Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2016 року помер [PERSON]М, який за життя склав заповіт на її користь, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадкового майна ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,0754 га, право власності на які було посвідчено за спадкодавцем державними актами серії СМ № 179779 та СМ № 000529, яку вона прийняла шляхом подачі відповідної заяви до органів нотаріату, однак оригінали вище згаданих державних актів було втрачено, у звязку з чим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Просила визнати за нею право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з»явилася, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2016 року в с.Романчуки Буринського району Сумської області помер спадкодавець, [PERSON], [INFO], мешканець с.Романчуки Буринського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 263388 (а.с. 18). За життя [PERSON], який помер 13 серпня 2016 року, залишив заповіт від 26.04.2013 року, який був посвідчений секретарем Буриківської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому земельні ділянки, які знаходяться на території Буриківської сільської ради Буринського району Сумської області, посвідчені державними актами на право власності на земельні ділянки серії СМ № 179779 та СМ № 000529, виданих 29.12.2002 року Буринським районним відділом земельних ресурсів, у разі виділення земельних ділянок внатурі, заповів [PERSON], [INFO], який не скасовувався та не змінювався, що також вбачається і з копії спадкової справи. Таки чином, до складу спадкового майна ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,0754 га, право власності на які було посвідчено за спадкодавцем державними актами серії СМ № 179779 та СМ № 000529, розташовані на території Буриківської сільської ради Буринського району Сумської області, які спадкодавцеві були виділені в натурі на місцевості, що вбачається з копій державних актів, планів меж земельних ділянок, витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки а.с.(5-17, 46-59). Судом встановлено, що спадкодавцем за життя оригінал вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується публікацією в газеті «Рідний Край» (а.с.14), а дублікат отримати позивач не спроможний, у звязку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що підтверджується листом начальника відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області №К-3/0-43/6-17 від 15.03.2017 року (а.с. 25). Таким чином, відсутність оригіналу даного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення спадщини, що вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] № 115-01-16 від 14.03.2017 року (а.с.26). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 цього Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З аналізу п.7 Глави 7 цього Порядку вбачається, що правовстановлюючим документом, що необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Аналізуючи зміст зазначених норм матеріального права та враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та у встановлений законом строк прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved