Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є власником житлового будинку за [ADDRESS] . У будинку, крім неї, також зареєстрований відповідач [PERSON] . Протягом останнього року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, не приймає будь-якої участі в утриманні майна. Посилаючись на наведене та те, що відповідач не проживає у квартирі понад рік, реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні власністю, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечила проти заочного розгляду справи. Зазначила, що відповідач є її сином, проте з 2011 року він не проживає за даною адресою, не спілкується з нею, його місце перебування їй не відоме. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що житловий будинок за [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 07 жовтня 2002 року, виданим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, записаним в реєстрову книгу за №169 та договором купівлі-продажу житлового будинку серії ВАВ №341445 від 01 жовтня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., зареєстрованим в реєстрі за №8542. Як слідує з довідки за №213 від 14 червня 2021 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, у житловому будинку по [ADDRESS] , станом на 01 червня 2021 року зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується копією будинкової книги долученої до матеріалів справи. Як вбачається з акту опитування сусідів за №7 від 10 червня 2021 року, складеного Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак не проживає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено,\~що позивач\~є власником спірного житлового будинку, де зареєстрований її син [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved