Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Іванісіка С. В., третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що в квітні 2017 року вона закрила усю заборгованість перед банком «Фінанси та кредит» по кредиту згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2012 року. В червні 2020 року їй стало відомо про те, що квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності була переоформлена без її відома 09 жовтня 2019 року державним реєстратором Іванісіком С. В., що працює в Білобожницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, на користь TOB «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» без жодної правової підстави. Також позивачці не було відомо, що вказана квартира була відчужена з торгів банком «Фінанси та кредит» 23 квітня 2018 року. [PERSON] вважає, що при здійсненні реєстраційної дії 09 жовтня 2019 року, індексний номер рішення 49196304, були вчинені грубі порушення діючого законодавства державним реєстратором Іванісіком С. В. під час переоформлення права власності щодо квартири [ADDRESS] , на TOB «ФК «Довіра та гарантія», а саме: не повідомлення власника житлового нерухомого майна про його переоформлення на нового власника (з 24 лютого 2018 року по 20 грудня 2019 року позивачка перебувала за кордоном, а отже фізично не могла отримати повідомлення від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»); пряме порушення державним реєстратором вимог п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що забороняє вчиняти такі дії (вищевказана квартира є єдиним нерухомим житловим майном позивачки, яке використовується останньою та її родиною, як місце постійного проживання); порушення державним реєстратором вимог п. 61 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року, при здійсненні реєстраційної дії, що є основною в діяльності державного реєстратора (відсутність заяви, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»). За таких обставин, [PERSON] просить визнати вищевказані реєстраційні дії державного реєстратора Іванісіка С. В. протиправними та скасувати запис про право власності № 49196304 від 09 жовтня 2019 року на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] за TOB «ФК «Довіра та Гарантія». Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до державного реєстратора Іванісіка С. В., третя особа без самостійних вимог на предмет спору - TOB «ФК «Довіра та Гарантія» про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 20 жовтня 2020 року судом зареєстровано відзив на позову заяву представника відповідача державного реєстратора Іванісіка С. В. - адвоката Процька І. Я., в якому він просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. 20 жовтня 2006 року між банком «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №92Т/Н 06-4.4, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кошти на умовах забезпеченості, повернення та строковості, платності кошти в сумі 20 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 19 жовтня 2014 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, між банком «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 20 жовтня 2006 року було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір, згідно якого вона передала в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту квартиру [ADDRESS] , заг. площею 67,4 кв.м., житловою 40,7 кв.м. Відповідні записи про обтяження внесено до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог від 23 квітня 2018 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги TOB « ФК «Довіра та Гарантія» відносно боржника [PERSON] за кредитним договором та договорами забезпечення, в тому числі і по Іпотечному договору, укладеному з позивачкою. Позичальник [PERSON] не виконував взятих на себе зобов`язань і в строки, зазначені в договорі заборгованість не погасив, що призвело до виникнення заборгованості. Враховуючи наявний розмір простроченої заборгованості за кредитним договором у кредитора виникло право вимоги дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у позичальника - обов`язок виконання зобов`язань за кредитним договором. На підставі ст.ст. 7, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та умов Іпотечного договору представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», 09 жовтня 2019 року звернувся до державного реєстратора Іванісіка С. В. з метою набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань. З цією метою він надав усі необхідні документи, а саме: повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення цінного листа, іпотечний договір, кредитний договір, договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимог. Відповідач, пересвідчившись, що щодо майна відсутні будь-які обмеження та в наявності зареєстрованої іпотеки, прийняв рішення про державну реєстрацію вищевказаної квартири за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Щодо твердження позивача про те, що її не було попереджено про існування кредитної заборгованості перед TOB «ФК «Довіра та Гарантія» представник відповідача зазначив, що 16 червня 2018 року новим кредитором TOB «ФК «Довіра та Гарантія» на адресу іпотекодавця [PERSON] направлено повторну Вимогу про усунення порушень вих. № 45166 цінним листом з описом вкладення, одночасно також надіслано повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором та договорами забезпечення, яке [PERSON] отримала особисто 04 липня 2018 року, що підтверджується її підписом у відповідній графі. Щодо посилання позивачки на порушення вимоги п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженої Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року представник відповідача пояснив, що із тексту позовної заяви вбачається, що позивачка посилається на порушення державним реєстром п. 61 Порядку в редакції Постанови KM № 189 від 26 лютого 2020 року, яке в свою чергу передбачає надання заяви, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат». Проте [PERSON] не враховано, що пункт 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженої Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року в редакції станом на день державної реєстрації, не передбачав надання іпотекодавцем нотаріально посвідченої згоди на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. За таких обставин, з метою державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, TOB «ФК «Довіра та гарантія» було надано усі необхідні документи, визначені п. 61 Порядку (в редакції на день державної реєстрації). Щодо порушення державним реєстром вимоги п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки предмет іпотеки є єдиним житлом в якому постійно проживає, представник відповідача зазначив, що позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження того, що предмет іпотеки є її єдиним житлом, в якому вона постійно проживає, а також, що застереження у договорі іпотеки і є згодою іпотекодавця на відчуження (стягнення) іпотечного майна з визначених у застереженні підстав. 10 листопада 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача зазначив, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на іпотечний договір, норми Закону України «Про іпотеку» і зокрема ст. 37 без врахування вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відсутності підстав для відмови у державній реєстрації є ніщо інше, як бажання відповідача надати суду свою позицію з даного питання, посилаючись на ті норми закону які він вважає вірними. Твердження відповідача у відзиві, що в нього не було підстав для відмови у здійснені реєстраційної дії є таким, що не відповідає дійсності, оскільки реєстратором абсолютно не було враховано вимоги вказаного закону, який забороняє здійснювати такі дії з 07 червня 2014 року. 10 листопада 2020 року судом зареєстровано пояснення представника третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» щодо позовної заяви про скасування державної реєстрації, який зазначив, що заяви позивача про неотримання повідомлень (вимог) є безпідставними, оскільки товариством було надано Державному реєстратору вимоги, направлені [PERSON] та [PERSON] разом з доказами направлення та отримання. Твердження позивача про те, що майно повинно було бути реалізованим тільки шляхом проведення публічних торгів також не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на положення ст.ст. 36 та 37 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене та застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, товариство набуло права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Наявність виконаного судового рішення жодним чином не свідчить про відсутність у позивача заборгованості за кредитним договором так як згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2012 року у справі за № 2-9446/11 було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором, існуючу станом на 01 грудня 2011 року. В свою чергу, згідно положень кредитного договору, кредитні кошти було надано із кінцевим строком повернення до 19 жовтня 2014 року. Таким чином, заборгованість станом на момент ухвалення судового рішення було стягнуто із боржників частково за чітко визначений період, а у боржників залишився обов`язок, окрім виконання судового рішення, виконувати умови кредитного договору з усіх інших платежів у строк до 19 квітня 2014 року. Однак, боржниками умови кредитного договору не виконувались, тільки сплачувались кошти у рамках виконання існуючого судового рішення, в зв`язку з чим станом на 23 квітня 2018 року, заборгованість боржників перед первісним кредитором складала 3 194 257,87 грн. Щодо посилань позивачки на мораторій, представник третьої особи пояснив, що дані висновки є абсолютно безпідставними і не ґрунтуються на жодних нормах матеріального права, так, як відповідно до положень статті 36 Закону України «Про іпотеку», підставою для переходу права власності на іпотечне майно є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. В свою чергу, в пункті 5.5.1. іпотечного договору зазначено: «Це застереження згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.». Таким чином, представник TOB «ФК «Довіра та гарантія» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказані пояснення подано поза межами процесуального строку, який визначено для третьої особи в ухвалі про відкриття провадження, а відтак суд приймає їх до розгляду в порядку, передбаченому ст. 43 ЦПК України, як пояснення суду, без оцінки доказів на яких вони ґрунтуються. 02 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Ракоц І. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та на пояснення третьої особи, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Процько І. Я. просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позову заяву. Вважає державного реєстратора Іванісіка С. В. неналежним відповідачем у даній справі. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що не перешкоджає вирішенню спору по суті. Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Квартира [ADDRESS] дійсно належала [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності від 27 квітня 2000 року. 20 жовтня 2006 року між банком «Фінанси та Кредит та [PERSON] укладено Кредитний договір №92Т/Н 06-4.4, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення та строковості, платності кошти в сумі 20 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 19 квітня 2014 року. Між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 20 жовтня 2006 року було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір, згідно якого вона передала в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту: квартиру [ADDRESS] , заг. площею 67,4 кв.м., житловою 40,7 кв.м. Через неналежне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором №92Т/Н 06-4.4 від 20 жовтня 2006 року, банк звернувся до суду про стягнення боргу у зв`язку з чим було ухвалене рішення та видано виконавчий лист № 2-9446//2011 від 20 лютого 2012 року, що сторонами не заперечується. Як слідує з постанови про закінчення виконавчого провадження № 36060229 від 03 травня 2017 року борг сплачено повністю згідно квитанції № ПН 572984 від 27 квітня 2017 року. Виконавчий збір і витрати виконавчого провадження сплачені повністю згідно квитанції № 572984 від 27 квітня 2017 року. Закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 2-9446/2011 від 20 лютого 2012 року. На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог від 23 квітня 2018 року, посвідченого нотаріально, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги TOB «ФК «Довіра та Гарантія» до боржників, зазначених у Додатку № 1 - реєстрі договорів, прав вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами - [PERSON] (кредитний договір № 92Т/Н06-4.4) та [PERSON] (іпотечний договір від 20 жовтня 2006 року). 18 червня 2018 року TOB «ФК «Довіра та Гарантія» на адресу [PERSON] направлено повторну вимогу про усунення порушень від 13 червня 2018 року вих. №45166, повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором та договором іпотеки цінним листом з описом вкладення № 0411217275920, які нею були отримані 04 липня 2018 року, що слідує з особистого підпису в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 4600151306880. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224037677 від 15 вересня 2020 року, 09 жовтня 2019 року державним реєстратором Іванісіком С. В. (Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області) зареєстрував за TOB «ФК «Довіра та Гарантія» квартиру [ADDRESS] . Однією з підстав для державної реєстрації вказано: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, серія та номер: 0411217275920, виданий 18.06.2018, видавник - УКРПОШТА. Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-30292/0/15-20-Вих від 26 листопада 2020 року, [PERSON] перетинала державний кордон України, лінії розмежування між Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою АР Крим у період з 01.01.2018 року по 01.11.2020 року. 24 лютого 2018 року (виїзд), 20 грудня 2019 року (в`їзд) та 12 січня 2020 року (виїзд). Перетинання 24 лютого 2018 року державного кордону України [PERSON] також стверджується копією закордонного паспорту № [NUMBER] . Відтак, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимоги про визнання реєстраційних дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру позивач заявила до відповідача державного реєстратора Іванісіка С. В. Відтак, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що узгоджується із висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанова від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)). Суд вважає, що встановленими обставинами справи підтверджено, що спір у позивачки [PERSON] виник саме з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» з приводу порушення цим товариством права власності позивача на квартиру, внаслідок дій іпотекодержателя щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як державний реєстратор тощо. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17. Отже, позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру та рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру не можуть бути звернені до державного реєстратора, якого позивачка визначила відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39). За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачка заявила позов до неналежного відповідача. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені витрати зі сплати судового збору, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed