Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Дем'янової В.Ф. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що 10 жовтня 2007 року між Орендодавцем - Чугуївською міською радою Харківської області, в особі міського голови [PERSON], з одного боку, та Орендарем - [PERSON], з другого боку, було укладено Договір оренди земельної ділянки на землях житлової та громадської забудови. Відповідно до вимог чинного на той час законодавства [PERSON] замовив розробку Паспорту прив'язки малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності. У відповідності із вказаним Паспортом прив'язки малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності [PERSON] побудував торгівельний павільйон з літньою площадкою. [INFO] року [PERSON] помер. Вони були колишнім подружжям, проте не дивлячись на розірвання шлюбу, продовжили проживати разом, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Вона фактично прийняла спадщину. На момент відкриття спадщини проживала разом із [PERSON], крім того не заявляла про відмову від спадщини. Вона звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, мотивуючи це тим, що відсутні докази постійно проживання із спадкодавцем. Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2007 року між Орендодавцем - Чугуївською міською радою Харківської області, в особі міського голови [PERSON], з одного боку, та Орендарем - [PERSON], з другого боку, було укладено Договір оренди земельної ділянки на землях житлової та громадської забудови, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться по площі Привокзальній в м. Чугуєві Харківської області з метою встановлення та обслуговування торговельного павільйону (а.с. 11-13). Вказаний договір зареєстровано у Чугуївському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2007 року за №04076820007. Даний договір укладено на 10 років. За актом приймання-передачі об'єкта оренди від 30 листопада 2007 року Орендодавець передав Орендарю, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, розташовану по площі Привокзальній в м. Чугуєві Харківської області, площею 0,0075 га, кадастровий номер [NUMBER], з метою встановлення та обслуговування торговельного павільйону. Відповідно до вимог чинного на той час законодавства [PERSON] замовив розробку Паспорту прив'язки малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності. КП «Архітектурне бюро м. Чугуєва» розробило та погодило у установленому порядку Паспорт прив'язки малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності на торгівельний павільйон з літньою площадкою по [ADDRESS] (а.с. 20-27). У відповідності із вказаним Паспортом прив'язки малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності [PERSON] побудував торгівельний павільйон з літньою площадкою по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 52 (а.с. 58). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з торгівельного павільйону з літньою площадкою по [ADDRESS]. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Заповіту [PERSON] не складав. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця стала мати померлого - Відповідач, [PERSON]. Проте [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приняла. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. [PERSON] та [PERSON] були колишнім подружжям, проте не дивлячись на розірвання шлюбу, продовжили проживати разом, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які знаходились у квартирі, ними спільно сплачувалося за комунальні послуги, вони несли спільні витрати. Таким чином, позивач разом зі спадкодавцем проживали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач фактично прийняла спадщину. На момент відкриття спадщини проживала разом із [PERSON] Крім того, позивач не заявляла про відмову від спадщини. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. На вимогу ст. 1297 ЦК України, Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, мотивуючи це тим, що відсутні докази постійно проживання із спадкодавцем. Відповідно до ст. 120 ЗК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Враховуючи викладене, до [PERSON] переходить право користування земельною ділянкою, розміщеною на землях житлової та громадської забудови, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться по площі Привокзальній в м. Чугуєві Харківської області. Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить повноваження щодо розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою, вирішення земельних спорів. Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України право розпорядження землями комунальної власності належить сільським, селищним і міським радам. Відповідно до п.34 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні» на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Згідно із ч.2,3 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Згідно зі ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує зі статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Таким чином, смерть фізичної особи - орендаря за загальним правилом не є підставою для припинення договору, оскільки до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Отже, [PERSON] відповідно до п. 8 Договору оренди земельної ділянки на землях житлової та громадської забудови від 10 жовтня 2007 року, укладеного між Орендодавцем - Чугуївською міською радою, в особі міського голови [PERSON], з одного боку, та Орендарем - [PERSON], з другого боку, після закінчення строку дії договору матиме переважне право на його поновлення на новий строк. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved