Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що з 20.11.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, виникають розбіжності в інтересах, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не підтримують сімейні відносини, вважає, що примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, вказала що з відповідачем з 20.12.2016 року разом не проживає, спільного господарства вони не ведуть, вважає, що примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що примирення не можливе. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилось несумісність їх характерів, виникають розбіжності в інтересах, сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, за даних обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, при цьому відповідач не заперечує є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку\~ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved