Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про заміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження виданого виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, відповідач є батьком [PERSON] [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.05.2014 року було шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Також зазначає, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 12.09.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , починаючи з 05.08.2014 року та до повноліття дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Враховуючи цінову політику в державі, нагальні необхідності для дитини та її потреби, грошова сума у визначеному судовим рішенням сумі є критично замалою та не може забезпечити навіть потреби першої необхідності дитини. Крім того вказана грошова сума є значно меншою ніж 50% прожиткового мінімум для дитини від 6 до 18 років (що дорівнює 1109 грн). З огляду на вищевикладене вона вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 12.09.2014 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не повідомив про причини своєї неявки, відзив не подавав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області від 08.04.2013 року, серії [NUMBER] , відповідач по справі - [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання ДАП №18-13-071377 від 21.12.2019 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем по справі - [PERSON] . Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 12.09.2014 року, з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 05.08.2014 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи те, що на теперішній час, станом на 2020 рік, 50% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років дорівнює 1109 грн, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 12.09.2014 року з твердої грошової суми в розмірі по 500 грн. щомісячно, на аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дітей. Крім цього, суд зазначає, що аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду законної сили. Приймаючи до уваги, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved