Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської центральної районної лікарні, Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, третя особа - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про витребування майна з чужого незаконного володіння. У ході розгляду справи позивачка надала уточнену позовну заяву до Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, Комунального закладу «Білгород-Дністровська міжрайонна багатопрофільна лікарня», виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» про визнання не чинними дій Державного реєстратора щодо прийняття рішення про реєстрацію та видачі Свідоцтва про право власності, зобов`язання виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області виключити із опису об`єктів нерухомого майна, визнання не чинними дій службових осіб Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» по інвентаризації, зміні юридичної адреси та виготовленню технічного паспорту на майстерню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] адвокат в її інтересах Шаркевич В.Т. , підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити їх з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, додатково пояснили наступне. Щодо позовних вимог в частині визнання нечинними дій державного реєстратора щодо прийняття рішення про реєстрацію майстерні пояснили, що вважають дії державного реєстратора не чинними оскільки спірна реєстрація майстерні була проведена особою, яка не мала відповідних на це повноважень, тобто в довіреності особи, яка здійснювала подачу документів на реєстрацію, відсутні повноваження на здійснення реєстрації, також вказали, що у зв`язку з тим, що дана справа щодо спірного об`єкта нерухомого майна перебуває у провадженні суду, державний реєстратор не мав права здійснювати реєстрацію. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області виключити з опису об`єктів нерухомого майна і відповідного Витягу спірну майстерню літ. «П», яка розташована за адресою : [ADDRESS] , то пояснили, що вважають ці вимоги похідними від першого пункту позовних вимог - тобто, якщо дії державного реєстратора є нечинними щодо проведеної реєстрації, то , відповідно, ця реєстрація має бути скасована. Від третього пункту уточнених позовних вимог - щодо витребування належного позивачці майна - майстерні літ. «П», яка розташована за адресою : [ADDRESS] , позивач відмовилась у судовому засіданні, про що написала відповідну заяву, яка мається у матеріалах справи. Щодо четвертого пункту уточнених позовних вимог - визнання нечинними дій службових осіб Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» щодо проведення інвентаризації, зміни юридичної адреси, та визнання виготовленого технічного паспорту недійсним пояснили, що вважають дії службових осіб Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» нечинними через те, що ними була проведена інвентаризація на замовлення [PERSON] , однак, технічний паспорт позивачці не був виданий, також вказали, що службові особи Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не мали права змінювати юридичну адресу спірної будівлі. Представник відповідача - Білгород-Дністровської районної ради Одеської області Берлінський О.А. у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Раніше надавав до суду заперечення та надавав суду пояснення, згідно яких просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав. Так, представник Білгород-Дністровської районної ради Одеської області вказує, що відповідно до статей 386,387 Цивільного кодексу України за захистом свого порушеного права може звернутися лише власник майна. Стаття 182 Цивільного кодексу України зазначає що, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Положення статті 331 цивільного кодексу України закріплюють, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статей 10,60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В підтвердження свого права власності на сарай [PERSON] було надано копію рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 16 січня 1997 року. Відповідно до копії зазначеного рішення в кості [PERSON] було залишено у власності сарай розміром 15,0x2,5 і почате будівництво гаражу розміром 6,0x4,0 м. 27 березня 2014 року представником КП « Білгород-Дністровське БТІ» в рамках судової справи було надано інвентаризаційну справу по домоволодінню [ADDRESS] . На ст. 82 інвентаризаційної справи міститься рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради 16 січня 1997 року (номер в самому рішенні не зазначено) «Об оставлении в собственности самовольных построек гражданам города» - далі по тексту рішення з матеріалів інвентаризаційної справи. Копія рішення поданого [PERSON] і рішення в інвентаризаційній справі мають ряд розбіжностей арифметичного та схематичного характеру, хоча по суті є одним і тим же рішенням. Зокрема, в копії рішення поданого [PERSON] зазначається «сарай розміром 15,0 х 2,5 м», а в рішенні інвентаризаційної справи «сарай розміром 5,0 х 2,5 м». Окрім того є розбіжності в плані забудови земельної ділянки, який є невід`ємною частиною рішення. Відповідно до абрисів домоволодіння [ADDRESS] ( ст. 84,150,293 матеріалів інвентаризаційної справи по домоволодінню [ADDRESS] ) сарай, який є предметом спору не входить до володіння [ADDRESS]. Згідно листа КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 16.05.2013 року №777 (ст. 323 матеріалів інвентаризаційної справи по володінню [ADDRESS]) провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт на сарай не представляється можливим у зв`язку з тим, що приміщення сараю не входить до поштової адреси [ADDRESS] , а є столярною майстерню КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня». Вище наведені факти дають підстави ставити під сумнів відповідність копії рішення виконавчого комітету поданого [PERSON] оригіналу зазначеного рішення. Окрім цього, вказує, що з рішення, що міститься в рамках інвентаризаційної справи випливає, що у власності [PERSON] знаходиться зовсім інша споруда яка не є предметом даного судового спору. Далі вказує, що позивачем заявлено вимогу про визнання не чинними дії службових осіб КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації». Зазначеним технічним паспортом було проведено технічну інвентаризацію предмету спору та встановлено факт того, що дана будівля знаходиться за адресою [ADDRESS] , а не як заявлено в позовній заяві [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За даними технічного паспорту зазначена будівля має розмір 14,5 м х 5,6 м, а в копії рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 16.01.1997 року наданої [PERSON] разом з позовною заявою зазначено 15,0мх2,5м (а в тому ж самому рішенні що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи по домоволодінню [ADDRESS] значаться розміри 5,0мх2,5м). Розбіжності в зазначених розмірах [PERSON] представник відповідача пояснює фактом здійснення перебудови цієї будівлі в період з 1997 року по даний момент. Проте дане твердження взагалі не піддається жодній критиці, оскільки жодних перебудов в цей часовий відрізок не проводилося. Окрім цього, зі сторони квартири [PERSON] ( [ADDRESS] ) взагалі навіть немає входу до цієї будівлі, а вхід є лише з протилежної сторони - КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» ([ADDRESS]), що підтверджується технічним паспортом. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог законодавства. Проте всупереч вище наведеній нормі закону та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] не було вказано які саме вимоги законодавства було порушено під час виготовлення технічного паспорту. Вказує, що посилання [PERSON] , на те що, технічна інвентаризація була проведена не на замовлення [PERSON] , а на замовлення КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» не відповідає вимогам чинного законодавства. Порядок проведення технічної інвентаризації регулюється Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001. Зазначеним нормативно-правовим актом не визначено чіткий перелік осіб, що мають право виступати замовниками технічної інвентаризації. Проте системний аналіз норм законодавства дає право стверджувати, що замовником технічної інвентаризації може виступати будь яка зацікавлена особа. А оскільки, КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» є законним володільцем та балансоутримувачем предмету спору, тому вона мала право виступити замовником технічної інвентаризації. Представник відповідача - Комунального закладу «Білгород-Дністровська міжрайонна багатопрофільна лікарня» у судовому засіданні пояснила, що у разі , якщо позивачка обґрунтує, підтвердить та доведе свої позовні вимоги у суді, то вона, як представник відповідача погодиться з ними. В судове засідання представник відповідача - Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток, причину своєї неявки суду не повідомляли, будь-яких заяв на адресу суду не надавали. В судовому засіданні представник відповідача - Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» Фарсян І.А. пояснила, що ретельно вивчивши матеріали інвентарних справ на домоволодіння № 4 та [ADDRESS] вона стверджує, що рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 16.01.1997 року , в якому за позивачкою залишено у власності сарай та розпочате будівництво гаражу, взагалі не відноситься до спірної будівлі, яка є предметом даного спору, а стосується зовсім інших будівель, які знаходяться всередині двору, а сарай,який є предметом даного спору знаходиться на межі між домоволодіннями №4 та № 8 . Тобто, вказала, що жодних правових підстав володіння сараєм, який є предметом даного спору, у позивачки не має. Позивачка - [PERSON] згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння 02 липня 1991 року є власником 37/100 частин домоволодіння за адресою : [ADDRESS] . Згідно цього договору, придбані позивачкою 37/100 частин домоволодіння складаються з : житлового будинку площею 125. 7 кв.м.; у постійне користування позиваки переходять : 4,5 - житлові кімнати, 6 - житлова кімната. 3-кухня, 7 - коридор. сені літ. «а», у підвалі «а1», Ѕ коридору літ. 2-1, в загальному користуванні споруди літ. 1-3. Тобто, спірний сарай не увійшов до вказаного договору купівлі-продажу. Також, у судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивачка - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0597 га кадастровий номер [NUMBER] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.03.2012 року. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що у період з 1961 по 1985 роки вона проживала за адресою : [ADDRESS] . Позивачку - [PERSON] вона знає, оскільки остання проживала у будинку навпроти спірного двору. Також пояснила, що жодних будівель у період, коли вона проживала у цьому дворі, там не було, у кінці двору росла лише трава, та був лише один туалет. Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона 10 років працює головним бухгалтером Центральної Районної лікарні. Також пояснила, що приблизно 6 чи 7 років назад лікарня користувалась майстернею позивачки [PERSON] , за що позивачка [PERSON] була підключена до комунікацій ЦРЛ. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона тривалий час добре знає [PERSON] , вони товаришували родинами, та у 1971 році разом приймали участь у будівництві ними підсобного приміщення по [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що її чоловік - [PERSON] тривалий час працював на посаді першого заступника головного лікаря Білгород-Дністровської центральної районної лікарні, і їй відомо, що до 1972 року жодних столярних майстерень на території лікарні не було. Коли велось будівництво лікарні, знадобилось приміщення майстерні, і [PERSON] надала тимчасово лікарні свою майстерню у користування, за що вона була підключена до комунікацій центральної районної лікарні. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він обіймає посаду головного лікаря центральної районної лікарні, Також пояснив, що [PERSON] проживає поруч із лікарнею, є їх сусідкою. Як йому відомо, у неї був договір з [PERSON] , який на той час обіймав посаду головного лікаря про те, що районна лікарня орендувала у [PERSON] приміщення, за що лікарня платила [PERSON] орендну плату. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані сторонами докази, заслухавши сторін та їх представників, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 1991 року є власником 37/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно вказаного договору, придбані [PERSON] 37/100 частин домоволодіння складається в цілому : житлового будинку житловою площею 125,7 кв.м., споруд; у постійне користування [PERSON] перейшли приміщення : 4.5 - житлові кімнати, 6 - житлова кімната, 3-кцхня, 7 - коридор, сені літ. «а»,у підвалі літ. «а2 - ІІІ, Ѕ частина коридору літ. 2-1, у загальному користуванні споруди літ.1-3. Тобто, спірне приміщення не увійшло до вказаного договору,та, відповідно, до споруд, на які визнано право власності за [PERSON] . За положенням ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Матеріальний аспект захисту охоплює також положення гл.3 ЦК України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів. Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, подано в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес «треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально правовим засадам». Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права та припинення дій, які порушують це право. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з відсутністю факту порушення відповідного права. Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку про наявність у позивача цивільного інтересу та прав, які потребують судового захисту. Першим пунктом уточнених позовних вимог позивачки є визнання нечинними дій державного реєстратора Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області по прийняттю рішення про реєстрацію майстерні літ. «П» по [ADDRESS] та видачі Свідоцтва про право власності на цю майстерню на ім`я Білгород-Дністровської районної ради. Позовні вимоги в цій частині, тобто нечинність дій реєстратора позивач обґрунтовує тим, що державний реєстратор не мала права здійснювати реєстраціє вказаної майстерні у зв`язку з тим, що дана справа перебуває у провадженні суду, а також тим, що у особи, яка подала документи на здійснення реєстрації не має повноважень на вчинення таких дій, тобто реєстраційні дії здійсненні неповноважною особою. Щодо позовних вимог в цій частині суд зазначає наступне. Будь-яких ухвал про забезпечення позову у ході розгляду цієї справи судом не було ухвалено, тобто арешти або заборона на вчинення будь-який реєстраційний дій відсутня. Само по собі перебування справи у провадженні суду не є перешкодою та обставиною, яка унеможливлює проведення вказаної реєстрації. Щодо тверджень позивача про відсутність повноважень на здійснення реєстрації. суд зазначає наступне. Як вбачається з копії реєстраційної справи № 785863551103 щодо реєстрації прав важності на спірну майстерню літ. «П», яка надана на ухвалу суду, заяву про державну реєстрацію та відповідній пакет документів для здійснення реєстрації були подані до реєстраційної служби Берлінським Олександром Олександровичем - представником Білгород-Дністровської районної ради за довіреністю, копія якої міститься у матеріалах справи (т. 3 а.с. 6). Як вбачається з цієї довіреності, (строк дії якої до 31 грудня 2015 року), Білгород-Дністровська районна рада уповноважила головного спеціаліста-юриста Білгород-Дністровської районної ради Берлінського Олександра Олександровича бути представником з усіма належними для того повноваженнями в усіх без винятку установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування (в тому числі в органах державної влади та управліннях, органах державної виконавчої служби та перед фізичними особами, в органах юстиції, органах нотаріату України. в органах державної виконавчої служби, в органах прокуратури, у інших правоохоронних органах України, в судах будь-якої інстанції по всіх категоріях справ з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі, та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову повністю, або частково, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови) суду, подання виконавчого документа до стягнення, одержання присудженого майна або грошей. Таким чином, суд приходить до висновку, що представник Білгород-Дністровської районної ради Одеської області діяв у межах повноважень, наданих йому, і відповідно, державним реєстратором було правомірно прийнято вказані документи та проведена відповідна реєстрація. Тобто, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенні не підлягають. Що стосується другого пункту уточнених позовних вимог позивача щодо зобов`язання виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області виключити із опису об`єкта нерухомого майна і Витягу з Державного реєстру речових прав право власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію право власності за Білгород-Дністровською районною радою Одеської області на майстерні літ. «П», то, оскільки ця вимога є похідною від вимоги щодо визнання дій державного реєстратора нечинними, то, оскільки суд дійшов висновку про правомірність дій державного реєстратора, суд вважає за необхідне у задоволенні цієї позовної вимоги також відмовити. Третім пунктом уточнених позовних вимог позивачем заявлено витребування належного позивачці на праві власності майна з чужого незаконного володіння, на підтвердження чого, серед іншого, свідки надавали пояснення щодо будівництва позивачкою та її чоловіком спірного об`єкта нерухомого майна. Однак, оскільки від цього пункту уточнених позовних вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння позивач відмовився у судовому засіданні, про що написав відповідну заяву, позовні вимоги судом в ці частині не досліджуються та правова оцінка їм судом не надається. Четвертим пунктом уточнених позовних вимог позивача є визнання нечинними дій службових осіб Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» по проведенню інвентаризації, зміні юридичної адреси, та виготовленню технічного паспорту на майстерню літ. «П» за адресою : [ADDRESS] , та визнання недійсним цього технічного паспорту. Щодо позовних вимог в цій частині судом встановлено наступне. Порядок проведення технічної інвентаризації регулюється Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001 року. Згідно п.2 вказаної Інструкції, замовник технічної інвентаризації (далі - замовник) - власник об`єкта нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки), об`єкта незавершеного будівництва; замовник будівництва; особа, яка має право на спадщину (за запитом нотаріуса); особа, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт; орган, уповноважений управляти майном (у тому числі житлово-будівельні, дачні та гаражні кооперативи, садові товариства). КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня», на балансі якої перебуває дане спірне майно, звернулось із відповідною заявою до КП «Білгород-Дністровське БТІ» про проведення інвентаризації, яка і була проведена, та, відповідно, був виготовлений технічний паспорт. Таким чином, у відповідності до п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001 року, на замовлення особи, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, здійснило замовлення на проведення інвентаризації, яка і була проведена. Згідно відповіді начальника КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 777 від 16.05.201 року, наданої [PERSON] , провести технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт за замовленням [PERSON] не представляється можливим у зв`язку з тим, що приміщення сараю не входить до поштової адреси [ADDRESS] та перебуває на балансі Центральної районної лікарні Білгород-Дністровського району як столярна майстерня. Так, позивачем заявлені позовні вимоги щодо незаконності проведення інвентаризації, однак, не вказано, у чому саме полягає незаконність проведеної КП «Білгород-Дністровським БТІ» інвентаризації, та виготовлення технічного паспорту, та якими нормами права позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині, що позбавляє суд можливості дати правову оцінку позовним вимогам в цій частині. Також позивачем суду не вказано з яких підстав технічний паспорт має бути визнаний недійсним, та, яким нормативно-правовим актом передбачена можливість визнання недійсним технічного паспорту, що також позбавляє суд можливості надати правову оцінку позовним вимогам в цій частині. Також позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання недійними дій службових осіб Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» по зміні юридичної адреси спірного об`єкта нерухомого майна, однак, матеріали справи не містять (та сторонами не надано) жодних документальних підтверджень, які підтверджують факт того, що посадовими особами КП «Білгород-Дністровське БТІ» були здійснені дії щодо зміни юридичної адреси спірного об`єкта нерухомого майна, що також позбавляє суд можливості надати правову оцінку позовним вимогам в цій частині. Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Outcome: dismissed