Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Млин-Михнівці» про поновлення на роботі, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 січня 2012 року вона була прийнята на роботу в ПП «Млин-Михнівці» на посаду старшого комірника. Згідно наказу від 29 червня 2012 року відповідно до класифікатору професій ДК 0003-2010 посаду старшого комірника змінено на «завідувач складу». Згідно посадової інструкції вона повинна була приймати на склад і видавати зі складу споживачам товарно-матеріальні цінності, вести їх облік та відповідати за збереження матеріальних цінностей, що надійшли до складу (зерно, переробка зерна). 10 січня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно умов даного договору завідувач складом повинен нести матеріальну відповідальність за пряму дійсну шкоду, завдану підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки заподіяні не з його вини. Адміністрація підприємства зобов'язалася створювати працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повної цілісності довірених йому матеріальних цінностей. Вважала, що адміністрація підприємства взятих на себе зобов'язань не виконала. Складу на підприємстві немає, матеріальні цінності зберігалися у виробничому цеху, до якого мали вільний доступ всі працівники. Виробничий цех працював в кілька змін, в той час, як її робочий день тривав з 08 до 17 години. Ключ від приміщення цеху знаходився у керівництва підприємства, а тому її доступ до матеріальних цінностей був обмежений. На підприємстві відсутні великі ваги, що ускладнювало контроль за кількістю продукції, що надходила та видавалась зі складу. За вказівкою директора ПП «Млин-Михнівці» Демиденко Т.В., на підприємстві по складу велась подвійна бухгалтерія обліку матеріальних цінностей. Вона, як завідувач складом, вела книги складського обліку, де відображався дійсний рух матеріальних цінностей, по яких вона відчитувалася про рух товарно матеріальних цінностей перед директором. Бухгалтерією підприємства вівся інший облік матеріальних цінностей, що проходили по складу, рух яких неможливо було приховати від перевіряючих органів. 24 липня 2013 року керівництво підприємства «Млин-Михнівці» видало наказ про звільнення її з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. Причину звільнення пояснили тим, що внаслідок проведеної на складі інвентаризації, виявлена велика недостача матеріальних цінностей. В чому полягає її вина та чому інвентаризація проводилась не по книгам складського обліку їй не пояснили. За весь період роботи на даному підприємстві до неї не застосовувались жодні заходи дисциплінарних стягнень. Вважала себе невинуватою в недостачі матеріальних цінностей, а своє звільнення з роботи - незаконним. На підставі викладеного [PERSON] прохала суд поновити її на посаді завідувача складом в ПП «Млин-Михнівці». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Пояснила, що її незаконно було звільнено із роботи в ПП «Млин-Михнівці». За час її роботи на даному підприємстві інвентаризація матеріальних цінностей у відповідності до закону жодного разу не проводилася. Однак коли йшла у червні 2013 року у відпустку та виходила із неї при звірці із головних бухгалтером Рубан Л.М., яка на час відпустки виконувала її обов»язки, недостачі матеріальних цінностей виявлено не було. Під час роботи вона вела книги складського обліку. Її робота по обліку матеріальних цінностей була організована наступним чином, так по закінченні зміни старший зміни здавав їй внутрішній документ під назвою «позмінка», де відображалася кількість продукції, що вироблена за зміну і по ним в кінці місяця робився зведений звіт за місяць. «Позмінки» підписувалися нею та оператором, підшивалися нею за місяць та здавалися керівництву. Згідно акту від 11.07.2013 року інвентаризація в дійсності не проводилася, вона в той день працювала на підприємстві та відпускала продукцію, однак її на проведення інвентаризації ніхто не запрошував. Представник позивача [PERSON] вважав, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача ПП «Млин-Михнівці» Коряк А.В. в задоволенні позову прохав відмовити, мотивуючи тим, що недостача товарно-матеріальних цінностей на підприємстві виникла з вини [PERSON], а тому її було законно звільнено у зв'язку із втратою довіри. За час роботи [PERSON] не зверталася до керівництва підприємства з приводу забезпечення схоронності ввірених їй цінностей. Також вважав, що позивач не може бути поновлено на роботі оскільки інвентаризація була призначена у зв»язку з написанням нею заяви про звільнення за власним бажанням. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що відповідно до наказу № 2 від 10 січня 2012 року [PERSON] було прийнято на роботу до ПП «Млин-Михнівці» на посаду старшого комірника. 10.01.2012 року між ПП «Млин-Михнівці» та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно із наказом № 11 від 29 червня 2012 року посаду [PERSON] з 1 липня 2012 року перейменовано із «старший комірник» на «завідувач складу». Відповідно до посадової інструкції старшого комірника, затвердженої 10 січня 2012 року, старший комірник зобов'язаний, зокрема, приймати на склад, зберігати і видавати споживачам зі складу товарно-матеріальні цінності, що надходять від постачальників; перевіряти відповідність цінностей, які приймає, супровідним документам, базовим артикулам, штрих-кодам; вести облік наявних на складі матеріальних цінностей і звітну документація про їх рух; брати участь у проведення інвентаризації; забезпечувати зберігання матеріальних цінностей. На підставі наказу № 26 від 10 липня 2013 року на ПП «Млин-Михнівці» призначено робочу інвентаризаційну комісію та вирішено провести повну інвентаризацію товарно-матеріальних залишків на складі підприємства з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 11 липня 2013 року. У акті інвентаризації від 11.07.2013 року зазначено, що на підприємстві виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, а саме: борошна вищого ґатунку - 41 971 кг (на загальну суму 99 890 грн. 98 коп.), борошна першого ґатунку - 27 546 кг (на загальну суму 65 008 грн. 56 коп.), висівок - 120 551 кг (на загальну суму 124 629 грн. 76 коп.). Загальна сума недостачі відповідно до акту інвентаризації становить 289 529 грн. 30 коп. 16 липня 2013 року Лубенською міжрайонної прокуратурою відкрито кримінальне провадження по факту розкрадання товарно-матеріальних цінностей на ПП «Млин-Михнівці». Відповідно до висновку судової економічної експертизи № 881 від 26 вересня 2013 року, проведеної в межах розслідування кримінальної справи, нестача продукції на суму 289 529 грн. 30 коп., яку вказано в акті інвентаризації товарів на складі ПП «Млин-Михнівці», документально підтверджується. Постановою старшого слідчого СВ Лубенського МВ від 05 грудня 2014 року дане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №120131802240001061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно з наказом № 27 від 24 липня 2013 року [PERSON] було звільнено із займаної посади у зв'язку з втратою довіри. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз'яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). [PERSON] є працівником, який безпосередньо обслуговує матеріальні цінності, а тому її може бути звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно п. 3 до Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 202/412 від 26 серпня 1994 року (далі - Інструкція), проведення інвентаризації є обов'язковим, зокрема, зміні матеріально відповідальних осіб (на день прийому-передачі справи). Наказом № 26 від 10 липня 2013 року на ПП «Млин-Михнівці» призначено робочу інвентаризаційну комісію для проведення повної інвентаризації товарно-матеріальних залишків на складі підприємства з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 11 липня 2013 року, у зв'язку із написанням заяви матеріально-відповідальної особи [PERSON] про звільнення. Відповідно до підпункту «д» пункту 11.8 Інструкції, при інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на видаткових документах про товарно-матеріальні цінності, які відпущені зі складу під час інвентаризації з дозволу керівника підприємства і головного бухгалтера у присутності членів інвентаризаційної комісії за підписом її голови, робиться відмітка, та вони заносяться до окремого опису в порядку, аналогічному для цінностей, що надійшли під час інвентаризації. З матеріалів справи вбачається, що із актом інвентаризації на ПП «Млин-Михнівці» від 11 липня 2013 року, [PERSON] було ознайомлено 24 липня 2013 року. Відповідно до видаткових накладних № № 183 та 184 від 11 липня 2013 року завідувач складу [PERSON] 11.07.2013 року здійснювала відпуск товарно-матеріальних цінностей товариству з додатковою відповідальністю «Миргородський Хлібозавод» (7 тон борошна вищого ґатунку та 18 тон борошна першого ґатунку) у розмірі 63 083 грн. 33 коп., а також приватному підприємству «Хорольська механізована пекарня» (8,5 тон борошна першого ґатунку) на 20 541 грн. 67 коп. (т.1 а.с. 85,86). У позовній заяві та в судовому засіданні [PERSON] зазначала, що як завідувач складом, вона вела книги складського обліку, в яких відображався рух матеріальних цінностей по складу; бухгалтерією підприємства вівся інший облік матеріальних цінностей, що проходили по складу; крім неї доступ до складу мали й інші особи. Як убачається із матеріалів цивільної справи, відповідно до наказу по ПП «Млин-Михнівці» № 26 від 10 липня 2013 року на підприємстві вирішено провести повну інвентаризацію товарно-матеріальних залишків на складі підприємства станом на 11 липня 2013 року з обов'язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів (т.1 а.с. 55). Із акта інвентаризації від 11 липня 2013 року не випливає, якими саме документами підтверджується недостача товарно-матеріальних цінностей, зберігання яких забезпечувала саме [PERSON], а відповідні інвентаризаційні описи товарно-матеріальних залишків на складі підприємства станом на 11 липня 2013 року у матеріалах справи відсутні та особами, які беруть участь у справі в тому числі і на запит суду від 10.11.2014 року, направлений на виконання вказівок, зазначених в ухвалі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року, не надано. (т.2 а.с. 14-16, 18). Таким чином, в порушення вимог Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 202/412 від 26 серпня 1994 року інвентаризацію було проведено 11 липня 2013 року робочою інвентаризаційною комісією за відсутності матеріально відповідальної особи, яка у день проведення інвентаризації була присутня на роботі та здійснювала відпуск товарно-матеріальних цінностей. За вказаних обставин відповідачем не спростовано, що [PERSON] 11.07.2013 року була весь день на роботі. [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі не притягувалася , з приводу цього від неї роботодавцем пояснення не відбиралися. На виконання вказівок, зазначених в ухвалі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року, судом 10.11.2014 року витребовувалися у ПП «Млин-Михнівці» інвентаризаційні описи товарно-матеріальних залишків на складі підприємства станом на 11 липня 2013 року, однак вказані письмові матеріали суду надано не було як на запит, так і під час всього судового розгляду справи. Із висновку судової економічної експертизи № 881 від 26 вересня 2013 року, проведеної в межах розслідування кримінальної справи, яким встановлено, що нестача продукції на суму 289 529 грн. 30 коп., яку вказано в акті інвентаризації товарів на складі ПП «Млин-Михнівці», документально підтверджується вбачається, що вона проведена за відсутності ведених [PERSON] книг складського обліку. (т.1 а.с. 175-176). Згідно довідки ПП «Млин-Михнівці» від 02.09.2013 року за час роботи на підприємстві з 10.01.2012 року по 24.07.2013 року [PERSON] на посаді завідувача складу , інвентаризація на ввіреному їй складі не проводилася. (т. 1 а.с. 87). Згідно п. 2а договору про повну матеріальну відповідальність від 10.01.2012 року, адміністрація зобов»язувалася створювати [PERSON] умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повної цілісності довірених їй матеріальних цінностей. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили , що на час роботи [PERSON] у ПП «Млин-Михнівці» окремого складського приміщення, куди б доступ мала лише вона, на підприємстві не було. На підприємстві було встановлено, що для забезпечення безперебійного виробництва, коли ПП «Млин-Михнівці» працював у другу зміну, приміщення складу на ключ не закривалося. Згідно довідки ПП «Млин-Михнівці» від 02.09.2013 року, на підприємстві відсутня профспілкова організація. Таким чином, по справі не доведено які ж саме умисні або необережні дії, які давали власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до неї довір'я, було вчинено [PERSON], а тому звільнення [PERSON] із роботи було проведено із порушенням закону. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Суд вважає, що написана [PERSON] заява про звільнення з роботи за власним бажанням не є підставою для відмови в задоволенні позову про поновлення на роботі за обставин, коли вона була звільнена із підприємства з інших підстав та вказане звільнення, як встановлено судом, проведено із порушенням закону. Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поновити [PERSON] на роботі на посаду завідувача складом ПП «Млин-Михнівці». У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України у зв»язку з задоволенням позову, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved