Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Посилалася, що з 18.02.2008р. перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружжя спільно не проживає, відповідач залишив дружину та дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] зазначає, що вона несе значні трати в зв'язку з необхідністю сплачувати кредити, отримані для задоволення потреб відповідача, провадити оплату квартири, де вона мешкає разом з дитиною. При цьому позивачка вказує, що відповідач є працездатною та фізично здоровою особою і в змозі виплачувати аліменти на дитину в розмірі, який вона визначає в 5000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач офіційно не працює, розмір його доходу їй точно не відомий, в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на дитину він не надає, проте інших дітей та матеріальних зобов'язань не має. Розмір аліментів в 5000 грн. був визначений позивачкою суб'єктивно, виходячи з потреб дитини та самої позивачки, яка несе витрати по сплаті кредиту та за найом житла. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки , що відповідно до принципу юридичної визначеності , як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що з 18.10.2008р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, якій було зареєстровано виконкомом Халаїдівської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с.6). З пояснень позивачки встановлено, що на протязі останніх чотирьох місяців вони не проживають з відповідачем, в провадженні суду перебуває її позов про розірвання шлюбу. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.3). На теперішній час дитина мешкає разом з позивачкою, має спільну із позивачкою реєстрацію місця проживання, що підтверджується довідкою про реєстрацію від 16.02.2015р. (а.с.10-11) Таким чином встановлено, що позивачка постійно проживає разом з дитиною, займається її вихованням. З пояснень позивачки встановлено, що постійної офіційної роботи та стабільного заробітку вона не має. Позивачка зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, хоча має до того матеріальну можливість, т.я. є працездатною особою. Той факт, що [PERSON] є працездатною особою, проте офіційно не працює, на обліку в державній службі зайнятості, як безробітний, не перебуває з боку відповідача під час вирішення справи не спростований. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Проте, положеннями ч.2 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ст.184 СК України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Так в процесі розгляду даної справи встановлено, що інших неповнолітніх дітей та аліментних зобов»язань відповідач [PERSON] не має. На 2015р. прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку, а саме дитини до 6 років встановлений у розмірі 1032грн. За таких обставин, з врахуванням рівного обов'язку як батька, так і матері приймати участь у матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини, розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки, визначається судом у розмірі 516 грн. (1032 : 2 =516). Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто в даному випадку з 02.03.2015р. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial