Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 24.09.1989 року у Віньковецькому районному відділі РАСЦ Хмельницькій області за актовим записом № 56. В обґрунтування позову зазначила, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя у сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Сторони фактично припинили подружні стосунки, проживають порізно та не спілкуються один з одним. Діти народжені у шлюбі є повнолітніми. У судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі, строк на примирення не надавати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проводився за його відсутності. Подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, повідомив, що не живе з дружиною протягом 7 років, позовні вимоги визнає. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України , суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів, дослідивши які, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, можливим ухвалити рішення, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 24.09.1989 року у Віньковецькому районному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти вже повнолітні. Як випливає із змісту позовної заяви, через різні характери та погляди на сімейне життя у сторін виникали сварки. Сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо протягом останніх семи років, їхній шлюб існує формально. Сторони примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажають, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що сторони наполягають на припиненні шлюбу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved