Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] та її дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на визначену відстань до 10 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та її дітьми; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що з 05.05.2018 перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] , з яким має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Крім того, з нею проживає син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання з [PERSON] останній зловживав спиртними напоями, ображав, висловлювався нецензурною лайкою, піднімав руку, завдав тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона неодноразово зверталася до поліції, що фіксувала вказані обставини. Починаючи з серпня 2021 року відносини між ними фактично припинені через постійні побиття, свідками яких були маленькі діти. На теперішній час [PERSON] проживає окремо, але під приводом побачити сина, приходить та продовжує погрожувати заявниці, кривдити її. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду справи. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що між ним та заявницею постійно виникають конфлікти, які провокує сама ж заявниця, яка не дозволяє бачитися з сином. Проти задоволення заяви не заперечував. Суд, вислухавши пояснення [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до статті 26 вказаного Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З матеріалів справи вбачається, що заявниця неодноразово зверталася до органів Національної поліції України з приводу неправомірної поведінки щодо неї з боку [PERSON] , 03.08.2021 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Також судом встановлено, що відносно [PERSON] було неодноразово складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 173-2 КУпАП. 30.09.2021 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КупАП за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , та накладено стягнення у виді штрафу. Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи усі надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього та покладення на нього обов`язків, встановлених частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до положень статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі статті 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved