Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських, у якому вказала, що з відповідачем проживали разом у шлюбі, та від спільного подружнього життя народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у 2018 році, за рішенням суду шлюб розірвано, відповідачу призначено сплачувати аліменти. Дитина залишилася на її вихованні, живуть разом. Дитина є інвалідом з діагнозом: Дитячий аутизм стійка соціальна дезадаптація. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діагноз дитини потребує особливого уходу та піклування. Дитина знаходиться на обліку та відвідує Відділення комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Хортицького району м. Запоріжжя . Відповідно до діагнозу має індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда. Потребує догляду і відвідування спеціалізованого лікаря. Для отримання своєчасної та кваліфікованої допомоги дитячого лікаря-психіатра потрібна згода батьків, у тому числі і відповідача. Але відповідач жодного разу такої згоди не надав. Позивачка вимушена звертатися до Органу опіки та піклування для отримання Розпорядження Адміністрації Хортицького району «Про надання згоди на амбулаторну психіатричну допомогу малолітньої дитині». Отримання такого розпорядження займає багато часу та надання багато документів. Від таких дії відповідача страждає дитина позивача. Оскільки у районному відділі органу опіки та піклування знайомі з «бідою» позивачки їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком - відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO] , та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя суду від 08.12.2020 року, позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. 24.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 04.02.2021 року, до суду, від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких, окрім іншого вказано, що позивач, без згоди батька, підробивши підпис батька, провела обстеження і отримала висновок лікаря психіатра, на підставі якого дитині до 18 років встановлено діагноз: дитячий аутизм, стійка соціальна дезадаптація, а пізніше встановлена інвалідність. Від повторного обстеження дитини позивач категорично відмовляється. Від погодження з батьком дитини відвідування лікарів, відвідування дитиною розвиваючих секцій та центрів, зокрема, дитячого центру соціальної реабілітаційної допомоги «Прометей», позивач також відмовляється. Хоча такі заняття спрямовані на реабілітацію дитини, а отже, захист здоров`я дитини. На думку відповідача, саме позивач не приділяє належної уваги сину, недостатньо займається його фізичним та інтелектуальним розвитком, мало спілкується з дитиною, не приділяє належної уваги спілкуванню сина з однолітками, що є важливим чинником у розвитку сина. Багато часу [PERSON] проводить перед телевізором, чим надає позивачу можливість мати більше вільного часу. Крім того, за своїм характером позивач зайво емоційна. При спілкуванні з відповідачем та дитиною позивач допускає підвищення голосу, навіть крики, образи, внаслідок чого, [PERSON] хвилюється, що не сприяє поліпшення стану здоров`я дитини. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні сина з батьком та участі батька у вихованні [PERSON] , у зв`язку з чим, відповідач неодноразово звертався до органів опіки з відповідними заявами, остання заява подана у січні 2021 року. Коли мати все ж таки надає батьку спілкуватись з сином, то батько має сплачувати кошти позивачу за кожну зустріч, позивач навіть не приховує цього. Позивач не поважно ставиться до відповідача та його батьків, і дитина сприймає це. Захворювання сина вимагає проведення реабілітаційних соціально-медичних заходів. Відповідач звертався до Центру соціальної та реабілітаційної допомоги «Прометей», в якому надають допомогу дітям саме з таким захворюванням, де на протязі 8 годин постійне спілкування з дитиною соціальних працівників, медиків. Проте, [PERSON] відвідував Центр лише декілька днів, після чого позивач не забажала в подальшому надавати до центру дитину, не обґрунтовуючи своє рішення. Дитина відвідує лише декілька годин дошкільний навчальний заклад, інший час проводить вдома з позивачем. За місцем проживання відповідача, створені всі необхідні умови для виховання, розвитку та проживання дитини. Відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року відмовлено [PERSON] у поновленні процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви, та залишено без розгляду і повернуто зустрічну позовну заяву. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року, закрито підготовче провадження по справі. У судовому позивачка підтримала позовні вимоги, та5кож пояснила, що відповідач три роки категорично не з`являється в лікарні і вона вимушена звертатися в органи опіки. Дитині необхідне лікування, а на це необхідна згода батька дитини, яку той не надає. Відповідач ухиляється від надання згоди на обстеження дитини. Ніхто йому не перешкоджає спілкуватися з дитиною. Інші батьківські обов`язки відповідач виконує як може. У судовому засіданні представник відповідача з позовом не згодна з мотивів викладених у письмових поясненнях відповідача. Вважає, що немає підстав для задоволення позову. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району пояснив, що позивачка зверталась в орган шість разів за дозволом на проведення огляду лікарем психіатром. Батько тільки два рази з`явився до органів опіки. Позивачці було роз`яснено правове поле, а не рекомендовано звернутися до суду. Також представниця третьої особи вказала, що прийнято висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав, хоча за час після оформлення висновку, відповідач продовжує не надавати згоду на лікування, хоча ставлення до дитини змінилось. Батьки не можуть досягти будь якої домовленості, та позивачка постійно звертається до органів опіки для отримання згоди на госпіталізацію та огляд. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідача не треба позбавляти батьківський прав, він дуже любить сина, сплачує аліменти, заборгованості немає, спілкується і бачиться з сином коли знаходиться не на роботі. Позивачка просить гроші за побачення з дитиною, окрім аліментів. Відповідач купує сину книжки, одежу, взуття, водить його на заняття для розвитку, відвідують стоматолога. Декілька разів дитина залишалась ночувати у батька. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дитина перебуває на обліку у лікаря психіатра, та відповідач бувало не відмовляється в наданні згоди на огляд і лікування, але потім не приходить на зустрічі. Відповідач без причини не бажає надавати згоду на огляд та лікування дитини, що також потрібно для придбання ліків. Він платить аліменти, але недостатньо. Позивачка надавала відповідачеві список необхідних канцелярських товарів, та відповідач майже нічого не приносить, та приносить вже яке було у використанні. Відповідач у 2019 році тільки один раз був з дитиною у реабілітаційному центрі, водив дитину до лікаря і після чого дитина має погані зуби. Відповідач грошей на лікування не надає, говорить що треба лікуватися водою і свіжим повітрям, водив дитину до психіатра щоб упевнитися у діагнозі. Також привозить дешеві подарунки дитині. Після зустрічей приводить дитину голодну і брудну. Позивачка не працює, разом з дитиною проживає у окремій квартирі. Дитина, бувало, ночувала у батька - відповідача і діда. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 24.04.2014 року(а.с.59). Батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , являються позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8, 60). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2018 року, шлюб між сторонами розірвано(а.с.61-62). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] (а.с.63, 64). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2018 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1\\4 частини заробітку до повноліття дитини, та 1\\8 частини заробітку на утримання [PERSON] протягом всього часу проживання дитини з інвалідністю(а.с.65-68). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом дитинства, і має захворювання, проходив курс реабілітації(а.с.9, 12, 13-14, 105-108). Відповідно до довідок розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.10.2020 року, станом на 31.10.2020 року [PERSON] має заборгованість(а.с.10, 11). Відповідно до довідок розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.01.2021 року, станом на 30.11.2020 року, [PERSON] заборгованість по аліментам відсутня (а.с.112, 113). Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 19.12.2018 року, 02.08.2019 року, 28.01.2020 року, 23.12.2020 року надані згоди на психіатричний огляд [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відсутністю батька, згоди від 03.05.2019 року, 22.09.2020 року на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги, згоди від 17.03.2020 року, 19.01.2021 року на амбулаторну психіатричну допомогу (а.с. 15-20, 156, 157). Відповідно до довідки Відділення комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Хортицького району від 10.11.2020 року, дитина проживає разом з матір`ю, батько приводив дитину на заняття влітку 2019 року(а.с.21). Відповідно до довідки ДНЗ № 272 від 03.09.2020 року, дитина проживає разом з матір`ю, яка приводить і забирає дитину, відвідує батьківські збори, батько дитини приходив до закладу в листопаді 2019 року, цікавився життям дитини її здоров`ям, навчанням та вихованням(а.с.22). Відповідно до довідки від 04.12.2018 року, відповідач [PERSON] на диспансерному обліку в КУ «ОКПЛ» ЗОР, не перебуває(а.с.69). Відповідно до довідки від 26.11.2018 року, відповідач [PERSON] на обліку в КУ «ОКНД» ЗОР, не перебуває(а.с.70). Відповідно до довідки про доходи за 2020 рік, відповідач [PERSON] працює в ПП «МАТРОН», менеджером ВЕД, отримує заробітну плату(а.с.80). Відповідач [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно до характеристики ПП «МАТРОН» від 15.01.2021 року(а.с.81). Відповідно до квитанцій, відповідач [PERSON] перераховує грошові кошти позивачці [PERSON] у якості аліментів(а.с.82-88). Відповідно до листа від 17.12.2018 року, відповідач [PERSON] звертався до КНП «Запорізький центр первинної медико санітарної допомоги №5» з приводу надання роз`яснень про порядок встановлення інвалідності дитині(а.с.90-91). Відповідач [PERSON] , 11.12.2018 року, з приводу сина звертався до інклюзивно ресурсного центру по Хортицькому району м. Запоріжжя, СТМО «Психіатрия» (а.с. 92-98, 100-101). Відповідач [PERSON] , з приводу не надання можливості побачення з дитиною, звертався до Хортицького ВП Дніпровського ПД ГУНП в Запорізькій області (а.с. 99). Відповідно до довідки ГО «Центру Соціальної та реабілітаційної допомоги «Прометей» від 26.11.2018 року, відповідач [PERSON] цікавився методами праці з дітьми, та із [PERSON] і [PERSON] була проведена консультація з приводу зарахування [PERSON] , [INFO] до центру(а.с.103). 04.01.2018 року сторонами оформлена усвідомлена згода батьків на проведення психіатричного огляду [PERSON] (а.с.104). Суду відповідачем надано фотокартки із зображеннями чоловіка і дитини, без ідентифікації осіб(а.с.123-130А). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , оглядався дитячим лікарем психітром 28.01.2020 року за розпорядження органу опіки, і амбулаторне лікування не було призначено у зв`язку відсутністю згоди батька та згоди органу опіки(а.с. 158). Відповідно до Висновку спеціаліста-психолога [PERSON] від 12.12.2018 року, Дитина в ситуації розлучення батьків і спільного проживання з матір`ю, з якою встановлені тісні емоційні відносини, повинен мати можливість взаємодіяти і з батьком, проводити з ним час, за інших умов починає формуватися синдром відчуження від батька, з яким немає постійної взаємодії. Аналіз проведеного дослідження показує, що [PERSON] проявляє інтерес до стану здоров`я, процесу розвитку і виховання своєї дитини, готовий брати участь у процесі уточнення діагнозу. Був виявлений високий рівень батьківства, що є показником того, що [PERSON] має готовність до передачі соціального досвіду, котрий необхідний сину в процесі адаптації в соціумі. Таким чином розрив процесу спілкування (зменшення часу спілкування, спілкування лише в присутності матері [PERSON] ) [PERSON] з сином може негативно відбитися на психологічному благополуччі дитини. Надання батькові [PERSON] більше часу для спілкування з дитиною позитивно позначатиметься на розвитку дитини. Крім того, така ситуація є більш сприятливою, оскільки є профілактичною щодо розвитку почуття тривоги у сина через відсутність постійного перебування батька на одній території з дитиною і буде попереджати розвиток травми, коли дитина почуває себе кинутою, і яка зазвичай формується через брак спілкування з близькою для дитини людиною. Перебування малолітньої дитини за межами звичайного для неї оточення можливе лише разом знаходиться близька, рідна людина, якими є, у першу чергу, мати та батько. У випадку, коли дитина проявляє ознаки надмірної або страху, її варто повернути у звичне для неї середовище. Зустрічі батька з дитиною мають бути регулярними, ритмічними ( в один і той самий час, ніж три рази на тиждень) та константними. За таких умов можливе формування надійної прив`язаності дитини до батька. Вони можуть відбуватися без присутності матері, оскільки перебуває у тому віці, коли відбуваються процеси сепарації (психологічного відокремлення) від і її постійна присутність не є вирішальною для повноцінного розвитку особистості дитини. При необхідно дотримуватись принципу поступовості. Для формування у хлопчика чоловічої ідентичності необхідна постійна взаємодія з батьком, у процесі якої він приймає необхідні соціальні норми поведінки відповідні до його статі. Спілкування з батьком дозволяє формувати хлопчика як представника чоловічої субкультури, дає йому про розподіл ролей, якщо виховної дії батька будуть відсутні, це може призвести до соціально небажаних деформацій поведінки дитини, а враховуючи складності психічного і фізичного розвитку ( [PERSON] має інвалідність, обумовлену діагнозом «дитячий аутизм») [PERSON] - це в цілому може вести до порушення його психологічного благополуччя(а.с.71-78). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 12.05.2021 року, спеціалістами відділів по Хортицькому та Дніпровському районах СУСД ЗМР обстеженні умови проживання батьків, також практичним психологом відділу соціальної роботи по Хортицькому району ЗМЦСССДМ з`ясована думка дитини щодо порушеного питання та прихильності до батька. Під час спілкування малолітнього з практичним психологом 09.02.2021 року без присутності матері, було з`ясовано, що для дитини важливо підтримувати відносини з батьком, дідом та бабою. Також практичним психологом була проведена бесіда з матір`ю дитини, [PERSON] , яка повідомила, що ніколи не налаштовувала сина проти батька, але зазначила, що він не приділяє достатньо уваги синові, бере його та відвозить до своїх батьків. Малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною з особливими потребами, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, який оглядає дитину, призначає амбулаторне лікування та направляє дитину на лікування в умовах стаціонару або санаторного лікування. Враховуючи, що відповідно до ЗУ «Про психіатричну допомогу» для огляду, лікування та госпіталізації малолітньої дитини необхідна згода обох батьків, [PERSON] змушена постійно звертатись до [PERSON] за відповідною згодою, який у зв`язку зі своїми умова роботи часто відсутній у м. Запоріжжі, тому не має можливості надавати відповідну згоду, що спричиняє конфлікти між ними та дитина позбавляється можливості вчасно отримувати лікування та огляд лікарем- психіатром. Враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 178-183). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Пунктом 15 указаної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні. З матеріалів справи вбачається, що для проживання та виховання малолітньої дитини були створені належні умови, батько дитини цікавився життям дитини її здоров`ям, навчанням та вихованням, заборгованості по сплаті аліментів не має. Суду не надано належного підтвердження про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, або іншої відповідальності. Також судом встановлено, що між сторонами існують не приязнені відносини та суперечності з приводу лікування і виховання дитини, що зумовлює, у тому числі, звернення до органів поліції(а.с.120-121), органів опіки(а.с.114-115). З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, які б давали підстави для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що фактично єдиною причиною звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, являється відсутність згоди відповідача на проведення огляду дитини, а також те, що відповідно до повноважень, покладених на орган опіки та піклування Законом України «Про психіатричну допомогу», органом надається згода на огляд, амбулаторне лікування та госпіталізацію дитини у разі відсутності батьків протягом 24 годин, оцінивши обставини справи, захист інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, та в його задоволенні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed