Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Також із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно звернулася до суду [PERSON] з позовом до Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Позивачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом мотивують свої вимоги тим, що 22 листопада 1997 року в с. Дмитрівка Лебединського району Сумської області померла їх бабуся [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Батько позивачів [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживав з нею разом на момент смерті, але оформити належним чином спадщину не встиг, так як помер 18 грудня 2001 року. Після смерті батька позивачів його спадщину фактично прийняла дружина, яка є матірю позивачів [PERSON], але вона також не оформила належним чином спадщину та померла 13 вересня 2013 року. При зверненні до нотаріуса з питання прийняття спадщини після смерті матері позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Тому позивачі прохають суд визнати за кожною з них в рівних частинах право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та належала [PERSON]. В судове засідання позивачі та представник відповідача не зявилися, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надали заяви в яких прохають суд справу розглянути без їх участі. Позивачі підтримують позовні вимоги, а представник відповідача позовні вимоги визнає. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що 22 листопада 1997 року в с. Дмитрівка Лебединського району Сумської області померла бабуся позивачок [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, що вбачається із свідоцтва про смерть, свідоцтв про народження, архівного витягу запису про народження, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13, 15, 16, 150, 152). До складу спадщини [PERSON] входить на земельна частка (пай) площею 3,85 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 20). Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син, який є батьком позивачок [PERSON], шляхом спільного проживання з нею на момент смерті, але належним чином не оформив свої права та помер 18 грудня 2000 року, що вбачається з довідки Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та свідоцтва про смерть (а.с. 11, 17). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина, яка є матір'ю позивачок - [PERSON], але належним чином не оформила свої права та померла 13 вересня 2013 року, що вбачається з довідки Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та свідоцтва про смерть (а.с. 18, 24). З інформаційної довідки із Спадкового реєстру наданої державним нотаріусом Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON], від 28 січня 2016 року № 61/02-14, вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 22 листопада 1997 року спадкова справа не заводилась, заповіт від її імені не посвідчувався. Після смерті [PERSON], який помер 18 грудня 2000 року була заведена спадкова справа № 620 від 13 вересня 2001 року та видане свідоцтво про право на спадщину від 13 вересня 2001 року за реєстровим №1-2392 (а.с. 31-44). Із свідоцтва про право на спадщину за законом виданого по спадковій справі №620/2001, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина [PERSON]. Спадкове майно на яке було видано вказане свідоцтво складається із земельної частки (пай), що належала померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0239424 (а.с. 135-137). Із спадкової справи №99/2013 наданої приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], від 5 лютого 2016 року № 34/02-14, вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 13 вересня 2013 року спадщину прийняли її доньки [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), що належала [PERSON] та фактично була успадкована [PERSON], а в подальшому успадкована [PERSON], нотаріусом не видавалося (а.с. 45-140). [PERSON] відмовилась від права на спадщину на земельну частку (пай), яка належала [PERSON], надавши суду заяву про відмову від позовних вимог (а.с. 154). Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved