Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не пізніше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з дати предявлення позову. Позивач посилається на те, що вона є прийомною матірю [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження голови Куйбишевської районної державної адміністрації «Про створення прийомної сімї [PERSON] та влаштування на виховання та спільне проживання дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]В.» №386 від 27.08.2014 року та договору про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у прийомній сімї від 27.08.2014 року №18. Відповідач заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12.05.2008 позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] Рішенням Куйбишевського районного суду від 15.08.2014 батько дитини [PERSON] визнаний безвісно відсутнім з 21.01.2000 року. У 2018 році [PERSON] вступила до Запорізького національного технічного університету на денну форму навчання за держзамовленням. У період з вересня по грудень 2018 року вона отримує стипендію як дитина-сирота. Прийомна донька проживає у гуртожитку. Всі інші витрати, повязані з проживанням та навчанням дитини повністю забезпечує позивач. [PERSON] наразі неспроможна повною мірою забезпечувати дитину всім необхідним для створення належних умов для її навчання та розвитку. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини, оплату гуртожитку, покриття інших витрат добровільно не надає, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд справи на 09 годину 45 хвилин 06 грудня 2018 року. Розгляд справи відкладався на 08 годину 30 хвилин 26 грудня 2018 року В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв або клопотань суду не надала. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖС №063067 від 21 січня 2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], яка народилася 10 січня 2000 року. Відповідач заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12.05.2008 позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] Рішенням Куйбишевського районного суду від 15.08.2014 батько, [PERSON], визнаний безвісно відсутнім з 21.01.2000 року. Позивач з серпня 2014 року є прийомною матірю [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження голови Куйбишевської районної державної адміністрації «Про створення прийомної сімї [PERSON] та влаштування на виховання та спільне проживання дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]В.» №386 від 27.08.2014 року, та договору про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у прийомній сімї від 27.08.2014 року №18. [PERSON] навчається в Запорізькому національному технічному університеті на І курсі денного відділення на бюджетній формі навчання, що підтверджується довідкою №278 від 12 вересня 2018 року. Згідно з довідкою №439/1 від 26.09.2018, виданою Запорізьким національним технічним університетом, [PERSON] перебуває на повному державному утриманні як дитина-сирота і у період з 01.09.2018 по 31.12.2018 отримує щомісячну соціальну стипендію у розмірі 2\~360,00 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] від 07.11.2018 в період з 01.01.2017 по 30.06.2018, відповідач лише в четвертому кварталі 2017 року отримала дохід від ТОВ «Україна» в сумі 8012,42 грн. за надання майна в оренду. Інших доходів за встановлений період у [PERSON] не було. Відповідно до ст.\~198\~СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15 при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] проживає в гуртожитку на підставі договору найму житла №275/3 від 06.08.2018. Проте доказів з витрат на оплату житла позивачем не надано. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] оплачує послуги з доступу до мережі Інтернет, потребує забезпечення підручниками, одягом, іншими мінімально необхідними речами, мають місце значні витрати на проїзд, в тому числі витрати на переміщення від гуртожитку до навчального закладу в день становлять від 12 до 30 гривень (200 600 грн. на місяць), витрати на проїзд з м. Запоріжжя до дому, що становить 115 грн. в одну сторону. Проте доказів несення зазначених витрат позивачем або [PERSON] суду не надано. Розмір аліментів, що підлягають сплаті, потреба [PERSON] в матеріальній допомозі у звязку із навчанням позивачем не обґрунтовані. Сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів, має бути визначена потреба у них повнолітньої дитини, що слід довести відповідним чином. За наведених обставин, а також враховуючи майновий стан відповідача, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладених у постановах №6-186цс14 від 24 грудня 2014 року та №6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed