Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 3 576,55 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн., моральну шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП) в сумі 5 000 грн., та сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог, посилалася на те, що 01.11.2013р., сталася ДТП за участю автомобілів «Фольксваген» р/н [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «Мітсубісі» р/н [NUMBER] під керуванням відповідачки. Винним у порушені Правил дорожнього руху (далі ПДР) яке призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано [PERSON] Також зазначила, що відповідачка застрахувала цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «Статус», разом із тим, після вчинення ДТП відповідачка залишила місце пригоди, що в силу чинного законодавства є підставою для ПрАТ «СК «Статус» відмовити у виплаті страхового відшкодування, та є підставою для неї на право вибору звернення із позовом до страхової компанії або до заподіювача шкоди. таким чином, враховуючи те що обсяг відповідальності страховика і страхувальника однаковий, просить стягнути шкоду з винної особи. Крім того, зазначила, що нею було проведено автотоварозначвчу експертизу, за якою розмір матеріальної шкоди становить 3 576,55 грн., на проведення експертизи нею було витрачено 800 грн. В частині обґрунтування моральної шкоди пояснила, що через пошкодження транспортного засобу, вона зазнала хвилювань, витратила значний час та зусилля на відновлення транспортного засобу, що порушило її звичайний уклад життя. Таким чином, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], вимоги позову визнала частково, а саме в частині розміру завданої матеріальної шкоди в сумі 3 576,55 грн. В частині стягнення з неї витрат за проведення позивачкою експертизи та стягнення моральної шкоди вимоги позову не визнала та заявила клопотання про оголошення перерви для вирішення спірних питань шляхом укладення мирової угоди. Після надання строку для укладання мирової угоди, відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомляла та від неї не надходила заява про розгляд справи у її відсутність. Третя особа ПрАТ «СК «Статус» про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника не повідомляла. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачкою позову, в частині стягнення з неї матеріальної шкоди заподіяної ДТП, встановлено, що 01.11.2013р., о 20.00 годині, [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубісі» р/н [NUMBER], біля ТЦ «Рів'єра» порушила вимоги п. 13.1, 12.10 ПДР, а саме при роз'їзді з зустрічним транспортним засобом не впоралася з керуванням, не вибрала безпечний інтервал та дистанцію внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Фольксваген» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у вчинені правопорушення, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано [PERSON] Зазначені обставини встановлені постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2013р., справа № 523/17736/13-п (а.с. 5), а отже в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України зазначені вище обставини не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також встановлено, що розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген» р/н [NUMBER], [PERSON], склав 3 576,55 грн., що визнано відповідачкою [PERSON], та підтверджується висновком авто товарознавчого дослідження № 1015-11-13 (а.с. 6). Крім того, позивачкою було сплачено за проведення дослідження 800 грн., (а.с. 19) та судовий збір в розмірі 243,60 грн., (а.с. 1). також, судом встановлено, що [PERSON], застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «СК «Статус», разом із тим, після вчинення ДТП, [PERSON], залишила місце пригоди та не повідомила ПрАТ «СК «Статус» про виникнення страхового випадку. В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 38 Закону 1961-ІV визначено, що страховик має право на пред'явлення регресного позову до страхувальника у випадку якщо: в) він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33цього Закону. Пунктом 11 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р., зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відповідає за шкоду завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку із заподіянням матеріальної шкоди майну [PERSON], та з урахуванням того, що [PERSON], застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «Статус» та у встановлений законом строк не повідомила про подію, залишила місце пригоди, що є підставою для регресу, то вимоги [PERSON], до [PERSON], підлягають задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 3 576,55 грн., що визнано відповідачкою [PERSON], і таке визнання не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Також, задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], витрат понесених позивачем за проведення експертизи в сумі 800,00 грн., як шкоду заподіяну позивачу у вигляді збитків, яких зазнав позивач у зв'язку із пошкодженням належного йому майна та на відновлення порушеного права (п. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України), що підтверджено належними доказами дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Завдання моральної шкоди [PERSON], знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного їй майна, що в будь якому випадку є моральним стражданням пов'язаним з вимушеними змінами укладу життя пов'язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодження та ремонту. Таким чином, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON], на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. Судові витрати підлягають стягненню в розмірі - судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 243,60 грн., (ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial