Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки доходу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 27 січня 2007 року її донька [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого [INFO] року народився [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відповідач деякий час проживав в будинку позивача, став пиячити та прогулювати роботу, дитина повністю знаходилася на утриманні її - бабусі. Батько дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не бажає займатися його духовним і фізичним розвитком, не забезпечує дитину матеріально. Онук і на теперішній час проживає з позивачем, батько дитини не цікавиться його життям, здоров'ям, вживає спиртні напої, не працює. [PERSON] в 2013 році пішов до 1-го класу КЗОШ № 103, за час навчання його вихованням займається позивач, постійно підтримує зв'язок з вчителем, цікавиться успіхами онука, тобто виконує усі належні обов'язки щодо виховання, утримання, розвитку дитини. Батько вихованням, утриманням сина не займається, тому вона просить позбавити його батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на задоволенні своїх вимог. Позивач доповнила, що відповідач не проживає з дитиною з травня 2013 року. Де він проживає зараз, їй не відомо, останнє, що вона знає про нього - що він пішов жити до своєї матері, однак свого житла у нього немає, вони живуть на зйомних квартирах. Відповідач зловживав спиртними напоями, дитина його боялася і коли він проживав разом з ними, син ховався від свого батька. [PERSON] дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, користувався пенсійною карткою свого сина на свій розсуд, однак зараз пенсійна картка дитини у неї. Влітку 2013 року відповідач декілька разів приходив до дитини, але напідпитку, чим тільки лякав свого сина. Матеріально дитину він не підтримував та не підтримує до сих пір, утриманням та вихованням дитини займається лише вона. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 22 - заява). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Виноградов Д.В. вважав за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] у зв'язку з відсутністю відомостей про його фактичне місце перебування та неможливістю встановити істотні обставини справи. Прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дубровська В.М. враховуючи зібрані у справі докази, наполягала на задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7 - копія свідоцтва про народження, а.с.1 - копія свідоцтва про шлюб). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.13 - копія свідоцтва про смерть). Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 11 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). Малолітній [PERSON] після смерті своєї матері проживає у бабусі [PERSON], яка займається його вихованням, цікавиться шкільним життям онука, підтримує зв'язок з класним керівником. [PERSON] дитину не відвідує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям сина, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинить (а.с.5, 10,17- повідомлення, характеристика, довідка). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї КЗОШ № 103 від 25.11.2013 року встановлено, що позивачем забезпечені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини - необхідна побутова та комп'ютерна техніка, меблі, окрема кімната для дитини (а.с. 15- акт). Відповідачем вказано місце фактичного проживання за адресою [ADDRESS], однак згідно наданого суду акту обстеження умов проживання за вказаною адресою, складеного спеціалістами служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради, відповідач [PERSON] за вказаною адресою зі слів [PERSON] не проживає, дитина [PERSON], [INFO] теж там не проживає, тому підготувати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] не можливо (а.с.42 - акт). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], так як не піклується про нього, не займається його вихованням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Крім того, відповідач визнав позовні вимоги та згідно заяви, поданої ним до канцелярії суду, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 22.05.2014 р. виконком вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], у звязку з відсутністю відомостей про його фактичне місце перебування та неможливістю встановити істотні обставини справи (а.с. 53-54 - висновок). Суд вважає, що висновок не відповідає фактичним обставинам справи, так як зібрано достатньо доказів в ухиленні відповідачем від батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина. Відустність відомостей про фактичне місце знаходження відповідача є лише ще одним доказом того, що відповідач не бажає займатися вихованням сина, тому й приховую місце свого знаходження. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.51 Конституції України і ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст.181 СК України у разі невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини до досягнення ним повноліття обґрунтовані і також підлягають задоволенню.

Outcome: approved