Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб, посилаючись на те, що на даний час вона бажає одружитися з [PERSON], від якого вагітна, проте у зв»язку з недосягненням шлюбного віку, не має можливості зареєструвати шлюб в органах РАЦС, що і змусило її звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала і просила її задовольнити з вищевикладених підстав та пояснила, що у неї з [PERSON] взаємні почуття і вони бажають створити повноцінну сім»ю та разом виховувати майбутню дитину, яка має скоро народитися. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні також просили задовольнити заяву [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового провадження, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Відповідно до роз'яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК -2947-14) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК -1618-15). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачі) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім»я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. У відповідності з ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] (а.с.3,6), тобто, на даний час вона не досягла шлюбного віку, передбаченого ст. 23 СК України. Згідно з довідкою № 118 від 01.08.2017 року, виданою Бахмацької ЦРЛ, [PERSON] знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності (а.с.7). Батьки заявника не заперечують проти укладення шлюбу між їх донькою та [PERSON] Враховуючи спільне бажання [PERSON] та [PERSON] створити сім»ю, з огляду на вагітність заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для надання [PERSON] права на шлюб, оскільки дане право буде відповідати її інтересам та інтересам майбутньої сім'ї [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved