Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що вона народилася [INFO] та на даний час ще не досягла повноліття. На початку 2019 року познайомилася із [PERSON] , згодом почали зустрічатися. На даний час проживають разом у с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області та вирішили зареєструвати шлюб, однак орган реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації шлюбу у зв`язку з недосягненням нею шлюбного віку, встановленого ч. 1 ст. 22 СК України, та запропоновано звернутися до суду. Реєстрація шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вони кохають один одного, проживають разом, ведуть спільне господарство, бажають одружитися. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просить надати їй право на шлюб. Заінтересована особа [PERSON] не заперечила проти реєстрації шлюбу її дочки з [PERSON] , вважає, що укладення шлюбу з ним буде відповідати інтересам її неповнолітньої дочки. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просить задовольнити заяву, так як бажає одружитися із [PERSON] Заінтересовані особи - Монастириський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції, орган опіки та піклування Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області не забезпечили явку представника у судове засідання, звернувшись із письмовою заявою про розгляд справи без участі їхнього представника, з приводу заявлених вимог не заперечили. Судом встановлені такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9.09.2004 року [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №51, що також підтверджується паспортом громадянина України, виданим 27.09.2018 року органом 6122. Таким чином, заявник [PERSON] на даний час не досягла шлюбного віку, передбаченого ст. 22 СК України, у зв`язку з чимне може зареєструвати в органах реєстрації актів цивільного стану шлюб з [PERSON] , який відповідатиме її інтересам. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Згідно із вимогами ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За положеннями ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, суд може надати їй право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», заява про надання особі, яка не досягла шлюбного віку, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. На підставі вищевикладеного, проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи спільне бажання заявника [PERSON] та [PERSON] створити сім`ю, бажання заявника ґрунтується на її вільній згоді та відповідає її інтересам, так як вони проживають разом, беручи до уваги те, що мати заявника не заперечує щодо реєстрації шлюбу дочки з [PERSON] та просить надати їй таке право, підстав для заборони реєстрації шлюбу немає, суд приходить висновку про наявність усіх правових підстав для задоволення заяви про надання [PERSON] права на шлюб, що відповідатиме її інтересам. У своїй заяві [PERSON] просить допустити рішення до негайного виконання. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; видачу або продовження обмежувального припису. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Таким чином, підстави для негайного виконання рішення суду, з огляду на положення ст. 430 ЦПК України, відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved