Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт її постійного проживання разом з чоловіком - [PERSON], померлим 22 лютого 2015 року, на час його смерті за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/3 частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 1955 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від подружнього життя з яким народилася донька [PERSON] (після реєстрації шлюбу «Баркова»). У 1979 році подружжя отримало квартиру за вищевказаною адресою, яку в 1997 році приватизувало. На теперішній час спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності їй, померлому чоловіку та онуку [PERSON] У 2004 році їхній онук придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], де зареєстрував [PERSON] У 2009 році онук придбав квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрував її. Проте, ні вона, ні її чоловік за зареєстрованим місцем проживання не мешкали та продовжували проживати у спірній квартирі. 22 лютого 2015 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є вона з донькою відповідачем у справі, які у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, оскільки позивач вважала, що прийняла спадщину як така, що постійно проживала з чоловіком на час його смерті. На теперішній час позивач вирішила оформити спадкові права після смерті чоловіка, однак, оскільки вона з померлим були зареєстровані за різними адресами, встановити факт її спільного проживання з чоловіком на час його смерті та визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку. В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась, проте присутній її представник [PERSON]Л, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище. Також, представник позивача зазначала, що подружжя [PERSON] ніколи не розлучалося, з 1979 року проживало у приватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS], медичну допомогу та пенсію отримувало саме за цією адресою, а тому є всі підстави для встановлення факту їхнього спільного проживання та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Крім того, представник позивача пояснила, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] або претендували на її прийняття, відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що частка квартири після її батька переходить у спадок до матері. Також, відповідач зазначала, що не бажає приймати спадщину та просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Представник третьої особи Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 1955 року [PERSON] та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу «Сухомлин») у [PERSON] районному у м. Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 887 ([PERSON] районного у м. Харкові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану від 20 грудня 2016 року № 2298/15.7-04-04, відмітка про реєстрацію шлюбу у паспорті позивача). З 1979 року подружжя [PERSON] зареєстровано у квартирі за адресою: [ADDRESS], з 1992 року за вказаною адресою також зареєстровано їхнього онука [PERSON] Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 2136, наданої 19 липня 2016 року дільницею № 52 КП «Жилкомсервіс», 11 серпня 2004 року [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS]; 29 липня 2009 року [PERSON] знято з реєстрації за вищевказаною адресою. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1997 року № 8-97-110-621-Р, а також підтверджується листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 986/3 від 22 листопада 2016 року, квартира за адресою: [ADDRESS], приватизована та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на те, що сторонами не надано відомостей про зміну рівності часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру, судом встановлено, що належна [PERSON] частка складає 1/3. 22 лютого 2015 року [PERSON] помер, про що 23 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 3018 (Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ВЛ № 484937). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки спірної квартири. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є сторони по справі дружина померлого [PERSON] та його дочка - відповідач по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище «Сухомлин»). Згідно листа Завідувача Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] № 3555/01-16 від 25 жовтня 2016 року, після [PERSON], померлого 22 лютого 2015 року, згідно спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ, книг обліку і реєстрації спадкових справ за період з 22 лютого 2015 року по теперішній час спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за законом, за заповітом або свідоцтва про право власності не видавалися. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON], оскільки спадкодавець на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], а спадкоємцем не надано доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] з 2004 року зареєстрований за адресою: [INFO], (колишня [ADDRESS]), [PERSON] з 2009 року зареєстрована за адресою: [INFO], але подружжя постійно проживало разом у спірній квартирі, ніколи з неї не виселялося, за місцем реєстрації або окремо один від одного не проживало. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами. Згідно повідомлення УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова від 19 вересня 2016 року № 9261/3402, [PERSON] перебуває на обліку пенсійного фонду з 16 травня 1986 року, зареєстрована та отримує пенсію за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] перебував на обліку пенсійного фонду з 16 листопада 1979 року по день смерті 22 лютого 2015 року, був зареєстрований та отримував пенсію за вищевказаною адресою. Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 3» від 15 серпня 2016 року № 686, [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], але прописана за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом лікарів поліклініки з приводу кола захворювань, відвідується та оглядається лікарями вдома. Згідно повідомлення цього ж закладу охорони здоровя від 13 жовтня 2016 року № 855, [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS], але прописаний був за адресою: [ADDRESS], знаходився під наглядом лікарів поліклініки з 04 вересня 2008 року як нетранспортабельний з приводу кола захворювань, оглядався вдома дільничим лікарем терапевтом. Крім письмових доказів, факт постійного проживання позивача разом з померлим чоловіком за адресою: [ADDRESS], підтверджується поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні. Так, [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та проживає за адресою: [INFO]. Будинок № 250-В по проспекту Московському в м. Харкові заселявся одночасно, квартири подружжя [PERSON] та вона отримали у 1979 році. [PERSON] особисто знає позивача та її померлого чоловіка, бувала у них вдома та їй відомо, що подружжя ніколи не розлучалося, вони постійно проживали разом у [INFO], позивач доглядала свого паралізованого чоловіка до його смерті. На теперішній час позивач продовжує проживати у спірній квартирі, дуже погано пересувається, нікуди не виходить. [PERSON], допитана в якості свідка, яка проживає за адресою: [INFO], також пояснила, що з 1979 року по день смерті [PERSON] подружжя [PERSON] проживало разом за адресою: [ADDRESS]. Позивач до самої смерті доглядала свого чоловіка, після його смерті залишається проживати у спірній квартирі. Місце проживання подружжя з 1979 року ніколи не змінювало, лікарі відвідували їх саме за цією адресою. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] на час смерті чоловіка 22 лютого 2015 року постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Вказаний факт має бути встановлений для реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з встановлених обставин, суд вважає [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час його смерті за адресою: [ADDRESS], та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved