Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку №82 по вул. Б.Хмельницького міста Тетієва Київської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач з 29.09.2009 року зареєстрований в її житловому будинку, але протягом чотирьох років в ньому фактично не проживає, чим порушує її право власності та позбавляє можливості оформити пільги щодо сплати комунальних послуг. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказує, що проживає разом з матірю [PERSON] в будинку за адресою: м.Тетіїв, вул.Б.Хмельницького,82. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, місто Тетіїв, вул.Б.Хмельницького,82, є власністю позивача, що підтверджується копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКА №377875. (а.с.7). Із довідки виданої виконавчим комітетом Тетіївської міської ради Київської області 27.01.2016 року за №347 встановлено, що до складу сімї [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано в [INFO], входить син [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Із акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], складеного 03.02.2016 року депутатом міськради [PERSON] встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою матері [PERSON] по вул.Б.Хмельницького,82, але не проживає, а проживає [INFO]. (а.с.13). Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] в будинку [PERSON] не проживає останні чотири роки. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421, реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. На виконання припису ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами факт проживання за зареєстрованим місцем проживання в житловому будинку №82 по вул. Б.Хмельницького м.Тетієва Київської області. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року без поважних причин, домовленості між ним та власником будинку не встановлено, тому, відповідач [PERSON] втратив право користування житловим будинком №82 по вул. Б.Хмельницького м.Тетієва Київської області. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved