Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] , [PERSON] , в якому просить відібрати без позбавлення батьківських прав у відповідачів малолвтнього [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що вона є бабцею [PERSON] , [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після народження сина батьки залишили його у неї і протягом шести місяців не виявляють щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання свої батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною. Висновком Дунаєвецької районної державної адміністрації від 05.08.2019 року визнано за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] . Також, висновком служби у справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації від 23.07.2019 року визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном на малолітнім [PERSON] . Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачі не подали відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відстуності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.24/. Відповідно до висновку Дунаєвецької районної державної адміністрації від 05.08.2019 року, з квітня 2019 року батьки залишили малолітнього [PERSON] в [PERSON] та місце їх перебування невідоме. [PERSON] та [PERSON] залишивши свою дитину ухиляються від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання, жодного разу не провідали, життям та здоров`ям малолітнього не цікавляться, матеріально не допомагають. Орган опіки та піклування Дунаєвецької РДА вважає за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] /а.с.8-10/. Висновком служби у справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації від 16.05.2019 року, остання вважає за можливе тимчасово влаштувати [PERSON] в сім`ю [PERSON] та наказом №41 від 16.05.2019 року тимчасово влаштовано [PERSON] у сім`ю [PERSON] /а.с.11-12, 19/. Як вбачається із характеристик [PERSON] та [PERSON] /а.с.40, 45,46/, останні проживають в с.Вибранівка, Жидачівського району Львівської області. За час проживання проявили себе з негативної сторони. Малолітнього сина відділи на виховання бабусі - [PERSON] . Не працюють, особистого селянського господарства не ведуть. Безвідповідальні у вихованні дітей. Протягом останній двох місяців їх місце перебування не відоме. Відповідно до положень ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її утриманню, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, не піклуються про фізичний та духовний розвиток сина, матеріально не забезпечують. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідачів від батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому суд вважає, що є достатні підстави для відібрання малолітнього [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та передання бабці - [PERSON] . При вирішенні питання про призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 243 СК України опіка та піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків, зокрема у зв`язку з відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав (ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»). Згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] звертались до начальника служби у справах дітей Дунаєвецької державної адміністрації про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON] надав свою згоду на таке призначення /а.с.21,22/. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] /а.с.26/, дитина забезпечена усім необхідним, є місця для сну, відповідними дитячими сумішами, підгузками. [PERSON] та [PERSON] раніше не притягувались до кримінальної відповідальності, що підтверджується довідкою /а.с.23/, є здоровими, що підтверджується висновками про стан здоров`я /а.с.33/. [PERSON] працює на ТДВ «Дунаєвецький маслозавод» на посаді здавальник молока /а.с.44/. Висновком служби у справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації від 23.07.2019 року визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном на малолітнім [PERSON] /а.с.122-123/. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. ст. 63, 64 ЦК України та ст. 244 СК України перешкод для призначення [PERSON] , яка є бабцею дитини, опікуном над малолітнім [PERSON] не встановлено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що бабця займається вихованням та утриманням дитини, створила для цього належні матеріально-побутові умови та виконує дані обов`язки належним чином, а тому суд приходить до висновку про доцільність та необхідність призначити її опікуном малолітнього онука.

Outcome: approved