Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,\~в якому\~просила:\~стягнути із\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~від його\~заробітку (доходу)\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~але не\~менше мінімального\~розміру аліментів\~на одну\~дитину встановленого\~ч.2\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України у\~розмірі 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~найстаршою дитиною\~повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 11 січня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу у них народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на її утриманні та проживають разом з нею. Шлюбні відносини вони припинили. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№8969 від 19.12.2018 в якій просила справу розглянути у її відсутність. Позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, однак не викликався. Подав до суду письмовий відзив на позовну заяву за вхід.№9070 від 26.12.2018 року, в якому заперечував той факт, що він самоусунувся від виконання обов`язків щодо неповнолітніх дітей, так як діти від народження і по теперішній час перебувають на його повному матеріальному забезпеченні. Окрім того, за вхід.№9093 26.12.2018 року відповідачем подано до суду письмову заяву, в якій останній просить суд справу розглядати в його відсутність, згідний про стягнення із нього аліментів на утримання дітей, при винесенні рішення просить врахувати його відзив. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11 січня 2006 року (а.с.3) судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 14.04.2008 та серії [NUMBER] виданого 02.04.2008 (а.с.4, 5) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей. \~ Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, так як відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, як на це вказує позивач і не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~ При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітніх дітей, які є здоровими та у певній мірі матеріально забезпеченими. Матеріальне становище платника аліментів, який є військовослужбовцем ЗСУ, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, так як ніхто із сторін про це не заявив, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 16 листопада 2018 року за вхід.№7979, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 16 листопада 2018 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць..

Outcome: approved