Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Житомирський лікеро-горілчаний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15 897,21 грн. Позов обґрунтовує тим, що з 18.06.2019 року працювала на посаді продавця продовольчих товарів 5 розряду фірмового магазину № 18 ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод. 31.12.2019 р. була звільнена з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу №187 від 26.12.2019 року, однак з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 21 642,37 грн. Повний розрахунок з нею був проведений 28.01.2020 року, а тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 15 897,21 грн. за 17 робочих днів. Ухвалою суду від 13.02.2020 р по справі було спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. 05.03.2020 року представником відповідача на адресу суду було надіслано відзив на позовну заяву. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та вказав на невірність розрахунку позивача. Зазначає, що для розрахунку затримки виплати заробітної плати потрібно враховувати заробітну плату за останні два місяці що передували звільненню, а саме жовтень та листопад, оскільки позивач була звільнена в грудні. Також, відповідно до наказу по підприємству №243 від 27.12.2019 року на підприємстві з 30.12.2019 року по 15.01.2020 рік установлені вихідні дні, а тому потрібно брати до розрахунку не 17 робочих днів, а 8 робочих днів з 16.01.2020 по 28.01.2020 рік. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. [PERSON] з 18.06.2019 року працювала на посаді продавця продовольчих товарів 5 розряду фірмового магазину № 18 ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод. 31.12.2019 р. була звільнена з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу №187 від 26.12.2019 року. Повний розрахунок з позивачкою був проведений 28.01.2020 року. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 р.4 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Таким чином, розраховуючи заробітну плату за один робочий день необхідно взяти 2 останні календарні місяці, що передували звільненню (31.12.2019 р.), тобто жовтень 2019 та листопад 2019 р. Відповідно до довідки №10 від 16.01.2020 року заробітна плата складає у жовтні - 7 703,33 грн. та у листопаді - 8 245,33 грн. (а.с.21). Загальна кількість робочих днів у жовтні 16 та у листопаді 16 день, всього 32 дні (7703,33+8245,33)/32=498,40 грн. - середня заробітна плата за один робочий день. Із часу затримки виплати заробітної плати до моменту виплати пройшло 8 робочих днів, оскільки відповідно до наказу по підприємству №243 від 27.12.2019 року на підприємстві з 30.12.2019 року по 15.01.2020 рік установлені вихідні дні (а.с.34). Виходячи з цього заробітна плата за час затримки виплати заробітної плати при звільнення працівника = 8*498,40=9 987,20 грн. Враховуючи вищевикладене, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial