Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, зазначивши, що є громадянкою [PERSON] Федерації та постійно проживає у м. Уфа, є власником житлового будинку з прибудовою та господарськими будівлями під № 15, що розташований по вул. Космонавтів в смт. Браїлів, Жмеринського району, Вінницької області, який вона вирішила продати, з метою чого, 29.11.2011 року надала своєму рідному брату [PERSON], відповідачу по справі, нотаріально засвідчену довіреність на право розпорядження вказаним будинком, проте, як їй нещодавно стало відомо, відповідач продав належний їй будинок за 10 000,00 доларів США, однак отримані за нього кошти їй не повернув, при цьому, у відповідному договорі купівлі-продажу було зазначено, що будинок продався за 30 000,00 грн., що на думку позивача не відповідає дійсності, в силу чого позивач звертається до суду та просить суд, з врахуванням збільшених позовних вимог (а.с. 169-170), стягнути з [PERSON] на її користь 248056,00 грн. одержаних у звязку з виконанням доручення від 29.11.2011 року, 48463,50 грн. інфляційних втрат за період з 08.08.2016 року по 21.11.2017 року, та 9582 грн. 3% річних за період з 08.08.2016 року по 21.11.2017 року, всього 306101,50 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши її обставинами викладеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що відповідний будинок був отриманий позивачем у спадок, з чим відповідач у свій час не погоджувався. Сподіваючись, що брат не зможе її обманути, позивач доручила йому продати будинок, оскільки сама вона проживає на території [PERSON] Федерації. [PERSON] не бажав нести витрати, повязані з продажем будинку, а тому приховав те, що він уклав договір наміру з покупцями [PERSON], згідно умов якого вони будуть сплачувати 700 дол. США на підготовку документів по продажу будинку. Зміст договору купівлі-продажу будинку вказує, що витрати по оформлені продажу будинку несуть в рівних частинах подружжя [PERSON]. 08 серпня 2016 року відповідач продав будинок і не повідомив про це позивача. Про продаж будинку її повідомив ріелтор [PERSON], вказавши, що будинок продано сімї [PERSON] за 10000 дол. США. Відповідач дзвінки позивача ігнорував, а 10000 дол. США поклав на депозит та отримує відсотки. Після цього позивач змушена була приїхати на територію України та скористалась послугами адвоката щоб вирішити дану ситуацію та повернути від відповідача кошти за продаж будинку. В грудні 2016 року відповідач особисто зателефонував адвокату, на надіслану адвокатом досудову вимогу. Відбулась зустріч в офісі адвоката [PERSON] в присутності сторін, де [PERSON] повідомив, що він дійсно 28.08.2016 року продав будинок за 10000 дол. США, але відмовився передавати кошти позивачу, оскільки ріелтор [PERSON] його обманув. Переговори результату не дали, тому позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом. Згода на укладення договору доручення свідчить про те, що було видано відповідачу довіреність. Зазначив, що навіть та сума, яка була зазначена у договорі купівлі-продажу будинку не поверталась позивачу відповідачем. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що доказів укладення договору доручення між сторонами не має. Між сторонами виникли правовідносини на підставі довіреності. Позивач і відповідач дійсно є рідними братом і сестрою. [PERSON] проживав у цьому будинку, але згодом переїхав у квартиру. Сестра виявила бажання переїхати із Росії до України, а тому він не заперечував щоб вона одноособово прийняла спадщину, але потім сестра передумала приїжджати, тому дала відповідачу доручення на продаж будинку. [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням допомогти продати будинок. Відповідач отримав від продажу цього будинку 30 000,00 грн., про що зазначено в договорі купівлі-продажу, крім того позивач поніс певні витрати. Із заявою до поліції він не звертався, можливо заяву писав [PERSON], оскільки [PERSON] раніше підписував йому чисті аркуші. Про ці матеріали відповідачу стало відомо з додатків до позовної заяви. Вважає, що позов є наслідком конфлікту його з [PERSON], який казав, що відповідач буде довго його памятати. Відповідач вважає, що кошти, які він отримав від продажу будинку - це його кошти, оскільки він витрачався на ремонт будинку, на продаж будинку. Кошти від продажу він витратив на лікування. Зазначив, що листів з прокуратури відповідач не отримував. За оформлення нотаріального договору він заплатив 2800 грн., на що є квитанція, чому дані відомості не відображені в договорі він не знає. Вказав, що за продаж будинку відповідач не отримав 10 000,00 доларів США. Між сторонами не було домовленості про повернення позивачу коштів за продаж будинку. Просив в позові відмовити повністю. Суд, врахувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно копії довіреності від 29.11.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що гр. [PERSON] Федерації [PERSON], для виконання договору доручення цією довіреністю уповноважила [PERSON] розпоряджатись (продати по ціні та на умовах на його (її) розсуд, обміняти, здати в оренду) належний їй будинок № 15 по вул. Космонавтів, в селищі міського типу Браїлів, Жмеринського р-ну, Вінницької обл. Довіреність дійсна по 29.11.2021 року Зміст 2 абзацу тексту даної довіреності вказує, що [PERSON] надає [PERSON] право, зокрема, одержати належні їй гроші, а також вчиняти інші дії, повязані з даною довіреністю (а.с. 10). Таким чином, суд встановив, що позивач, в порядку виконання договору доручення, уповноважила відповідною нотаріально посвідченою довіреністю відповідача [PERSON] продати по ціні та на умовах на його розсуд належний їй будинок, що розташований по вул. Космонавтів, 15, смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області, при цьому, надавши [PERSON], зокрема, право на отримання належних їй коштів за продаж вказаного будинку. Зміст договору купівліпродажу житлового будинку від 08.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1899, вказує, що [PERSON], що діє від імені громадянки [PERSON] [PERSON], як продавець в особі представника, передає у власність (продав), а [PERSON] та [PERSON], як покупці, прийняли у власність (купили) в рівних частках (а саме по 1/2 частці) житловий будинку з прибудовою та господарськими будівлями під № 15, що розташований по вул. Космонавтів в смт. Браїлів, Жмеринського району, Вінницької області. Продаж зазначеного житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 30 000 грн. 00 коп., при цьому, розрахунок проведений до підписання цього договору (п. 10). Відповідно до висновку про вартість обєкта оцінки ринкова вартість даного будинку становила 27 831,00 грн. (п. 9). Всі витрати за нотаріальне посвідчення цього договору сплачують в рівних частках покупці (п. 16). ( а. с. 11-14). Копія рішення Хмеринського міськрайонного суду Вінницької області (вступної та резолютивної частини) від 07.09.2017 року по справі № 130/700/17 вказує, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруСмолін [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу удаваним в частині вартості обєкту нерухомості відмовлено повністю (а.с. 165). Таким чином, враховуючи презумпцію правомірності правочину, суд встановив, що відповідач [PERSON], діючи на підставі відповідного доручення, наданого позивачем [PERSON], відчужив належній на праві власності [PERSON] відповідний будинок, що розташований по вул. Космонавтів, 15, смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області, уклавши 08.08.2016 року з [PERSON] та [PERSON], як покупцями вказаного будинку, відповідний договір купівлі-продажу, згідно якого продаж будинку вчинено за 30 000 грн. 00 коп., які [PERSON] отримав до підписання такого договору. Досудова вимога від 08.12.2016 року, вказує, що відповідачу було запропоновано здійснити перерахунок коштів у розмірі 261273,05 грн., отриманих згідно договору купівліпродажу житлового будинку від 08.08.2016 року, на рахунок [PERSON], з метою досудового врегулювання спору, додавши до відповідної вимоги номер рахунку, розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляцій та розрахунок процентів (а. с. 15-16, 17, 18, 19). Дану вимогу [PERSON] отримав 08.12.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20). Зміст заяви від 08.12.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 10575 та [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей зазначає, що [PERSON] скасувала свою довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 29.11.2011 року, за реєстровим № 10452 (а.с. 21). Копії матеріалів перевірки звернення гр. [PERSON], [INFO], надані на адвокатський запит від 22.12.2016 року, вказують, що в результаті проведеної перевірки органами Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області було встановлено, що між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] виникли цивільно-правові взаємовідносини, які вирішуються виключно в суді в порядку приватного звернення потерпілого до суду, при цьому в таких документах міститься заява [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення та пояснення [PERSON], зміст яких зазначає, що узгоджена сторонами ціна за продаж будинку, який розташований за адресою: Вінницька обл., Жмеринський р-н, смт. Браїлів, вул. Космонавтів, буд. 15, що належав на праві власності [PERSON], становила 10 000,00 доларів США, з яких 9 000,00 доларів США [PERSON] отримав від покупців [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 22, 23-34). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що було спільне бажання з дружиною купити будинок. Познайомилися з продавцем [PERSON]. Спочатку ціна будинку була 12 000 дол. США, потім домовилися про ціну у 10 000 дол. США, і витрати по продажу розділити порівну. Підготовкою документів займався ріелтор [PERSON], послуги якого були визначені на підставі попереднього договору. Сплатили 1000 дол. США завдатку. В нотаріуса, де підписували договір, після перевірки справжності купюр, [PERSON] передали 9000 дол. США та 1000 дол. США на підставі попереднього договору, яку передали безпосередньо [PERSON], і яка зберігалась у ріелтора. 700 дол. США ріелтору передав в офісі нотаріуса. Пізніше звертався до [PERSON] з проханням написати розписку про отримання ним коштів, але він відмовився. При укладені договору він повністю довірився ріелтору та нотаріусу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що із чоловіком купила будинок у [PERSON], за який передали йому 10 000 дол. США. Як завдаток віддали 1000 дол. США, і 700 дол. США відали ріелтору за оформлення. В [PERSON] було доручення від його сестри. Він повідомив, що власником будинку є його сестра. За будинок віддавали кошти в доларах, а не в гривнях. [PERSON] після оформлення договору планував поїхати в банк і покласти кошти в банк. Договір купівлі-продажу перед підписанням читала. Просили щоб [PERSON] написав розписку про отриманням ним 10 000 дол. США, але він відмовився. Суд не бере до уваги та відхиляє як недопустимі докази в частині відомостей про продаж відповідного будинку за 10 000,00 доларів США, а саме: заяву [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 27-29), пояснення [PERSON] (а.с. 32), а також в цій частині покази свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки такі докази суперечать змісту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відповідного будинку, в результаті укладання якого у вказаних осіб виникли відповідні правовідносини, що були ними підтверджені та врегульовані шляхом узгодження умов відповідного договору купівлі-продажу будинку, зміст п. 10 якого чітко визначає, що сторони домовились вчинити продаж будинку за 30 000 грн. 00 коп. і розрахунок був проведений до підписання такого договору, при цьому, покази свідків [PERSON] та [PERSON] щодо передачі ними [PERSON] 10 000,00 доларів США в якості розрахунку за придбаний будинок, крім зазначеного, не підтверджуються жодними іншими письмовими документами, які можуть бути підставою як для виникнення, так і для виконання відповідних зобовязань, зокрема, грошових, у згаданих правовідносинах щодо відчуження та придбання будинку, що розташований по вул. Космонавтів, 15, смт. Браїлів, Жмеринського району Вінницької області. А тому суд, при вирішені даних спірних правовідносин, не може враховувати не підтверджені жодними належними та допустимими доказами обставини щодо можливого продажу відповідного будинку [PERSON], який діяв у межах відповідної довіреності, за 10 000,00 доларів США, в силу чого, суд виходить із тих обставин, які зафіксовані у п. 10 відповідного договору купівлі-продажу житлового будинку, укладаючи який [PERSON] діяв у межах відповідної довіреності, і згідно якого продаж будинку було вчинено сторонами за 30 000 грн. 00 коп., які [PERSON] отримав до підписання відповідного договору купівлі-продажу. Відповідно до довідки № 606 від 20.09.2016 року, виданої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зазначено, що [PERSON] 08.08.2016 року сплатив нотаріусу плату у розмірі 2800 грн. без ПДВ за вчинення нотаріальних дій, а саме: нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 71). Квитанція від 14.07.2016 року, видана відділенням «Приватбанк», вказує, що [PERSON] сплатила отримувачу Земельно-кадастрове бюро 700 грн. 00 коп. за виготовлення технічної документації, також [PERSON] було оплачено отримання відомостей з державних реєстрів на суму 34 грн. 00 коп. та на суму 110 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с. 72, 74). В порядку виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] були надані копія договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між громадянкою [PERSON] Федерації [PERSON], представником якої був [PERSON], та [PERSON] і [PERSON], а також копії документів, що стали підставою для укладення відповідного договору, серед яких відповідні правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності [PERSON] на відповідний будинок та земельну ділянку, звіт про оцінку майна, технічний паспорт, заяви осіб, квитанції про сплату коштів до ПФ України, а також Довіреність гр. [PERSON], якою остання уповноважила [PERSON] розпоряджатись належним їй будинком № 15 по вул. Космонавтів, в селищі міського типу Браїлів, Жмеринського р-ну, Вінницької обл. (а.с.87-122). Зміст ч. 1 ст. 626 ЦК України вказує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України визначають, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно ст. 1003 ЦК України вбачається, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Аналіз зазначеного вище законодавства, а також норм Глави 68 ЦК України дає підстави вважати, що чинним законодавством не передбачено обовязкової письмової форми договору доручення, при цьому, зміст ст. 1003 ЦК України передбачає можливість на підставі договору доручення видавати довіреність, у якій можуть бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, проте необхідно враховувати, що, в розумінні вимог ч. 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Норма ч. 1 ст. 1004 ЦК України прописує, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України вбачається, що повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Виходячи із наведеного, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами виникнення та реалізації між сторонами договірних зобовязань, що породжуються внаслідок укладення договору доручення та видачі на підставі такого договору відповідної довіреності на вчинення [PERSON] певних юридичних дій, в результаті чого відповідач [PERSON] здійснив продаж належного на праві власності позивачу відповідного будинку, отримавши згідно укладеного 08.08.2016 року договору купівлі-продажу житлового будинку 30 000 грн. 00 коп., які, в послідуючому, не передав позивачу [PERSON], як довірителю та власнику відчуженого майна, що свідчить про порушення прав та інтересів позивача та необхідності їх захисту, в тому числі із застосуванням вимог ст. 625 ЦК України, як на те посилається позивач, оскільки, починаючи з 09.08.2016 року у відповідача перед позивачем виникло грошове зобовязання щодо передачі 30 000 грн. 00 коп., яке не було виконано відповідачем та не було вчинено жодних дій по його виконанню, в силу чого, позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача 37006 грн. 40 коп., що становить суму боргу станом на 21.11.2017 року (кінцева дата строку неповернення коштів, визначена представником позивача при обґрунтуванні позовних вимог) в результаті не повернення коштів за продаж відповідного житлового будинку, в тому числі: кошти, отримані згідно договору купівлі-продаж від 08.08.2016 року в розмірі 30000 грн. 00 коп., інфляційні в розмірі 5850 грн. 00 коп. (30000,00 х 119,5 (сукупний індекс інфляції за період, що охоплюється позовними вимогами)) / 100 30000,00) та 3% річних в сумі 1156 грн. 40 коп. (30000,00 х 3% / 365( днів за 1 рік) х 469(днів в період з 09.08.2016 по 21.11.2017), при цьому понесені витрати [PERSON] щодо організації процесу продажу відповідного будинку та підготовки необхідної документації, не враховуються судом при вирішені даних правовідносин, оскільки не були предметом узгодження відповідної нотаріально посвідченої довіреності та не охоплюються підставами даного позову. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує надані позивачем докази сплати судового збору в розмірі 2664 грн. 20 коп. (а.с. 1), 396 грн. 82 коп. (а.с. 168), які підлягають компенсації пропорційно до задоволених позовних вимог з врахуванням мінімального розміру сплати судового збору, квитанцію про оплату правової допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп. (а.с. 75б), враховуючи участь представника позивача у судових засіданнях 08.02.2017 року (2 год. 15 хв.), 14.03.2017 року (1 год. 30 хв.) та витрачений час на складання процесуальних документів (а.с. 151), що з огляду на норму ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вказує на понесені позивачем витрати за оплату правової допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп., які також підлягають стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які становлять 12.09% від розміру заявлених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved