Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати договір купівлі -продажу житлового будинку [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки площею 0,0413 га, кадастровий номер 3510600000:50:158:0008, укладений між нею та [PERSON] дійсним та визнати прав власності на вказане нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона придбала у [PERSON] належне йому на праві власності майно: житловий будинок [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,0413 га, кадастровий номер 3510600000:50:158:0008. Про отримання грошових коштів за продаж вказаного майна, відповідач надав розписки 25 липня 2012 року та 29 серпня 2012 року у присутності свідків. Сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу та відбулося виконання договору, крім того, відповідач зобов'язався укласти договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Однак, майже два роки відповідач ухиляється від нотаріально посвідчення договору. Позивач, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але представник надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав телеграму, відповідно до якої з позовними вимогами згоден та просить суд розглядати справу без його участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши заяви сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до реєстраційного посвідчення [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу ВЕХ № 284746 від 30.08.2007, належить будинок [ADDRESS] (а.с.11-13). Зазначене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 653055 [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 3510600000:50:158:0008, для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] (а.с.14). Згідно розписок від 25 липня 2012 року та 29 серпня 2012 року (а.с.23,24), [PERSON] дійсно отримав від [PERSON] 5350 доларів США у рахунок купівлі -продажу житлового будинку [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки площею 0,0413 га, кадастровий номер 3510600000:50:158:0008 та зобов'язався до 25 серпня 2012 року виготовити документи для оформлення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Технічний паспорт, копія якого міститься у матеріалах справи, свідчить про те що технічна документація виготовлена і, спірний будинок введено в експлуатацію (а.с.16-22). Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Разом з тим, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Враховуючи вищевикладене, те, що договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки укладений в простій усній формі і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме відповідач передав ключі від будинку та документи, отримав та написав розписку про отримання грошових коштів за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв'язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково і визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та присадибної земельної ділянки площею 0,0413 га, кадастровий номер 3510600000:50:158:0008, укладений між нею та [PERSON] дійсним. В задоволенні інших вимог відмовити на підставі ст. 210, 640 ЦК України.

Outcome: partial