Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] із житлового будинку по [ADDRESS]. На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона являється власником вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 травня 2011 року. Крім позивача, у цьому будинку проживають її неповнолітня донька, племінник, а також там зареєстровані її брати [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі). Впродовж багатьох років відповідач зловживає алкогольними напоями, хворіє на відкриту форму туберкульозу, веде аморальний спосіб життя, нищить майно, що робить неможливим спільне проживання. Відповідач добровільно виселитись не бажає. В зв'язку з наведеним, з підстав, передбачених ст. 391, 405 ЦК України, враховуючи те, що відповідач не є членом її сім'ї, просить виселити відповідача з належного їй будинку. В судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що через антисоціальну поведінку відповідача її малолітня донька цілими днями перебуває в будинку, оскільки відповідач чіпляється до неї, часто перебуває у нетверезому стані. Також вказала, що [PERSON] хворіє на туберкульоз легень. Останній раз медичний огляд він проходив у липні 2017 року. Через вказані обставини вважає спільне проживання з відповідачем неможливим. Представник позивача [PERSON] пояснила, що [PERSON] був зареєстрований у належному позивачу будинку попередніми власниками, батьками. Він не являється і не був членом сім'ї позивача. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя. Живе в літній кухні, однак не доглядає за нею, не ремонтує. Тому [PERSON] як власник будинку не бажає, щоб [PERSON] проживав у її будинку, оскільки він перешкоджає їй у користуванні її майном. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. Зокрема [PERSON] визнав, що він впродовж останнього часу проживає в приміщенні літньої кухні та не є членом сім'ї позивача. В той же час зазначив, що він не бажає добровільно виселитися з будинку, де зареєстрований, так як успадкував цей будинок після батьків. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положення вказаного конституційного принципу закріплені у ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України слідує, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 19 травня 2011 року державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Павлик Н.П.(а.с. 6); витягом про державну реєстрацію прав №30160931 від 01.06.2011 (а.с. 7). Разом з [PERSON] у вказаному будинку проживають її дочка [PERSON], 2005 року народження, брат [PERSON], 1976 року народження, брат [PERSON], 1980 року народження. Дана обставина визнана відповідачем в судовому засіданні, а також підтверджується довідкою виконкому Антоновецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №227 від 30.03.2017 про склад сім'ї [PERSON] Факт порушення [PERSON] прав [PERSON] як власника будинку підтверджується: постановами Ярмолинецького районного суду від 10.04.2017 по справі №689/752/17 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім'ї, від 04.08.2017 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства. Крім того, допитана в суді свідок [PERSON], яка є рідною сестрою як позивача, так і відповідача, пояснила, що будинок по [ADDRESS] належав їхнім батькам. Після смерті батьків в будинку залишилися проживати брати [PERSON], [PERSON], сестра [PERSON] та її дочка [PERSON]. [PERSON] все, що заробляв, витрачав на себе, зловживає алкогольними напоями. На даний час [PERSON] живе в літній кухні. Також свідок ствердила, що відповідач ніколи не був членом сім'ї позивача, добровільно відмовився від своєї частки у спадщині після смерті батьків, своїми діями перешкоджає позивачу та її дочці використовувати будинок у власних цілях. В силу ст. 171 СК України в судовому засіданні була вислухана неповнолітня [PERSON], яка є дочкою позивача і яка пояснила, що [PERSON] проживає в літній кухні, зловживає алкогольними напоями, кричить на неї, постійно вчиняє сварки. Тому вона весь час вимушена знаходитися в будинку, так як побоюється дядька. З пояснень [PERSON] слідує, що добровільно виселитися, знятися з реєстрації у спірному будинку він не бажає, оскільки вважає себе співвласником вказаного будинку, так як будинок був власністю його батьків, а він успадкував його. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] чинить перешкоди для проживання та користування спірним будинком з господарськими будівлями [PERSON] та її сім'ї, як власнику цього будинку. З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16.11.2016 року слідує, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved