Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 23 лютого 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі. 23 листопада 2013 року у них народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач неналежно виконує батьківський обовязок по утриманню дочки, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Вона на даний час ніде не працює, перебуває у декретній відпустці. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 1). Суд вважає можливим, відповідно до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, розглянути справу у відсутності позивача, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач позов визнав. Проти стягування з нього аліментів у розмірі зазначеному позивачем не заперечує. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 23 лютого 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 126492 від 23.02.2013 року) (а.с. 4). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-АМ № 263500 від 27.11.2013 року) (а.с. 5). Дитина [PERSON] проживає разом із матірю в с.Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області та знаходиться на її утриманні (а.с.6-7). Відповідач проживає окремо. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов'язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач працює та має постійний дохід, позов визнав, а тому приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved