поговрити із нею, [PERSON] відмовилась ще більше почала просити залишитись із папою і після чого [PERSON] побігла на кухню взяла кухонний ніж і погрожувала [PERSON] що поріже собі вени. Дівчинка сховалась у дальній кімнаті, [PERSON] пішла до неї намагалась загорнути її у свою куртку і силоміць винести із будинку. Дитина вирвалась і забігла знов у кімнату. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною [PERSON], який продовжує проживати з новою дружиною у будинку їх сім'ї в [ADDRESS], а її із трьома дітьми у 2011 році вигнав із будинку у якому вона із неповнолітніми дітьми залишається зареєстрованою із 2004 року та звернулась до Корюківського районного суду із позовом про вселення у власний будинок разом із дітьми, але рішення по справі ще не прийнято. Кошти у момент придбання будинку по вул.Червоний Шлях, в с.Козилівка надавала її мати. Позивачку за первинним позовом та відповідачку за зустрічним позовом [PERSON] вона знає давно та не має бажання охаратеризовувати її як людину, а що стосується колишнього чоловіка [PERSON], з яким у подальшому можливо доведеться проживати малолітній [PERSON], то він зловживає спиртними напоями, вспильчивий, неодноразово виганяв її з дітьми серед зими на вулицю, бив сина [PERSON] та у 2011 році вигнав їх з будинку і зараз вона із трьома дітьми орендує будинок та чекає рішення Корюківського районного суду, щоб вселитися за місцем реєстрації з неповнолітніми дітьми. Суд, заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідовши надані сторонами письмові докази приходить до наступного висновку, що первинний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відбирання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком підлягає задоволенню. Суд дійшов такого висновку виходячи із наступного: У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами що, 1/. Позивач та відповідач попередньо перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей, одна із яких малолітня [PERSON] [INFO] (а.с.7); 2/. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 04.02.2013 року шлюб було розірвано та дійсно не визачалось місце проживання неповнолітніх дітей - (а.с.6); 3/. 27.08.2013 року [PERSON], уклала шлюб із [PERSON], та переїхала проживати із малолітньою донькою- [PERSON]., до с.Козилівка, Корюківського району у будинок чоловіка (а.с.8); 4/. Малолітня донька [PERSON] відвідувала Козилівську ЗОШ з листопада 2012 року по листопад 2013 року (а.с.11); 5/. 28.11.2013 року батько за проханням [PERSON] самовільно забрав її до попереднього місця проживання с.Орлівка, Новгород-Сіверського району, про що мати [PERSON], повідомила органи міліції (а.с.9); 6/. Батько одразу ж влаштував дитину до Орлівської ЗОШ із 02.12.2013 року де дитина навчається по теперішній час (а.с.33); 7/. Мати [PERSON], працює офіційно працює у Орлівському психоневрологічному інтернаті та має дохід (а.с.12-13); 8/. Згідно довідки-характеристики, виданої Орловською сільською радою [PERSON] постійно проживає в с.Орліва зарекомендував себе із позитивної сторони, двоє неповнолітніх дітей проживають разом із ним, доброзичливий ввічливий та спиртними напоями не зловживає, має доходи скарг та заяв на нього не надходило (а.с.35); 9/. Рішенням виконакому Орловської сільської ради від 30.12.2013 року рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON]., у сім'ї батька (а.с.79); 10/. [PERSON], згідно виписки із єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців дійсно являється суб'єктом підприємницької діяльності (а.с.107). Згідно вимог ст.60 ЦПК України,- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі виникає спір. Стаття 161 СК особливо виділила, що спір про місце проживання дитини може вирішуватися щодо «малолітньої дитини», тобто дитини віком до чотирнадцяти років. Дитина, якій виповнилося чотирнадцять років, сама визначає своє місце проживання (частина друга статті 29 ЦК, стаття 160 СК). Тому, якщо виникне спір про місце її проживання, то він є безпредметним спором і суд таку заяву повертає позивачу без розгляду. Що стосується розгляду спору про місце проживання малолітньої дитини, то він розглядається лише тоді, коли дитина утримується одним із батьків за допомогою фізичного чи психічного насильства. Вирішення спорів про місце проживання малолітніх дітей у судовому порядку, якщо батьки не дійшли згоди вирішення цього спору добровільно викликало і вимогами міжнародного законодавства, оскільки Україна стала суб'єктом міжнародного права і робить усе можливе для того, щоб урівноправити наше законодавство до норм міжнародного права. Так, відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур,, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У тих випадках, коли таке розлучення випливає з якого-небудь рішення, прийнятого Державою-учасницею, наприклад, при арешті, тюремному ув'язненні, висилці, депортації чи смерті (включаючи смерть, що настала через будь-яку причину під час перебування даної особи у віданні держави) одного чи обох батьків або дитини, така Держава-учасниця надає батькам, дитині чи, якщо це необхідно, іншому члену сім'ї на їх прохання необхідну інформацію щодо місцеперебування відсутнього члена (членів) сім'ї, якщо надання цієї інформації не завдає шкоди добробуту дитини. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання само по собі не призводило до несприятливих наслідків для відповідної особи (осіб). Верховна Рада України після ратифікації Конвенції прийняла свій Закон «Про охорону дитинства» від 2001 року № 30 де у статті 15 зазначено: « у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органом опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду». У статті 14 цього Закону передбачено заборону розлучати дітей з батьками всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набуло законної чинності. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосується дитини, у порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Спір про те, з ким із батьків мають проживати діти, може розглядатися як при розлученні подружжя, так і після розлучення. У зв'язку з цим спір може виникнути після розірвання шлюбу. У тому випадку, якщо позов про розлучення подано одним ії подружжя за правилами статті 110 СК, то одночасно з позовом про розірвання шлюбу можуть бути заявлені вимоги про визначення місця проживання дитини. Спори між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини відносяться до числа найскладніших і за методами примусового виконання рішення. При цьому слід мати на увазі, що визначення місця проживання дитини - це не санкції щодо якогось недбайливого батька. Спорять люблячі і турботливі батьки, і кому віддати перевагу залежить від суду та бажання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року в пункті 24 було зазначено: «суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини». У зв'язку з цим позивач за первинним позовом [PERSON], не надала доказів своєї переваги у вихованні та турботи за малолітньою донькою [PERSON] також не надано жодного доказу що [PERSON], веде аморальний спосіб життя, грубий із дитиною чи не має постійного заробітку, житла, а навпаки у судовому засіданні встановлено, що дитина добровільно повернулась до попереднього місця проживання, бажає проживати із батьком та братом і судом не встановлено загрози для життя чи здоров'я дитини зі сторони [PERSON], тому суд виходить із інтересів дитини та того з ким із батьків їй буде комфортніше і вважає недоцільною перевагу матері перед батьком, як пріорітет у даному спорі. Суд, ураховує поведінку батьків щодо дітей після розлучення, як часто вони зустрічаються з дітьми, яку надають їм матеріальну допомогу, і чи мають вони другу сім'ю чи ні тощо. Також суд враховує стан здоров'я дітей, батьків, а саме [PERSON] яка згідно довідки Корюківської районної лікарні знаходиться у стані вагітності існує загроза переривання вагітності. Суд ретельно дослідив та перевірив із якою метою позивач за первинним позовом [PERSON], просить повернути дитину за попереднім місцем проживання на житлову площу власником якої вона не являється. Актуальними і на сьогодні у спорі про визначення місця проживання дитини залишається роз'яснення колишнього Верховного Суду СРСР, що при вирішенні спорів, з ким із батьків має проживати дитина, суд має на увазі рівність прав обох батьків та у даному випадку суд виходить із інтересів [PERSON] враховуючи при цьому хто із батьків має реальну можливість забезпечити краще матеріально дитину приділити їй більше часу та займатись її вихованням, матеріально житлово-побутові умови батьків та особисту прихильність дитини до одного із батьків. Відповідно до статті 19 СК для всебічного з'ясування всіх обставин, пов'язаних з визначенням місця проживання малолітньої дитини, суд залучає до участі у справі орган опіки та піклування. Обов'язок останнього надати суду письмовий висновок після проведення ретельного обстеження і вивчення умов життя батьків. Після закінчення обстеження складається висновок, що представляє собою пропозицію про те, у кого з батьків доцільніше було б залишити дитину. Якщо при обстеженні виявиться, що дитину не можна залишити у обох батьків, то про це також зазначається в письмовому висновку. Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, статті 171 СК дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спорів між батьками про визначення її місця проживання в судовому засіданні з додержанням вимог Цивільного процесуального кодексу та з урахуванням віку дитини, стану, здоров'я, розумового розвитку. У даному випадку психологами було проведено бесіду із дитиною і суд враховує, що у даній розмові дитина категорично висловила бажання залишитися проживати із батьком. Отже суд остаточно приходить до висновку що [PERSON], [INFO] повинна залишитись проживати із батьком [PERSON] [INFO] в [ADDRESS], а у задовленні позовних вимог позивача за первинним позовом [PERSON], необхідно відмовити. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] суму сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved