Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивувала тим, що 19.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області розірвано шлюб між сторонами. [INFO] народилася донька - [PERSON], батьком якої було записано відповідача. Проте, з 2006 року і по теперішній час відповідач не приймав ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавився її життям і не спілкувався з донькою, хоча ніяких перешкод для цього не було. Від народження і до даного часу донька знаходиться виключно на повному утриманні позивача і лише вона одна займається її вихованням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також надав пояснення згідно поданого позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області Залюбовська О.А. позов підтримала та не заперечувала щодо його задоволення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є бабусею [PERSON] та матір'ю позивача. З самого народження дитини відповідач її не бачив, допомоги на її утримання не надавав, життям дитини не цікавився. Малолітна [PERSON] суду пояснила, що батька бачила лише по фото і про нього нічого не знає. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 19.04.2006 року, після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]» /а.с. 7/. Відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 6/. Згідно довідки Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 10.04.2018 року № 01-24/99 [PERSON] участі в житті та вихованні своєї доньки [PERSON], [INFO] з 2006 року по теперішній час не приймав /а.с. 8/. Згідно довідок НВК «Омельницька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» від 03.04.2018 року №24 та 25, встановлено, що [PERSON] навчається у 6 класі. [PERSON] не приймав участі у житті, навчанні та вихованні своєї доньки [PERSON] /а.с. 9/. Згідно довідки про склад сім'ї виданої Омельницькою сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області № 05.04.2018 року встановлено, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем /а.с. 11/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є бабусею [PERSON] та матір'ю позивача. З самого народження дитини відповідач її не бачив, допомоги на її утримання не надавав, життям дитини не цікавився. Малолітна [PERSON] суду пояснила, що батька бачила лише по фото і про нього нічого не знає. Таким чином, позивачем доведено той факт, що відповідач від виховання дитини ухиляється, її долею не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з нею, тому з врахуванням інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved