Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначила, що 27 травня 2013 року уклала з відповідачем договір позики, відповідно до якого надала йому в користування кошти в сумі 100\~000 грн. з умовою повернення коштів до 27 травня 2015 року. Також, при укладанні договору позики дружина відповідача [PERSON] надала згоду в договорі позики на отримання чоловіком у позику грошей, що будуть обєктом права спільної сумісної власності. Разом з тим, незважаючи на настання строку виконання умов договору, відповідачі кошти не повернули. В звязку з чим, просила стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку борг в сумі 268\~750 грн. 39 коп., що складається із основного боргу у сумі 266\~733 грн. 45 коп. та 3% річних в сумі 2016 грн. 94 коп. та відшкодувати понесені нею судові витрати в сумі 2\~700 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з викладених в позовній заяві підстав. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про його проведення повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 27 травня 2013 року між сторонами укладено договір позики посвідчений приватним нотаріусом Броварського міськрайонного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстраційним номером 873. Відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] кошти в сумі 100\~000 грн. та зобовязувався повернути кошти до 27 травня 2015 року. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. З вищевказаних норм суд приходить до висновку про солідарний обов'язок дружини відповідача [PERSON] за зобов'язаннями її чоловіка, оскільки договір позики укладений в інтересах сім'ї, про що свідчить згода дружини відповідача в пункті 10 договору позики від 27 травня 2013 року реєстраційний номер 872 та зазначено, про отримання її чоловіком у позику грошей, що будуть обєктом права спільної сумісної власності. Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачі не виконують належним чином зобовязання за договором незважаючи на настання строку виконання умов договору, внаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року в них виникла заборгованість за договором позики у сумі 266 733 грн. 45 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період простроченого зобовязання, а саме за 92 дні сума заборгованості 3% річних від простроченої суми складає 2016 грн. 94 коп. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що у відповідачів наявна заборгованість перед позивачем, заявлені вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу відповідають вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно судовий збір в сумі 2700 грн. 00 коп.

Outcome: approved