Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на час навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох дітей, зокрема, сина [PERSON] , який навчається у Житомирському Поліському національному університеті на ІІ курсі факультету «Ветеринарна медицина». За словами [PERSON] , відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, разом з тим вона сама забезпечити сину належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не в змозі, натомість відповідач працездатний, займає посаду лікар-акушер-гінеколог та відповідно отримує заробітну плату. З огляду на викладене у позові, [PERSON] просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися батьком на утримання сина до закінчення навчання. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г. від 27.10.2020 року у зазначеній справі відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог відзиву відповідач зазначив, що працює лікарем та його середньомісячна заробітна плата без вирахування податків становить 7 850,64 грн. на п`ятьох членів сім`ї. На його утриманні в даний час перебувають четверо непрацездатних осіб - дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та троє неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що враховуючи місячний дохід на сім`ю з п`яти чоловік, де працездатним є лише він, коштів явно не вистачає на придбання самого необхідного для проживання - продуктів та одягу. Відповідач звертає увагу у відзиві, що позивачем нічим не підтверджені вказані у позові вимоги та не надано доказів того, що батько може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Також просить суд врахувати, що позивач та повнолітній син [PERSON] матеріально забезпечені, позивач отримує заробітну плату в середньому 20 тис. грн., отже дохід повнолітнього сина набагато перевищує дохід його та членів його сім`ї. Крім того, син навчається за рахунок коштів державного бюджету. 02.02.2021 на адресу суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив, у якій позивач звернула увагу, що доводи відзиву відповідача про те, що на його утриманні знаходиться теперішня дружина та троє неповнолітніх дітей не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , неповнолітня дочка дружини відповідача [PERSON] , [INFO] , відповідачем не усиновлена та відповідно не перебуває на його утриманні. Крім того, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також і своїй повнолітній дитині [PERSON] , який її потребує. Відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, дружина відповідача перебуває у декретній відпустці та також отримує відповідні виплати на малолітніх дітей, які хоча і є незначними, але стабільними. Крім того, відповідач отримав у спадщину після смерті матері домоволодіння, яке знаходиться у м. Новоград-Волинський. Син жодного доходу не має, оскільки навчається на стаціонарі, щоденні потреби, зокрема, одяг, харчування, навчальні посібники, участь у додаткових семінарах для покращення та вдосконалення своїх знань, потребують значних коштів, а тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. 22.03.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира. Як вбачається з копії довідки №20-161 від 14.09.2020 року, [PERSON] навчається на ІІ курсі факультету ветеринарної медицини денної форми навчання Житомирського національного агроекологічного університету ІV рівня акредитації. Термін навчання складає із 01.09.2019 року по 30.06.2025 року. Навчається за рахунок коштів державного бюджету. Син сторін проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою ОСББ «Покровська 20А» за вих.№01/09 від 01.09.2020 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі, в якому просить встановити позивач. В свою чергу у матеріалах справи наявна довідка №000000006 від 19.01.2021 року, видана [PERSON] про те, що вона працює в КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради з 30.06.2018 року та на даний момент займає посаду лікар-педіатр, дохід за період з 01.10.2020 року по 30.11.2020 року склав 49 436,42 грн. Натомість, з довідки №40 від 04.12.2020 року, виданої [PERSON] , вбачається, що він працює в КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» ЖМР на посаді лікар-акушер-гінеколог та його середній заробіток за 2020 рік складає 7 850,64 грн. Крім того, у позовній заяві відсутнє обґрунтування у зв`язку з чим повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, тобто які витрати у зв`язку з навчанням він несе (на проживання, харчування, підручники тощо), як і не вказано чи отримує він стипендію та в якому розмірі. Єдиною підставою позовних вимог є те, що позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя сина. [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надала суду доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, має у власності рухоме або нерухоме майно. Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки сам отримує невелику заробітну плату та має інших утриманців.

Outcome: dismissed