Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказала, що 25.09.2018 помер її син [PERSON], перебуваючи у промисловій зоні м.Ясинувата Донецької області, в наслідок вогнепального кульового наскрізного поранення голови з пошкодженням речовини головного мозку. 28.09.2018 [PERSON] було поховано на кладовище «Лісне» м.Донецька. Оскільки документи про смерть сина були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] відмовив. З метою державної реєстрації смерті [PERSON] заявник просить суд встановити факт його смерті 25.09.2018 у м.Ясинувата Донецької області. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві, вказавши, що її син загинув у віці 48 років при виконанні військових обовязків у лаві збройних сил ДНР. Отримання свідоцтва про смерть загиблого необхідно для оформлення державної допомоги його малолітній дитині. Представник заінтересованої особи Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], про встановлення факту смерті якого подана заява, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно паспорту громадянина України, виданогоДимитровським МВ ГУМВС України в Донецькій області 12.05.1998, на імя [PERSON], останній був зареєстрований в [INFO]. Відповідно до лікувального свідоцтва про смерть № 3611 від 26.09.2018, виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, та свідоцтва про смерть, виданого 26.09.2018 Калининським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер 25.09.2018 року у віці 48 років у м.Ясинувата в результаті військових дій при вистрілі з вогнепальної зброї, про що у книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис від 26.09.2018 за № 936. Причиною смерті [PERSON] згідно з довідкою Республіканського бюро судово-медичної експертизи ДНР від 26.09.2018 № 3611 стало вогнепальне кульове наскрізне поранення голови з пошкодженням речовини головного мозку. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] колишня дружина [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт смерті 25.09.2018 останнього, вказавши, що вона разом із заявницею [PERSON] особисто була присутня на похованні [PERSON] 28.09.2018 в м.Донецьку, якого було поховано на кладовище «Лісне» м.Донецька. Чоловік помер від отриманої кулі у голову при несенні військової служби на боці ДНР. Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11.01.2019 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено. \~ \~ \~ \~Смертьфізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8\~ч.1 ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 11.01.2019 відмовив у\~державній реєстрації\~смерті [PERSON],\~оскільки подане\~свідоцтво про\~смерть серії\~ДНР №\~113355\~видане 26.09.2018\~Калінінськимвідділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, яке не є територіальним органом Міністерства юстиції України. Відповідно до ст.17 \~ч.ч.1,\~3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 м.Донецьк є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у звязку з чим їх зобовязано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. \~ \~ \~ \~ Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON], не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть сина заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті її сина [PERSON] Надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд, як виняток, бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON], померлого 25.09.2018, у звязку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті сина. На підставі \~законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved