Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2010 року вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гавришівської сільської ради, Вінницького району Вінницької області. За час проживання у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, причиною того є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків, які припинилися у серпні 2018 року. За вказаних обставин, позивачка зазначає, що їх із Відповідачем подальше перебування у шлюбі втратило будь-який сенс, вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечило б їхнім інтересам та, інтересам їх дочки, а тому звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, примирення з відповідачем по справі не бажає. Крім того, не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі відсутності відповідача [PERSON] .. Також позивачка в своїй заяві просила після розірвання шлюбу з відповідачем по справі залишити їй прізвище « [PERSON] », а також просила стягнути з відповідача судові витрати. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема рекомендованими повідомленнями, повернутими до суду з підписом останнього про отримання судових повісток. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву у запропонований судом строк відповідачем не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивачки, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] 31 липня 2010 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31 липня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №06 . Від спільного проживання у шлюбі у подружжя [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно позовної заяви, сімейне життя у сторін по справі не склалось, причиною того є різні погляди на життя, уподобання, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання, що призвело до припинення шлюбних стосунків які припинилися у серпні 2018 року. На примирення позивачка не погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України , Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved