Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а саме про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом І групи з дитинства, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Свої вимоги мотивує тим, що 22.08.2005 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 150,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.07.2005 року. З вказаного часу по сьогоднішній день розмір аліментів не змінювався. Син є інвалідом І групи з дитинства, непрацездатний, а ціни на продукти харчування та комунальні послуги систематично зростають, сума аліментів не відповідає матеріальному рівню життя. Додаткової матеріальної допомоги для утримання сина відповідач не надає, [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та догляді. Хоч офіційно відповідач не працює, однак має періодичні заробітки у формі нерегулярного, періодичного доходу, систематично виїжджає на заробітки за кордон й відповідно до ст. 198 СК України повинен брати участь в утриманні повнолітнього непрацездатного сина. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що батько [PERSON] проживає окремо від них. Враховуючи, те що її син є хворіє, є інвалідом І групи з дитинства, а тому є непрацездатним і потребує додаткових коштів для проведення лікування та для забезпечення належних умов проживання, [PERSON] позбавлена можливості повноцінно працювати, щоб самостійно забезпечити достатній рівень для утримання сина. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили частково та пояснили, що відповідач не працює, не має змоги платити саме таку суму аліментів. При цьому вважають, що розмір аліментів може бути збільшений до 300,00 грн. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ФМ № 840050 від 08.09.2087 року. Також судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом І групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серії ААБ №187813. Згідно з виписки з історії хвороби № 10692/03 [PERSON] має діагноз: стійкі наслідки перенесеного ДЦП з спастичним тетрапарезом, більш вираженим в руках, дизартрією, розгинальними контрактурами правої руки та згинальними контрактурами лівої руки, втратою функції обох кистей та вираженим порушенням функцій нижніх кінцівок та ходи, інтелектуальною недостатністю до степені легкої дебільності. НЦД по змішаному типу. Ангіопатія судин сітківки. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 150,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.07.2005 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоровя та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст. 182, 200 СК України). При цьому законом не передбачено, що від обовязку по утриманню своїх непрацездатних дітей звільняються батьки. До того ж майновий стан батьків при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей враховується тільки при визначенні розміру стягнень та не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Як передбачено ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Аналогічно в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Заперечуючи проти позову сторона відповідача вказала на те, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ФМ від 22.10.2001 року, [PERSON] одружений з [PERSON] При цьому згідно з довідкою № 009171 [PERSON] має визначену групу інвалідності. Разом з тим судом також встановлено, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01.01.2015 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить 1247,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, хоч і офіційно не працює, проте має нерегулярний дохід, а тому поряд із матірю несе обовязок із утримання повнолітнього непрацездатного сина, який є інвалідом І групи, потребує додаткових коштів для проведення лікування та для забезпечення належних умов проживання, а тому з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184, 192 СК України, є підстави для збільшення розміру аліментів. Також враховує незначний розмір аліментів, визначений рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2005 року, порівняно з визначеним законом прожитковим мінімумом, твердження відповідача про те, що він одружений та на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом, а також той факт, що [PERSON] взагалі не має можливості працевлаштуватися, так як змушена постійно доглядати сина, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: partial