Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказує, що 18 липня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 08 грудня 2005 року було розірвано. Від даного шлюбу вона з відповідачем має спільну дитину - дочку [PERSON]. Вказує, що донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Крім того для належного розвитку доньки вона повинна витрачати кошти на лікування, предмети для школи, гуртки, харчування та одяг. Стверджує, що відповідач добровільної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти не сплачує, дитиною не цікавиться та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по її вихованню. А тому просить суд: - збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у твердій грошовій сумі, розміром 600 грн. щомісячно і до досягнення дочкою повноліття.; - позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному об'ємі та просять його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дитина його і він не згідний на позбавлення батьківських прав, а також не має змоги сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Представник служби у справах дітей просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення по слідуючих підставах. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2003 року. Шлюб між ними 08 грудня 2005 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2005 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] 1/4 частину його доходу (заробітку) щомісячно. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено чи збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0398370, [PERSON] є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до 01.02.2016 року. Згідно копії епікризів № 6592, 8805, з яких вбачається, що у [PERSON] активні розгинальні рухи в променево - зап`ясному суглобі відсутні, пасивні збереженні. На підставі чого і призначено лікування. Враховуючи, що відповідач є інвалідом третьої групи, офіційно не працює та лікується, через що він не має змоги сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Тому у задоволенні позову у частині зміни та збільшення розміру стягнення аліментів слід відмовити. Що стосується чатини позову про позбавлення батьківських прав то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, відповідач за 2013 рік сплатив аліменти за листопад та грудень та не вповному обсязі, а за 2014 рік сплачував щомісячно, однак не вповному обсязі. Станом на 31.03.2015 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 4 944 грн. 90 коп. Дубенська райдержадміністрація у своєму висновку від 31.03.2015 року вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Твердження позивачки про те, що відповідач не цікавиться дитиною та не виконує обов'язків по її вихованню були підтверджені допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка показала, що часто буває у гостях у позивачки, однак ніколи не бачила щоб відповідач приходив до дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини згідно п.2 ст.164 СК України є підставою позбавлення батьківських прав. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що батько неповнолітньої доньки [PERSON], не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, не проявляє батьківської турботи, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Outcome: approved