Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому, збільшивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 7/10 частини житлового будинку № 6 з надвірними побудовами по вул. Ковальській (Кузнечній) у м.\~Маріуполі, після померлого 28\~травня 2014 року [PERSON] На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON], який помер 28 травня 2014 року. Інших спадкоємців після смерті батька не має. Після його смерті відкрилася спадщина на 7/10 частини будинку № 6 по вул. Ковальській у м. Маріуполі відповідно до договору купівлі-продажу від 29 серпня 2002 року, реєстровий №\~722. На теперішній час у будинку ніхто не мешкає. 06 січня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та цього ж дня зареєстрована спадкова справа № 46377795, спадкодавець: [PERSON] Приватним нотаріусом постановою від 10 березня 2017 року № 79/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за указаною адресою, оскільки спадкодавцем не представлено правовстановлюючих документів на спірне майно. Посилаючись на указані обставини, позивач просить уточнені позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судових засіданнях збільшенні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, у подальшому подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутністю, з приводу позовних вимог висловила позицію, що з такими вона погоджується повністю, не заперечує проти їх задоволення. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.\~2 ст.\~197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 05 серпня 2016 року серії І-НО № 714561, [PERSON] народилася 17 грудня 1976 року, її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON], актовий запис № 2008 (а. с. 5). Згідно із свідоцтвом про смерть від 27 серпня 2016 року серії І-НО № 963298, [PERSON] помер 28 травня 2014 року, актовий запис № 1062 (а. с. 4). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 грудня 2016\~року [PERSON] визначено додатковий строк у вигляді двох місяців, з часу набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], який помер 28 травня 2014 року. Рішення набрало законної сили 03 січня 2017\~року (а. с. 28). 06 січня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 28 травня 2014 року. Цього ж дня приватним нотаріусом заведено спадкову справу (а. с. 24). На запит нотаріуса до відділу реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області про реєстрацію місця проживання та коло зареєстрованих осіб на момент смерті 28 травня 2014 року [PERSON], [INFO], надійшла відповідь від 16 січня 2017 року № 03-07-686 про те, що за відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: вул. Ковальська (Кузнечна), 6, м. Маріуполь, у період з 17 листопада 1978 року по 04 червня 2014 року. Станом на 28 травня 2014 року за указаною адресою були зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а. с. 31, 32). На запит приватного нотаріуса до Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» Донецької області (далі БТІ) щодо права власності, обтяжень та інших речових прав на житловий будинок по вул. Ковальська, 6 у м. Маріуполі Донецької області, надійшла відповідь БТІ від 07 лютого 2017 року № 40/02-14, відповідно до якої за [PERSON] зареєстровано 7/20 частини житлового будинку № 6 по вул. Кузнечній у м.\~Маріуполі (а. с. 40, 41). 10 березня 2017 року [PERSON] подала приватному нотаріусу повторно заяву про прийняття спадщини після смерті батька, а саме: на частину житлового будинку по вул.\~Ковальська (Кузнечна), 6 у м.\~Маріуполі (а. с. 42). Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 10 березня 2017 року № 79/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем [PERSON] не були надані документи, що посвідчують право власності щодо вказаної частки житлового будинку на спадкодавця (а. с. 45). [PERSON] 26 жовтня 2016 року зверталася до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за фактом незаконного проникнення та крадіжки майна з території домоволодіння № 6 по вул. Ковальська у м.\~Маріуполі, однак відповідно до листа Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 28 квітня 2017\~року № 48зі/101/03-2017 ознак кримінального правопорушення не встановлено (а. с. 57). Так, відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав БТІ від 06 грудня 2011 року та договору купівлі-продажу від 25 листопада 2011 року 3/10 частини житлового будинку № 6 по вул. Ковальська (Кузнечна) у м. Маріуполі належить [PERSON] (а. с. 52 55). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 серпня 2002 року, після смерті [PERSON] спадщину в рівних долях прийняли її діти: син [PERSON], дочка [PERSON], яка складається із 7/10 частини житлового будинку за надвірними побудовами, розташованого по вул.\~Кузнечній, 6 у м. Маріуполі, тобто по 7/20 частини (а. с. 59, 60). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 серпня 2002 року [PERSON] придбав у [PERSON] частину житлового будинку з належними до нього побудовами подвірям, що знаходиться у м. Маріуполі по вул. Кузнечній, 6 на земельній ділянці Маріупольської міської ради, тобто 7/20 частини (а. с. 57, 58). Згідно із реєстраційним посвідченням від 30 січня 2003 року, реєстровий номер 14428 у БТІ, 7/20 частини житлового будинку № 6 по вул. Кузнечній (Ковальська) у м. Маріуполі зареєстровані за [PERSON] (а. с. 56). З огляду на викладене, слід дійти висновку, що 7/20 частини указаного житлового будинку спадкодавець [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], а інші 7/20 частини будинку придбав за договором купівлі-продажу від 29 серпня 2002 року у своєї сестри, яка також успадкувала цю частку після смерті матері, що разом становити розмір частки 7/10. У той же час, судом під час розгляду справи установлено, що [PERSON] за указаною адресою проживав із [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 19 грудня 1995 року серії І-НО №\~319217, [PERSON] 19 грудня 1995 року уклав шлюб із [PERSON], актовий запис №\~914 (а. с. 84). На запит суду від Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України 24 травня 2017\~року надійшла відповідь про те, що [PERSON] померла 31 липня 2016 року (а. с. 66). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу (а. с. 68, 69). Відповідно до спадкової справи, яка заведена 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], після смерті [PERSON], яка померла 31 липня 2016 року, із заявою про прийняття спадщини 18 січня 2017 року звернулася її мати [PERSON], (а. с. 7785). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2017\~року замінено неналежного відповідача Маріупольську міську раду на належного [PERSON] (а. с. 88). Відповідно до листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 24 жовтня 2017 року № 1505/01-16, ним після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину та постанови про вчинення нотаріальних дій не видавалися. Так, у справі належним відповідачем є саме [PERSON], яка зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї доньки [PERSON], яка на момент смерті [PERSON] була його дружиною, однак доказів, що свідоцтво про право на спадщину вона отримувала як після смерті дочки [PERSON], так і самого [PERSON] до матеріалів справи не представлено, тому предметом спору у даній справі є спадкове майно, а саме: 7/10 частини указаного будинку, яке залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право \~прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обовязок \~спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що позивачем дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право вона не в змозі реалізувати, у звязку з чим дане право підлягає захисту в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до\~ п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, це Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності (далі - Положення) визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності. Положення діє на всій території України і є обовязковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності. Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Подання документів на реєстрацію права врегульовано у 2 розділі Положення, прийняття рішення реєстратором врегульовано у розділі 3 Положення. Додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно визначено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна. Отже указаним Положенням врегульовувалося питання проведення державної реєстрації права власності у разі відчуження обєкта нерухомості. Правилами державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 19 січня 1996\~року за № 31/1056, передбачено, що реєстраційне посвідчення видається, якщо на правовстановлюючому документі не має місця для реєстраційного напису, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документу (додаток 6). У справі встановлено, що спір, крім іншого, виник і з приводу розбіжностей у частці на ціле майно, яке належало спадкодавцю. Із досліджених судом документів вбачається, що частина будинку, з приводу якого виник спір складається загалом із 7/10 частини домоволодіння № 6 по вул. Ковальська (Кузнечна) у м.\~Маріуполі, такий складається із: житлового будинку А-1, жилою площею 55,3 кв. м; нежилої прибудови літ. А-1; літньої кухні літ. Б-1; дві убиральні літ. В, літ. Г; ворота № 1. У справі встановлено, що [PERSON] 7/20 частини житлового будинку набув на підставі свідоцтва про право на спадщину та інших 7/20 частини набув на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2002 року, про що указує реєстраційне посвідчення № 14428 та відповідно договір купівлі-продажу та свідоцтво про право на спадщину від 28 серпня 2002 року. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобовязаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки [PERSON] указане майно належить на підставі договору купівлі-продажу, який за своїм змістом є правовстановлюючим документом, а також на підставі виданого свідоцтва про право на спадщину, БТІ вчинений реєстраційний напис 30 січня 2013 року лише на 7/20 частини будинку, слід дійти висновку, що указане нерухоме майно належить спадкодавцю на підставі права власності та може бути успадковане спадкоємцем, а саме у розмірі 7/10 частини. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Оскільки спадкоємець не може оформити належне їй право власності на указаний будинок у порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що за померлим [PERSON] зареєстровано лише 7/20 частини указаного житлового будинку, приймаючи до уваги те, що відповідач спадщину після смерті своєї доньки [PERSON] не прийняла, доказів того, що вона може претендувати на частку у спадковому майні суду не представила, навпаки, за позовом вимоги визнала у повному обсязі, і таке визнання позову відповідає вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на указану частину житлового будинку у порядку спадкування за законом. Так, частини житлового будинку, на які необхідно визнати право власності у порядку спадкування від цілої становитиме з наведених вище підстав 7/10. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця.

Outcome: approved