Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з вказаним позовом в суд, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1996 р. по 09.10.2003 р. Від шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] наразі є повнолітньою та являється студенткою Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, навчається на 1 курсі технолого-педагогічного факультету, на контрактній основі, денна форма навчання. Термін навчання в університеті з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Згідно з договором про навчання від 18 серпня 2014 року загальна вартість навчання складає 21 940 гривень. Розмір плати встановлюється за весь термін навчання і не може змінюватись, вносити плату необхідно посеместрово. Вартість проживання в гуртожитку складає 2000 гривень за рік. Дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки позивачка не має можливості надавати в повній мірі кошти на оплату навчання, проживання в гуртожитку та задоволення інших першочергових потреб дочки в харчуванні, одязі та ін.. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, він працює на Державному підприємстві «Іллінецьке лісове господарство», займає посаду майстер лісу, має постійний дохід, земельну ділянку (пай), майновий пай. В зв'язку з викладеним позивачка [PERSON] просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь, щомісячно, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі ? частки від всіх видів заробітку, щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, та додаткові витрати на навчання дитини, а саме: 10 970 гривень - половину вартості навчання дочки, 4000 грн. - половину вартості проживання в гуртожитку дочки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку та половину витрат пов'язаних з навчанням, а саме по 375 грн. щомісячно. Вважає, що відповідач має змогу платити аліменти, так як працює, отримує зарплату, позивачка не працює і не працювала, перебувала на заробітках, проживає з батьками, землі та будинку у власності не має. Відповідач, [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що на даний час відповідач сплачує аліменти на утримання їх спільного із позивачкою сина [PERSON] в розмірі 1/6 частин від усіх видів заробітку, а також на утримання дочки [PERSON] від іншого шлюбу, в розмірі 1/6 частин усіх видів заробітку. Крім того, навчається заочно на платній основі, виплачує кредит, стан здоров'я незадовільний. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], яка наразі є повнолітньою, що підтверджується її свідоцтвом про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на період її навчання у вищому навчальному закладі та додаткових витрат на навчання. Відповідно до договору № 32/14 від 18 серпня 2014 року Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, дочка сторін, [PERSON] є студенткою цього навчального закладу, денної форми навчання, і вартість її навчання відповідно до договору становить 5 485 грн щорічно. (а/с 12). В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітньої дочки. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання повнолітньої дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Виконачого комітету Мельниківської сільської ради № 578 від 02.10.2014 року на утриманні позивачки [PERSON] перебувають діти: дочка [PERSON],[INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а/с 13). Дочка сторін, [PERSON], навчаючись у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку позов слід задовольнити частково в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі, стягнувати з відповідача [PERSON]., аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON], до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходів), щомісячно, так як судом достовірно встановлено, що позивачка не має доходу, її матеріально-побутові умови задовільні, відповідач є працездатним, працює майстром лісу Іллінецького лісового господарства, має постійний дохід, тому взмозі надавати посильну допомогу дочці [PERSON]. Разом з цим, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В даному випадку позивачка пред'явила позов про стягнення аліментів з підстав передбачених ст. 199 СК України. В той же час, із ст. 201 СК України слідує, що до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітньої дочки не застосовуються положення ст. 185 СК України. Тобто чинне сімейне законодавство не передбачає можливості стягнення додаткових витрат на утримання дитини, аліменти на яку стягуються в порядку передбаченому ст. 199 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини не підлягає задоволенню. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 26 листопада 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved