Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є співвласником житлового будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстроване її (позивача) місце проживання та місце проживання [PERSON] , [PERSON] , які доводяться їй дочкою та внучкою відповідно. Відповідач є її колишнім зятем, зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично проживає в с. Ясна Зірка Носівського району Чернігівської області разом із нею (позивачем), [PERSON] та [PERSON] . Відповідач тривалий час ніде не працює, постійно зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, принижує її, [PERSON] та [PERSON] перед сусідами та родичами, погрожує фізичною розправою, що негативно впливає на її (позивача) здоров`я та створює неблагополучну обстановку для виховання внучки. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає, навпаки завдає матеріальні збитки. Вона (позивач) неодноразово зверталася до органу місцевого самоврядування та поліції зі скаргами на дії відповідача. 30 січня 2016 року, 31 січня 2018 року та 2 липня 2019 року працівники поліції проводили з відповідачем бесіди профілактичного характеру, виносилися офіційні попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім`ї та складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Відповідач категорично відмовляється виселитися з житлового будинку [ADDRESS] .\~\~ [PERSON] просила суд виселити [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8; 9). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтями 321, 391 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстроване місце проживання позивача, її дочки [PERSON] та внучки [PERSON] . За вказаною адресою фактично проживає колишній чоловік [PERSON] [PERSON] , місце проживання якого зареєстроване в [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13; 14). Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, дебоширить, створює часті конфліктні ситуації та неблагополучну обстановку для виховання дочки [PERSON] . [PERSON] неодноразово зверталася до старости Тертишницького старостинського округу та Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП у Чернігівській області зі скаргами на дії [PERSON] , за наслідками розгляду яких з останнім проводилися профілактичні бесіди про недопустимість вчинення насильства в сім`ї, виносилися офіційні попередження та складалися протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується рапортом чергового Носівського відділення поліції від 2 липня 2019 року (а.с. 15) та висновками Носівського відділення поліції від 30 січня 2016 року, 31 січня 2018 року (а.с. 16; 18).\~ Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 449/1310/15-ц, для застосування норми ст. 116 ЖК УРСР необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що у даному випадку є умови для застосування ст. 116 ЖК УРСР, а тому позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved