Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та просила: стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позву до суду, до досягнення дітьми повноліття; Стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], трьох років; Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.04.2016 року вони з відповідачем проживали у громадянському шлюбі. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що вона наданий час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, отримує соціальну допомогу в розмірі по 860 грн. на дитину, що зовсім недостатньо для її забезпечення та утримання двох дітей. Відповідач працює в Хортицькому ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на посаді заступника начальника слідчого відділення та має постійний дохід, отримує заробітну плату і тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей та на її утримання до досягнення дітьми трьох років. Оскільки добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] та дітей, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно змісту якої просила розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав: Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю, мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ВЛ № 490867 та серії І-ВЛ № 490868, відповідно. Згідно змісту довідки Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області за № 5056 від 17 липня 2017 року, [PERSON] проживає в [INFO], разом з донькою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] матеріально забезпечений, працює у Дніпровському ВП ГУНП в Запорізькій області на посаді заступника начальника відділення, що підтверджується довідкою про доходи № 621 від 21.07.2017 року, належних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав. Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між сторонами про утримання [PERSON] до досягнення дітьми трирічного віку та утримання дітей. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, офіційно працює, отримує заробітну плату та має регулярний дохід. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд враховує положення п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та виходячи з рівного обовязку батьків утримувати своїх дітей вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON], суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х років. Відповідно до положень ч. 2, ч. 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Зазначене свідчить про можливість утримання від батька дітей, із яким їх мати у шлюбі не перебуває, напр. шлюб розірвано. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання до досягнення дітьми трьох років, так як офіційно працює, отримує заробітну плату, тобто має постійний регулярний дохід. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, обговорюючи питання про розмір аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, за необхідне стягувати з відповідача аліменти до досягнення дітьми трьох років в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), так як відповідач має постійний, регулярний дохід, матеріально забезпечений і в змозі платити аліменти на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років. Доказів неможливості надавати матеріальну допомогу в зазначеному розмірі, суду надано не було. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved