Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), правовстановлюючого документу, а саме: договору дарування житлового будинку з надвірними спорудами під номером [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за № 2587, серії ВКТ № 378474, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидовою Н.Г. від 01 вересня 2004 року, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав за № 5961971, посилаючись на те, що через розбіжності у написанні імені заявника у вищевказаному договорі, позбавляє заявника можливості належним чином зареєструвати право власності на дане майно та вільно ним розпоряджатися (а.с. 1 - 4). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року провадження у справі відкрито (а.с. 24). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій заяву підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Арцизьким РС ГУ ДМС України в Одеській області 16.04.2015, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2013 року, ім`я заявника вказано як « [PERSON] » (а.с. 5, 14). В договорі дарування, посвідченого 28 жовтня 2008 року [PERSON] , державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2587, невірно вказане ім`я обдаровуваної - « [PERSON] », замість - « [PERSON] » (а.с. 6). Як вбачається з копій правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами під номером [ADDRESS] , ім`я заявника значиться як « [PERSON] » та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 травня 2008 року, ім`я заявника значиться як « [PERSON] » (а.с. 7 - 13). Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] від 18.02.2021 року, дійсно [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Багато років вона проживала в цьому будинку. В правовстановлюючому документі, а саме в договорі дарування, замість вірного імені « [PERSON] », її ім`я зазначено невірно « [PERSON] » (а.с. 15 - 19). Отже у вищезазначених документах було виявлено розбіжність, а саме у договорі дарування ім`я обдаровуваної зазначено як « [PERSON] », а в копії паспорту та в свідоцтві про народження « [PERSON] ». Таким чином прізвище заявника, яке зазначене у договорі дарування житлового будинку, не збігається з її іменем, яке зазначене у свідоцтві про народження та в паспорті. Вказані розбіжності у написанні імені заявника у вказаному договорі дарування, позбавляють заявника можливості реалізувати свої спадкові права шляхом оформлення права власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 2 ст. 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тому як заявник має намір розпорядитися своїм майном. Встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оскільки невідповідність в написанні імені заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає заявнику на реалізацію її права власності на жилий будинок, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного та

Outcome: approved