Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників судового розгляду\~\~до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим \~\~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу \~за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 375576 від 14.03.2017 року [PERSON], померла 21.06.1998 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0215505 виданого [PERSON]. Відповідно до заповіту від 28.04.1998 року зареєстрованого в реєстрі № 11 та засвідченого виконавчим комітетом Новоживотівкої сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, [PERSON] заповіла будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області по вулиці Зарічній Руденко Тетяні Степанівні. Заповіт не змінено та не скасовано. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 135819 від 25.06.2009 року [PERSON], померла 21.06.1998 року. Відповідно до заповіту від 22.02.1999 року зареєстрованого в реєстрі та засвідченого виконавчим комітетом [PERSON] сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області, [PERSON], заповів належну йому частину житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташований в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області по вулиці Зарічній Руденко Тетяні Степанівні. Заповіт не змінено та не скасовано. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON], які написали заяви про відмову в прийняті спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1092720 від 13.02.1963 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-АМ № 254346 від 16.05.1984 року [PERSON] одружився з [PERSON]. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON]. Відповідно до довідки № 778 від 21.08.2017 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області про те, що у погосподарській книзі № 5 за 1991-1995 рр. станом на 15.04.1991 року, житловий будинок, що знаходиться в с. Новоживотів по вул. Зарічна, 23 особовий рахунок № 417 відноситься до розряду робочого двору в якому були прописані та проживали [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 779 від 21.08.2017 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області про те, що у погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 4 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 341 помер [PERSON], який народився 05.03.1930 року в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області на день смерті 23.06.2009 року був зареєстрований і проживав в [INFO]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем, не значиться. Відповідно до довідки № 780 від 21.08.2017 року виданої [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області про те, що у погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 4 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № 380 померла [PERSON], яка народилася 12.10.1932 року в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області на день смерті 21.06.1998 року була зареєстрована і проживала в [INFO]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] - чоловік, [INFO]. Відповідно до довідки № 125/0/191/-17 від 16.08.2017 року відділ Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницькій області повідомляє, що станом на 01.01.2017 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради за межами с. Новоживотів становить-102368 грн. Станом на 01.01.1998 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради за межами с. Новоживотів становить-12676 грн. Юридично оформити прийняття спадкового майна у нотаріальній конторі позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки у визначені законодавством строки для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON]. не звернулася до нотаріальної контори у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 21.06.1998 року в день смерті спадкодавці [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Крім цього, спадщина відкрилась 23.06.2009 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~57,\~60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved