Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, у якому просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка належала її батькові [PERSON], що помер [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що її батьками були [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла матір. [INFO] помер батько. На день смерті батька вони проживали разом та вели спільне господарство. Позивач вважала, що вона прийняла спадщину після смерті батька згідно положень ч.1 ст.549 ЦК України (в ред. 1963 р.), оскільки фактично вступила в управління майном. Спадковим майном, яке залишилося після [PERSON] є 6,75 га сільськогосподарських угідь, які знаходяться в спільній частковій власності власників паїв земель КСП ім.Леніна. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, а тому вважає, що також має право на спадщину. У звязку з наведеним звернулася до суду за захистом. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач представник Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області до суду не зявився. В своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідно до\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Оскільки відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила Цивільного Кодексу України (в редакції 2003) року про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, і відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року, то суд вважає за необхідне при вирішенні даної справи до вимог про позовну давнину застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, а до вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. [PERSON] народилася [INFO] що підтверджується копією паспорта громадянина України та копією актового запису про народження (а.с.3). Матірю позивача була [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Шульгинської сільської ради Старобільського району від 09.06.1997 р. [PERSON] померла. Батьком позивача був [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть [INFO] він помер (а.с.7). Згідно матеріалів технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів, затверджених розпорядженням голови Старобільської РДА від 04.04.2003 р. №151 [PERSON] було надано земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель КСП ім.Леніна Старобільського району, яка розташована за межами населених пунктів на території , яка за даними державного земельного кадастру враховується в Шульгинській сільській раді (а.с.10). Факт належності [PERSON] земельної ділянки (паю) площею 6,75 га сільськогосподарських угідь, які знаходяться в спільній частковій власності власників паїв земель КСП ім. Леніна підтверджується копією свідоцтва на право на земельну частку (пай) [NUMBER], реєстраційний №206 (а.с.11). Статтею 548 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління спадковим майном. [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останнього проживали разом. Після смерті [PERSON] позивач продовжувала і продовжує користуватися спадковим майном земельною ділянкою, яка належала її батькові, а тому суд вважає, що вона фактично прийняла спадщину, яка залишилася після його смерті. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його підтверджено наявними доказами, а тому він підлягає повному задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, [PERSON] не порушує питання про стягнення з відповідача судового збору, а з власної ініціативи суд не може вийти за межі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved