Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт того, що вона була залучена до складу Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до заяви [PERSON] від 09.11.2017 року, заявниця зазначила, що працювала на Чорнобильській АЕС та при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС була залучена до складу формувань Цивільної оборони з 26.04.1986 року по 14.05.1986 року. Свої вимоги мотивує наступним. Заявниця [PERSON] є особою, яка ліквідовувала наслідки аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та постраждала внаслідок цього,а також є інвалідом ІІІ групи. Заявниця [PERSON] звернулася до заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА) щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв'язку з тим, що працювала на Чорнобильській АЕС та при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС була залучена до складу формувань Цивільної оборони з 26.04.1986 року по 14.05.1986 року. Однак, УПтаСЗН Деснянської в місті Києві РДА у своєму листі їй відмовило, мотивуючи тим, що надані заявницею документи не підтверджують факт її залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. З огляду на викладене, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою. 04.04.2018 року до суду надійшов відзив представника заінтересованої особи - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА Шульги Ю.А., відповідно до змісту яких остання зазначила, що при зверненні до УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА заявниця не надала документів, що підтверджують факт її участі у формуванні Цивільної оборони, крім того, долучені нею докази до матеріалів справи не містять інформації про те, що [PERSON] безпосередньо входила до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань була направлена на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала вимоги заяви за викладених обставин та просила суд про їх задоволення, пояснивши, що в ніч з 25.04.1996 року на 26.04.1986 року на момент вибуху на ЧАЕС проводила перевірку колекторних колодязів на відрізку в два кілометри. Перевірка проводилася протягом всієї ночі на забрудненій території на відкритому просторі. Крім того, з 26.04.1986 року по 14.05.1986 року була залучена до робіт по завантаженню та вивезенню документації, обладнання з Прип»ятського радіозаводу «Юпітер» на столичний завод «Маяк», які провадилися на забрудненій радіацією території. Внаслідок ліквідації на ЧАЕС вона отримала ІІІ групу інвалідності та втратила 50% працездатності. Заявниця пояснила, що встановлення даного факту необхідне їй для встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення. Представник заінтересованої особи - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Відповідно до письмових заперечень, наявних у матеріалах справи, просила суд розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні заяви [PERSON] За даних обставин, заслухавши думку заявниці, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за категорією 1, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та вкладки до нього №147872. (а.с.7). Згідно копії довідки МСЕ серії 218 АБ №152569, [PERSON] з 06.10.1994 року є інвалідом третьої групи довічно, якою стала внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується копією експертного висновку №72 від 24.01.1994 року.(а.с.12, 14). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] заяниця [PERSON] 09.01.1985 року була прийнята на роботу машиністом насосних установок Прип»ятського радіозаводу «Юпітер»; 28.11.1986 року звільнена в зв»язку з переїздом до місця проживання чоловіка, якого було переведено в другу місцевість у зв»язку з аварією на ЧАЕС.(а.с.8,9). Відповідно до копії довідки №26/178 від 17.05.1995 року, заявниця [PERSON] з 26.04.1986 року по 14.05.1986 року була залучена до робіт по завантаженню та вивезенню документації, обладнання з Прип»ятського радіозаводу «Юпітер» на столичний завод «Маяк».(а.с.10). З довідки від 26.07.1993 року, наданої відділом дозиметрії клініки Інституту Клінічної радіології УНЦРМ МЗ України вбачається, що [PERSON] за період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримала дозу зовнішнього опромінення 92 рад.(а.с.13). Згідно копії інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) №01.1-14/1603-2 від 10.10.2017 року, наданої [PERSON] Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, вбачається, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.(а.с.15). 10.10.2017 року заявниця звернулася до заінтересованої особи із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення. 31.10.2017 року заявниці було надано відповідь про те, що надані нею документи не підтверджують факту її залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.(а.с.16-17). Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про Цивільну оборону України», невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про Цивільну оборону України», для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, напідприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. В свою чергу, представлені заявником документи свідчать про те, що вона працювала на посаді машиніста насосних установок на Прип»ятському радіозаводі «Юпітер» з 09.01.1985 року по 28.11.1986 року та з 26.04.1986 року по 14.05.1986 року була залучена до робіт по завантаженню та вивезенню документації, обладнання з Прип»ятського радіозаводу «Юпітер» на столичний завод «Маяк», однак, в них відсутні будь-які відомості про залучення її до виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Долучена до матеріалів справи інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не підтверджує факт залучення саме заявниці [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони, оскільки ґрунтується на офіційних, загальних нормативних документах, а не на відомостях, які стосуються конкретної особи. Крім того, суд не приймає до уваги пояснення заявниці, надані нею у судовому засіданні, оскільки вони містять значні розбіжності. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed