Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття, посилаючись на недосягнення домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини. Ухвалою судді від 04.03.2021 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 27 травня 2019 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Чернилівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 10 лютого 2021 року, складеного комісією в складі головного спеціаліста ССД Антонів О.Є., зав. сектору молоді і спорту та соціального захисту населення Карпець У.Ю., інспектора ВП ГУНП в Тернопільській області Пекальського В.М., [PERSON] проживає у [ADDRESS] , разом із нею мешкають: син: [PERSON] , 2012 р.н., власник квартири [PERSON] . Кошти, які отримує [PERSON] на сина, використовуються за призначенням. Умови проживання задовільні. Відповідно до довідки від 10 лютого 2021 року, виданої АЗПСМ с. Качанівка Підволочиського району, [PERSON] , 2012 року народження, не перебуває на диспансерному обліку в сімейного лікаря з приводу хронічних хвороб. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на малолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).\~Прожитковий мінімум\~на дітей станом\~на дату\~розгляду справи віком: до 6\~років становить\~1921\~грн, від 6 до 18 років 2395 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, стан їх здоров`я, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні в такому віці, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2021 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу положень ст. 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 454,00 гривень судового збору.

Outcome: approved