Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все майно, що належить їй на момент смерті, і на що вона має право за законом. Після смерті відкрилась спадщина, до якої входила 1/2 квартири [ADDRESS]. Останній раз вона була в Олександрії в 2014 році, коли тітка ще була жива, та ніяких натяків на заповіт не було. Позивач постійно проживає та працює в Російській Федерації, тому про смерть тітки та про заповіт дізналась лише в лютому 2017 року, коли приїхала до міста Олександрія. Як їй стало відомо, тітці належить 1/2 частина квартири, інша частина належить [PERSON], яку вона успадкувала після смерті батька [PERSON]. Після смерті батьків [PERSON] була влаштована в будинок сімейного типу [PERSON], яка є її опікуном. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що працює в Російській Федерації, там же постійно проживає, тому про смерть тітки та про заповіт дізналась від матері, вже коли приїхала до міста Олександрія, в лютому 2017 року. Вважає, що строк нею пропущений з поважної причини, оскільки ні про смерть спадкодавця, ні про заповіт вона не знала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав. Надав суду письмові заперечення, та пояснив, що в даному позові неналежний відповідач, оскільки представляти свої інтереси повинна [PERSON], також пояснив, що необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не може слугувати поважністю пропуску строку прийняття спадщини. Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO], про що [INFO] року Олександрійським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (арк.с. 5). 14.08.2014 року померлою було складено заповіт, яким все своє майно вона, що їй належить вона заповіла [PERSON] (арк.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне їй на момент смерті майно. Згідно листа завідуючого Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 вих. № 961/01-16 від 16.05.2017 року, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] відсутня (арк.с. 26). Судом встановлено, що при зверненні позивача до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], їй було відмовлено в цьому, з посиланням на пропуск нею шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Згідно довідки КП «Житологсп» № 232 від 07.10.2015, [PERSON], яка померла [INFO], на момент смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. На момент її смерті за вищевказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована її онука [PERSON], [INFO]. (арк.с. 15) Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 14.11.2013 № 807, [PERSON] було надано статус дитини-сироти. (арк.с. 50) 05.11.2013 [PERSON] направлено до Благодійного Центру соціальної допомоги та реабілітації «Джерело Життя» з притулковими групами для дітей, які залишилися без батьківської опіки та піклування (арк.с. 52), де дівчина знаходиться по теперішній час. (арк.с. 53) Сторонами визнано, та не заперечувалось, що директором Благодійного Центру соціальної допомоги та реабілітації «Джерело Життя» з притулковими групами для дітей, які залишилися без батьківської опіки та піклування, є [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Статтею 32 ЦК України визначено перелік правочинів, які може виконувати неповнолітня особа. Однак, в даному випадку справа виникає не з відносин, в яких особисто бере участь неповнолітня особа віком від 14 до 18 років на підставі наведеної норми права, а тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на факт того, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. По суті спору суд зазначає наступне. Статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено в ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку на прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 26 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку на прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-1215цс16, та враховується судом при прийнятті рішення. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в обґрунтування поважності причин пропущення строку на прийняття спадщини посилається на перебування її за межами України та необізнаність щодо смерті [PERSON] та щодо існування заповіту, однак, з огляду на наведене вище, дані обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed