Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автотранспортного засобу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 квітня 2013 року вона разом із чоловіком [PERSON] придбали автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль перебуває в їхньому спільному володінні на підставі довіреності ВТС 940292 від 23 квітня 2013 року. 17 липня 2014 року до чоловіка позивача [PERSON] зателефонувала його колишня дружина [PERSON] і запитала, чи він не має наміру продавати їхнє авто. В зв'язку із тим, що вони дійсно планували продавати авто, чоловік повідомив [PERSON], що має такий намір. Того ж дня [PERSON] зустрівся з [PERSON] і зацікавленим покупцем, для того, щоб останній міг оглянути автомобіль. Покупцю авто сподобалося і всі домовились про зустріч біля МРЕО м.Тернополя 22 липня 2014 рокуо 9.00 год. ранку. 22 липня 2014 року чоловік позивача, як і було домовлено, приїхав до МРЕО м.Тернополя, де зустрів [PERSON] На його запитання, де покупець, остання відповіла, що покупець знаходиться в приміщенні МРЕО, а вона допоможе з оформленням всіх документів. [PERSON] взяла в чоловіка позивача паспорт, всі документи на автомобіль і сказала, що все зробить сама, а присутності [PERSON] не потрібно, тому він залишився чекати на вулиці. Через деякий час до [PERSON] підійшла [PERSON] і повідомила, що вона переоформила автомобіль на іншу людину, та грошей йому ніхто не заплатить, бо вважає, що він повинен відшкодувати їй якісь витрати. Внаслідок цього між ними виникла сварка, в ході якої [PERSON] сказала, що якщо він не віддасть їй автомобіль, вона заборонить їх дітям з ним зустрічатися. Чоловік позивача вийшов з авто і пішов додому. Таким чином, без присутності [PERSON] 22 липня 2014 року було укладено договір №644144 купівлі-продажу автотранспортного засобу про те, що продавець [PERSON] продав автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а відповідач [PERSON], як покупець придбав дане авто. Чоловік позивача не був присутній при укладенні даного договору, не підписував його, а тому [PERSON] просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автотранспортного засобу №644144 від 22 липня 2014 року, присудити з відповідача в користь позивача автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 серпня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 06 серпня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно довіреності від 23 квітня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] цією довіреністю уповноважує [PERSON], [PERSON], що проживають в [ADDRESS], які діють самостійно, продати, передати в оренду, за ціну і на умовах на розсуд уповноважених належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2004 року Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ідентифікатор [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]. Відповідно до Витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей, наданого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 23 квітня 2013 року, під реєстраційним номером 39391345 посвідчено довіреність, видану в порядку передоручення. Відомості про довіреність, на яку видано передоручення: реєстраційний номер 25946258, дата посвідчення 19 листопада 2008 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 2655, довіреність посвідчено в Рівненській обл., Острозький районний, [PERSON] Особа, яка видала довіреність у порядку передоручення: [PERSON]. Представники за довіреністю, виданою в порядку передоручення, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається із договору №664144 купівлі-продажу автотранспортного засобу від 22 липня 2014 року, «Продавець» [PERSON], по дор. ВТС 940292 діє [PERSON], продала «Покупцеві» [PERSON] автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, 1997 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Вказаний автомобіль проданий за 60340 грн. Даний договір підписаний «Продавцем» та «Покупцем». Як слідує з акту №664144 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, складеного комісією в складі ПАТ «Надзбруччя-Лада», м.Тернопіль, вул.С.Будного,7, а також комітента [PERSON], проведено огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер MITSUBISHI PAJERO, номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], 1997 року випуску, кузов (рама, шасі) № [NUMBER]. Ціна продажу: 60 340,00 грн. Під даним актом міститься підпис комітента (довіреної особи) Згідно висновку експерта №1-858/14 від 25 вересня 2014 року, підготовленого Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України, підписи в рядках «підпис «Продавця» договору купівлі-продажу автотранспортного засобу №664144 та «Комітент (довірена особа)» акту №664144 технічного стану транспортного засобу або його складової частини виконані не [PERSON], а іншою особою. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Центром ДАІ 6101, слідує, що власником транспортного засобу марки MITSUBISHI PAJERO, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Водночас, згідно інформації, наданої ДАІ УМВС України в Тернопільській області №13/854 від 06 лютого 2015 року, станом на 06 лютого 2015 року автомобіль MITSUBISHI PAJERO, 1997 року випуску, зеленого кольору, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 24 січня 2015 року, зареєстрований за громадянином [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України. Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє. Закон надає можливість здійснити передоручення - передачу своїх повноважень частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором між особою, яку представляють, і представником. Правочин, вчинений замісником, також створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє в порядку передоручення. В силу ст.ст.238, 244 ЦК України, довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК Украйни. У силу ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль належить [PERSON] та згідно довіреності від 23 квітня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], діючи від імені власника транспортного засобу, в порядку передоручення [PERSON] уповноважує [PERSON], [PERSON], що проживають в [ADDRESS], які діють самостійно, продати, передати в оренду, за ціну і на умовах на розсуд уповноважених автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ідентифікатор [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]. Сукупність прав та обов'язків наданих вказаною довіреністю не робить відносини власності правовідносинами, з усіма правовими наслідками, що випливають з цього. Довіреність не є договором купівлі-продажу, дарування чи будь-яким іншим договором, наслідком якого є законне отримання права власності. Таким чином, за своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно якого повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Отже оформляючи «генеральну довіреність» на автомобіль, [PERSON] та [PERSON] отримали його тільки для користування і розпорядження, але права власності на транспортний засіб в них не виникло. Власником автомобіля MITSUBISHI PAJERO 3.0 I V6 GS, 1997 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], ідентифікатор [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], згідно наданих суду документів, є [PERSON], яка і вправі пред'явити позов до осіб, які порушують її право власності на транспортний засіб. Таким чином, [PERSON] є неналежним позивачем в даній справі, оскільки при оформленні довіреності право власності на автомобіль до уповноважених осіб не переходить. Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно отриманої інформації від ДАІ УМВС України в Тернопільській області, власником вказаного вище транспортного засобу є [PERSON], а тому вважає, що вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння заявлена до неналежного відповідача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автотранспортного засобу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння слід відмовити.

Outcome: dismissed