Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 лютого 2021 року їй стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] , яка належить їй та її доньці [PERSON] на праві власності з 10 листопада 1999 року, накладено арешт. Відповідна обставина стала їй відома 04 лютого 2021 року від Першої Київської державної нотаріальної контори, де вона отримала засвідчену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2002, серія АА № 861040, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Постанова від 04.09.2002 винесена відносно стягнення боргу боржника [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу в сумі 84957,75 гривень. Окрім цієї адреси, постанова від 04 вересня 2002 року містить ще 2 адреси боржника [PERSON] , [INFO] : квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Позивачка не знайома з боржником [PERSON] , він ніколи не проживав в квартирі [ADDRESS] . Стягувачем згідно постанови є AT «Державний експортно-імпортний банк України» (ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до перейменування). Позивач не має жодного відношення до стягнення заборгованості з боржника [PERSON] перед ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу в сумі 84957,75 гривень у виконавчих провадженнях. 04.02.2021 позивачка звернулась до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти помилково накладений арешт з квартири [ADDRESS] . Простим поштовим відправленням [PERSON] отримала відповідь про те, що згідно даних програмного забезпечення АРМ АСВП (спецрозділ) у ВДВС відсутні виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, позивачка як власниця вимагає зняття арешту з належного їй нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Дитинчук В.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Солом`янського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Правом на подачу відзиву не скористався. В судове засідання представник відповідача Першої Київської державної нотаріальної контори не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи АТ «Укрексімбанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду письмові пояснення. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Вислухавши представника позивачки та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1999, виданого Шевченківською районною Держадміністрацією відділу приватизації Державного житлового фонду, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 10.11.1999 № 26066, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної, спільної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2002, серія АА № 617130, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , з забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] , а саме кв. [ADDRESS] . Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.03.2021 о 20:25:06 Першою київською державною нотаріальною конторою внесено запис № 1443015, про заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови б/н від 04.09.2002 Відділу державної виконавчої служби Залізничного РУЮ ВДВС. Боржник [PERSON] . Згідно відповіді Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 26381 від 12.02.2021 вбачається, що згідно даних програмного забезпечення АРМ АСВП (спецрозділ) у Відділі ДВС відсутні виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] . Надати більш детальну інформацію стосовно виконавчого провадження по якому винесена постанова б/н 04.09.2002 Відділом державної виконавчої служби Залізничного РУЮ не має можливості, в зв`язку з тим, що виконавчі провадження знищено по закінченню 3-річного терміну зберігання виконавчих проваджень. Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та інших рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII). А за змістом частин першої та другої статті 40 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених Законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. В свою чергу порядок зняття арешту з майна закріплений статтею 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені в частині четвертій вказаної норми Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII). Важливим в даних правовідносинах є те, що стаття 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи. Особливістю ситуації, що розглядається є те, що із скаргою у виконавчому провадженні мають право звернутись сторони виконавчого провадження (стаття 447 ЦПК). Проте згідно із матеріалами справи позивачка не є стороною виконавчого провадження, яке взагалі відсутнє на виконанні у відповідача, що є підставою для вирішення спору із застосуванням положень статті 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Крім того положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 4 ЦПК кожній особі гарантовано право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На думку суду іншої ефективної процедури для захисту прав позивача в даних правовідносинах не передбачено, а тому позовні вимоги слід задовольнити. В підтвердження вказаної позиції суд також звертає увагу на положення Загальної декларації прав людини 1948 року, якою передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). А тому, з врахуванням принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України), саме дана процедура судового розгляду може бути єдиним ефективним засобом по відновленню порушених прав позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved