Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 04 лютого 2015 року Відділом ДРАЦС по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис № 33 та стягувати аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 04.02.2015 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили взаємне почуття любові, поваги та довіри, мають різні погляди на життя. На даний час сім'я розпалась, примирення неможливе. Просить шлюб розірвати. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не з'явилися. В судове засідання позивачка не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив про позов не надав. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 04 лютого 2015 року Відділом ДРАЦС по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.\~11). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України(далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що шлюбні відносини у сторін розладналися, позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти цього, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Сторони є батьками дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с. 12, 13). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, а тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Діти сторін проживають з позивачкою, що відповідачем не заперечується. Докази про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини першою статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 704.80 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved