Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Авентус Україна», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в якому просить: визнати Договір позики № 2008757 від 20.02.2020 року укладений між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» недійсним. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 2008757 від 20.02.2020 року, відповідно до якого нею було отримано позику, однак позивач вважає, що укладений договір є недійсним. Так, ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, нею не було підписано даний договір. Відповідачем не повідомлено їй письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що їй, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і її було введено в оману при отриманні кредитних послуг, відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Крім того, позивач вважає, що договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики. Позивач зазначає, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений між ним та відповідачем містить ознаки Кредитного договору, а також вказує, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотних умов договору, а саме щодо розрахунку відсоткової ставки за користування кредитом та непомірно великого розміру відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання, натомість йому було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків). Також, при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на умовах фактично відомих лише відповідачу. Розмір нарахований відсотків за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Крім того, вказував на порушення положень законодавства України, зокрема ст.ст. 202, 203, 205, 207, 208, 215, 216, 638, 1046, 1047, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронне кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів» щодо умов кредитного договору. Зазначені порушення з боку відповідача змусили позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 31.12.2020 року вказану позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про захист прав споживачів було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив проти позову. 16.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Авентус Україна» на позов про захист прав соживача. У своєму відзиві представник відповідача просив поновити пропущений строк на подання відзиву та виконання ухвали про витребування документів та злучити до участі у справі ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Крім того, просить проводити розгляд справи без представника відповідача. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 30.03.2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача та її представника за наявними в справі матеріалами. Представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, 16.03.2021 року надав до суду відзив на позов, в якому просить розгляд справи провести без участі відповідача та його представника, позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що позов є необгунтованими, завідомо безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер. Вказує, що позивач є клієнтом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з 06.06.2019 року, та до оспорюваного договору, укладала ще кредитні договори, зобов`язання за якими належним чином виконала. Зазначає, що перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитися з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією викладеною цих правилах, при цьому повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Так, 20.02.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 2008757 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було надано позивачу кошти в розмірі 8000,00 гривень на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатні проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомого Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб сайт Товариства або Мобільний додаток. Переказ коштів, здійснено 20.02.2020 року, шляхом перерахування на банківську картку Клієнт № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», яку було вказано особисто Клієнтом в заяві про отримання Кредиту. Кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М997846, 20.02.2020 15:41:39 / [PERSON] /». зазначає, що враховуючи викладене, та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір, Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», яку Клієнт вказав при заповненні заявки па отримання кредиту. Представник відповідача зазначає, що позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, та протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору, а навпаки на підтвердження/визнання умов кредитного договору, позивачем було здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості. Представник третьої особи ТОФ ФК «Кредит-Капітал» у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, 05.05.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що проти позову заперечують в повному обсязі, вважаючи позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що 20.02.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2008757, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти в сумі 8 000 грн. Строк кредиту: 30 днів з 20.02.2020 року, дата повернення кредиту: 20.04.2020 року. 24.12.2020 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК«Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року. Зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №2008757 від 20.02.2020 року було передано ТОФ ФК «Кредит-Капітал» від первинного кредитора ТзОВ «Авентус Україна» згідно з договором відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30.10.2020 року, тобто після отримання права вимоги до позивача, ТОФ ФК «Кредит-Капітал» жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Враховуючи вищевикладене, просить ухвалити рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Судом встановлено, що 20.02.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] було укладено Договір № 2008757 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало позивачу кошти в розмірі 8 000,00 гривень на умовах, встановлених Договором. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, який був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також додатків до нього та витягу з реєстру боржників, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором № 2008757 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 20.02.2020 року, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та ст. 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п.п. 2 п. 9.8 оспорюваного кредитного договору, споживач підтверджує, що він ознайомлений, з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними зобов`язується неухильно їх дотримуватись/а.с.47/. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 УК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що договір між сторонами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через Особистий кабінет на Веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було надіслано позивачеві за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатору вигляді СМС-коду, який позивачем і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт товариства за допомогою Логіна і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Тобто, матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладено з використанням електронного підпису, що відповідає положенням статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»та положенням ст. 205 ЦК України. Крім того, як вбачається з п. 10 договору про надання фінансового кредиту, він містить персональні дані [PERSON] , зокрема, її паспортні дані та номер картки платника податків, які відповідають відомостям її паспорта та картки платника податків, копії яких містяться в матеріалах справи. Як вбачається з копії листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вих. № 4515-ВП від 11.03.2021 року наданого у відповідь на запит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що відповідно до договору ВП -200417-1 від 20.04.2017 року 20.02.2020 року було здійснено за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перекази коштів на суму 8000,00 грн. на картку клієнта /а.с.64/. Крім того, з картки обліку інформації за укладеним договором № 2008757 від 20.02.2020 року позивачем було здійснено платіж 21.03.2020 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що свідчить про визнання останнім умов кредитного договору/а.с.61/. Із вище викладеного суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладання такого договору, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що відповідач при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику. В свою чергу, відповідачем у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно умов кредитування, зазначених у договорі. Позивач не мав претензій стосовно умов кредитного договору при його укладенні. Отже, дії відповідача не містять ознак нечесної підприємницької практики. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався, а навпаки, частково виконав зобов`язання за договором. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновків, що позивач ознайомився та погодився на умови кредитного договору, що підтверджується електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що дозволяє дійти висновку, що позивач будучи повнолітньою, дієздатною особою в повній мірі розумів взяття на себе зобов`язань та настання наслідків за їх не виконання. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору. Таким чином, кредитний договір укладений у спосіб і у формі, що не суперечать чинному законодавству. В кредитному договорі передбачені всі права та обов`язки сторін, умови щодо його виконання, а також умови його припинення. Позивач добровільно погодився на укладення спірного правочину на встановлених відповідачем умовах і, починаючи з 2020 року почала користуватись кредитними коштами, не оскаржувала договір до 2021 року та не порушувала питання про розірвання договору, а отже, не вважала його неукладеним або недійсним. Щодо посилань на нечесну підприємницьку діяльність, суд зазначає, що дії відповідача спрямовані на повернення коштів, які не свідчать про порушення законодавства, а дії позивача свідчать про не бажання виконувати умови договору, а протилежного позивач не довів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності за правилами ст.89 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердив факту не підписання ним електронним підписом оспорюваного договору та не надходження від відповідача на його рахунок грошових коштів за цим договором. Крім того, судом не встановлено порушення відповідачем при укладенні оспорюваного договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів». А тому, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed