Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що її батьки, [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 24 січня 1946 року який зареєстрували у виконкомі Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області. 08 травня 2014 року померла матір, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку розташованого в м. Герца по вул. Центральна, 30 Чернівецької області, який належав останній та її чоловікові, [PERSON], на праві спільної часткової власності. Спадщину після смерті матері прийняв її батько, як чоловік який пережив дружину, але своїх спадкових прав батько не оформив. 02 січня 2017 року батько [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина в цілому на означений житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, яка належала спадкоємцю на праві приватної власності. [PERSON] спадкоємиця за законом, вона своєчасно звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те що імя батька у свідоцтві про її народження записане як «Михайло», а у свідоцтві про смерть останній значиться як «Дмитро». Окрім того, при реєстрації шлюбу батьків їх прізвища вказані як «Якуб», тобто є різним по відношенню до її прізвища за свідоцтва про народження, де батьки вказані як «Якоб». За таких обставин вона позбавлена можливостей довести факт що є рідною донькою померлих [PERSON] та [PERSON] через що не може оформити спадщину. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити. Суду пояснила, що приходиться рідною сестрою заінтересованої особи та є донькою [PERSON] та [PERSON], які померли відповідно у 2014 та 2017 роках. Про розбіжності у прізвищах батьків та імені батька їй достовірно відомо, однак на такі розбіжності ніхто не звернув увагу, вважаючи їх незначними. Сам батько після того як встановив правильне імя забажав ним іменуватися, тобто «Дмитром» замість «Михайла». З даного приводу, ще за життя батько отримав новий паспорт та на його підставі йому було видано правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. Водночас, через такі розбіжності вона і брат позбавлені права на оформлення спадщини. Представник заявниці [PERSON], вимоги заявниці підтримав та просив їх задовольнити. Суду дав пояснення аналогічних обставинам викладених у заяві заявниці. Заінтересована особа [PERSON], проти задоволення вимог заявниці не заперечив. Суду підтвердив, що приходиться рідним братом заявниці та є сином померлих [PERSON] та [PERSON] Попри те, що прізвище батьків за свідоцтвом про одруження записано як «Якоб» він та всі решта братів та сестер, в т.ч. заявниця записані на прізвище «Якоб». До самого батька за життя звертався по імені [PERSON], хоча знав що за архівними документами батько значився як [PERSON]. Вказане виявилося при оформленні батьком пенсії. Такі зміни спостерігаються і у будинковій книзі за місцем проживання батьків та свідоцтві про право власності на житловий будинок де проживали батьки. З даного приводу він звертався до органів РАГСу щодо внесення виправлень у актовому запису про шлюб батьків, смерть батька, смерть матері, однак у внесені таких змін йому було відмовлено. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. [PERSON] вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу у виконкомі Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 24 січня 1946 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та Якуб (дівоча Котрохол) Агріпіною Костянтинівною, актовий запис № 01 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], тобто заявниці, вона народилася 01 лютого 1954 року в с. Підвальне Герцаївського району Чернівецької області в сімї [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6). Про те, що [PERSON], тобто заінтересована особа, народився в сімї [PERSON] та Грапіни Костянтинівни свідчить відомості про народження останнього за свідоцтвом про його народження (а.с. 8 зворот). За записами будинкової книги Герцаївської міської ради Чернівецької області щодо осіб прописаних в будинку № 96 «а» по вул. Леніна, (нинішня Центральна, 30) м. Герца, у зазначеному домоволодінні були зареєстровані [PERSON] ([PERSON]) [PERSON], 1927 (1925) року народження, [PERSON], [INFO], та їх діти, зокрема заявниця та заінтересована особа, які прибули з с. Підвальне Герцаївського району Чернівецької області (а.с.12-13). Відповідно до витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 17 листопада 2005 року житловий будинок, який розташований в м. Герца по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 30 Чернівецької області належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердила, що вона є сестрою заявниці та заінтересованої особи батьками яких були [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Пропри те, що батько після того як встановив правильне імя «Дмитро» забажав іменуватися ним, останнього всі знали і зверталися до нього як «Мілуке», тобто «Михайло». Батьки проживали самі та після смерті матері в будинку залишився проживати батько. Ані після смерті матері, ані після смерті батька до нотаріуса не зверталася та на спадщину не претендує. Свідок [PERSON] суду показала, що з дитинства знає заявницю, заінтересовану особу, їх сестру [PERSON] та решта братів і сестер так як разом народилися і виросли у с. Підвальне Герцаївського району. Батьки заявниці разом з дітьми переїхали жити у м. Герца. Куди згодом переїхали і вона з сімєю. Батька сторін знала добре як односельця якого усі звали «Михайлом». На початок поточного року останній помер та сама була присутня на його похоронах. Інших осіб з аналогічним прізвищем як за місцем її народження так і за місцем проживання не знає. Свідок [PERSON] суду підтвердила покази свідка [PERSON] За даними Державного архіву Чернівецької області (довідка № 645 від 18 серпня 2017 року) 30 жовтня 1925 року в с. Турятка Глибоцького району народився [PERSON], син [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). За вищенаведених обставин, суд знаходить встановленим, що особа на прізвище [PERSON] про яке вказане у свідоцтві про народження сторін, особа на прізвище [PERSON] про яке вказане у свідоцтві про одруження та особа на прізвище [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] народжений у 1927 (1925) році про якого зазначено у будинковій книзі Герцаївської міської ради Чернівецької області щодо осіб прописаних в будинку № 96 «а» по вул. Леніна, (нинішня Центральна, 30) є одна і та сама. Такі обставини у своїй сукупності є свідченням, того що шлюб який був зареєстрований 24 січня 1946 року у виконкомі Петрашівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 01 стосується батьків заявниці які зазначені у свідоцтві про її народження [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] померла 08 травня 2014 року, а 02 січня 2017 року помер [PERSON] [PERSON] (зворот а.с.15, 16). Частиною ч.1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК, а також роз'яснень даних в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає також справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Статтями 1261-1265 ЦК України визначено коло осіб які мають право на спадкування за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). [PERSON] випливає з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за заявою заявниці від 15 травня 2015 року приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа щодо померлого [PERSON] (зворот а.с. 16). 28 липня 2017 року заявниця звернулася до нотаріуса із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, [PERSON], однак за постановою нотаріуса від того ж числа, останній було відмовлено у видачі такого свідоцтва про право на спадщину з підстав розбіжностей щодо імені батька за яким він записаний у свідоцтві про смерть «Дмитро» порівняно з іменем батька про яке зазначено у свідоцтві про народження заявниці «Михайло» та розбіжностей у прізвища батьків за свідоцтвом про їх одруження «Якуб» порівняно з свідоцтвом про народження заявниці де останні записані як «Якоб» (а.с. 17-18). Відповідно до висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану служби Герцаївського районного управління юстиції у Чернівецькій області у внесенні змін до актового запису про шлюб батьків сторін, в частині зміни їх прізвища з «Якуб» на «Якоб» та внесені виправлень до актового запису про смерть батька в частині зміни імені батька з «Дмитра» на «Михайло», було відмовлено через відсутність актового запису про народження останнього (а.с.19). Згідно з п. 4.2 глави 10 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved