Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що на підтвердження наміру укласти договір купівлі продажу житлового будинку в с. Іваниця, вул. Спартака, 7 Ічнянського району Чернігівської області, вона 13 жовтня 2010 року передала відповідачеві 3 000 доларів США, а 19.11.2013 року ще 1 000 доларів США, а та у свою чергу зобов»язалася виготовити всі необхідні документи, пов»язані з продажем будинку, після виготовлення яких [PERSON] відмовилася від укладення договору купівлі-продажу будинку, наполягаючи на тому, щоб позивач спершу сплатила ще 3\~000 доларів США, тому просила стягнути з відповідача на її користь суму авансу у розмірі 103\~520 грн еквіваленту 4\~000 доларів США та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав, а також просила стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що у 2013 році вона домовилася з позивачем про продаж останній будинку № 7 по вул. Спартака в с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області за 7\~000 доларів США. 13 жовтня 2013 року позивач надала їй завдаток у розмірі 3\~000 доларів США, після чого 19 листопада 2013 року передала їй ще 1\~000 доларів США. У 2016 році вона надала [PERSON] довіреність з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку під спірним будинком, яка була виготовлена у 2017 році, після чого саме позивач відмовилася укладати договір купівлі-продажу будинку, мотивуючи завеликою ціною за його продаж. Крім того, протягом чотирьох років [PERSON] проживала у даному будинку, в якому зробила переобладнання, користувалася земельною ділянкою під ним, за користування якими не проводила оплати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши усі докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що останніу жовтні 2013 року домовилися про купівлю-продаж житлового будинку № 7 по вул. Спартака в с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області. На підтвердження цих намірів, згідно розписки, 13 жовтня 2013 року [PERSON] дала завдаток [PERSON] за купівлю в останньої зазначеного вище будинку у сумі 3\~000 доларів США, а 19 листопада 2013 року передала відповідачеві ще 1\~000 доларів США, яка зобовязалася закінчити оформлення документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 69). Згідно\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 546\~ЦК України\~виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Так як договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами не було укладено, які лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, тому передана [PERSON] відповідачу [PERSON] грошова сума в розмірі 4 000 доларів США, є авансом. Оскільки грошова сума, яка була передана відповідачу, у відповідності з\~ст. 524 ЦК України\~ була визначена еквівалентом в іноземній валюті (доларах США), а позовні вимоги [PERSON] були заявлені у валюті України, тому виходячи з положень ч. 2\~ст. 533 ЦК України, враховуючи суму, що підлягає сплаті у гривнях еквівалентну офіційному курсу долара США, встановленому НБУ\~\~на час подання позову до суду (25,88 грн за 1 долар США), тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 103\~520 грн у рахунок повернення авансу. Суд критично ставиться до пояснень відповідача у частині того, що позивач протягом чотирьох років користувалася її майном, за яке не проводила їй оплату, при цьому зробила переобладнання будинку без її згоди, оскільки це не впливає на розгляд питання щодо стягнення суми авансу, що може стати підставою для звернення до останньої з відповідним позовом. Розподіляючи між сторонами судові витрати, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України суд вважає, що присудженню з відповідача на користь позивача також підлягають документально підтверджені витрати понесені позивачем при сплаті судового збору при подачі позову до суду у розмірі 640 грн (а.с. 1) та 320 грн при сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову (а.с. 20), яка була задоволена (а.с. 33-34).

Outcome: approved