Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вул.Зелена , 61 в с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області , як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позов обґрунтований тим, що [PERSON] постійно проживала та була власником домоволодіння №61 по вул. Зелена в с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області . 14 травня 1997 року [PERSON] померла, у звязку із чим відкрилась спадщина до складу якої входить дане домоволодіння. За життя вона склала заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла позивачу по справі. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині в порядку\~ст.1241 ЦК України\~немає. Позивач прийняв спадщину, про що подав до нотаріуса заяву. Через те, що правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився , подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Представник Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району сільський голова [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. За\~ст.27 ЦПК України\~участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що господарство за адресою: вул.Зелена , буд. 61 Рогатинського району Івано-Франківської області відносилось до суспільної групи «колгоспні двори » . Згідно записів з погосподарської книги станом на 01 липня 1990 року в господарстві була зареєстрована та проживала лише [PERSON] Останнім місцем проживання [PERSON] було с. Верхня Липиця , вул.Зелена , буд. 61 Рогатинського району Івано-Франківської області . На день смерті [PERSON] у вказаному домоволодінні з нею проживали онука [PERSON] , чоловік онуки [PERSON]. , правнучки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до заповіту, посвідченого 24 лютого 1995 року у виконавчому комітеті Верхньолипицької сільської ради секретарем виконавчого комітету сільської ради , [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла позивачу по справі [PERSON] . Встановлено, що в зв'язку зі смертю 14 травня 1997 року [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно . Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно постанови приватного нотаріуса Рогатинського Рогатинського районного нотаріального округу від 19 жовтня 2017 року вбачається, що позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак вказаною постановою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: вул.Зелена , 61 в с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння . \~\~\~Із технічного паспорта на\~\~індивідуальний\~\~житловий\~\~будинок, виданого на ім`я [PERSON] та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 06 вересня 2017 року за № 366 \~вбачається, що до складу домоволодіння входить: житловий будинок загальною площею 106,2 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м., літня кухня площею 44,0 кв.м., гараж площею 21,5 кв.м. , комора площею 11,3 кв. м., стодола площею 21.5 кв.м. , стайня площею 22, 5 кв.м., ворота площею 6,2 кв.м., огорожа площею 28,8 кв.м., криниця площею 13,0 м.п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 13 жовтня 2017 року ринкова вартість домоволодіння, що знаходиться по вул.Зелена , 61 в с.Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області становить 83\~600 , 00 гривень . Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved