Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 28.09.2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 444 від 28.09.2018. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Позивач зазначає, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки припинено, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, оскільки перебування у шлюбі буде суперечити інтересам позивача, примирення не відбудеться. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, стягнути з відповідача на користь позивача половину суми сплаченого нею судового збору у сумі 454,00 грн. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій остання просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, просила після розірвання шлюбу місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] залишити з нею. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Ст. 112 СК України вказує на те, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, одного з дітей. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 444 від 28.09.2018. Судом також встановлено, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їх спільне сімейне життя не склалося, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, примирення не відбудеться, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідач в своїй заяві не заперечував проти розірвання шлюбу, тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Суд прийшов до висновку, враховуючи вибір [PERSON] , про можливість після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Суд прийшов до переконання, що після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , необхідно залишити проживати з матір`ю [PERSON] , оскільки дитина весь час проживає з останньою, що підтверджується довідкою Зачепилівської селищної ради Харківської області № 01-20/03 від 09.03.2021, що відповідачем [PERSON] не заперечувалося. Позивач в позовних вимогах просила суд стягнути з відповідача половину сплаченого нею судового збору у сумі 454, 00 грн., суд враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] та користь [PERSON] половину суми сплаченого нею судового збору при зверненні до суду у розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved