Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.04.1980 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.1981 року ними за спільні кошти був придбаний будинок № 9, що знаходиться по вулиці Рєпіна в смт Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області. Пізніше цей будинок було знесено, а на його місці вони збудували новий, який був зареєстрований на ім»я чоловіка відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Дігтярівською селищною радою 23.12.2002 року. Таким чином зазначений будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу вона стала проживати окремо, а чоловік залишився у спірному будинковолодінні. Але на даний час відповідач не визнає за нею право на частку в будинку, а тому позивач вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Рєпіна,9, в смт Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області та стягнути судові витрати. У судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позивач та представник позивача зменшили позовні вимоги та просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 80,8 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що розташований по вул.Рєпіна,9, в смт Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, припинивши право власності відповідача на вказану частину будинку. Виклали мотиви зазначені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача зменшені позовні вимоги визнали і не заперечують проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.04.1980 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 388300 (а.с.7). Свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського райуправління юстиції Чернігівської області від 08.07.2004 року серії І-ЕЛ № 068619 підтверджується, що шлюб між сторонами було розірвано 12.05.2004 року, актовий запис №21 ( а.с.7). Згідно довідки виданої КП Прилуцького МБТІ 22.09.2017 року, станом на 31.12.2012 року право власності на будинок (новий) з господарськими будівлями за адресою смт Дігтярі, вул.Рєпіна,9, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва №900 на право власності на житловий будинок, виданого Дігтярівською селищною радою 23.12.2002р. Новий будинок згідно матеріалів інвентаризаційної справи побудовано в 1986р. Старий будинок було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 06 листопада 1981 року, посвідченого Дігтярівською селищною радою, зареєстровано в реєстрі за №177 - знесений ( а.с.8). Згідно чинного раніше і на теперішній час сімейного законодавства особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але не на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Майно ж, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними і це майно ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу спільного майна, спір може бути вирішений судом. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, і при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. При цьому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн. понесені нею у зв'язку зі зверненням до суду.

Outcome: approved