Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказує, що з 23 листопада 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Вказує, що від спільного життя у них є двоє дітей [PERSON], [INFO], якого було народжено під час спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу та батьком якого фактично є відповідач та [PERSON], [INFO], яка народилася під час перебування сторін у шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] відповідач записаний батьком дитини. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/4 частина всіх видів доходу/заробітку, оскільки добровільно [PERSON] допомоги на утримання дітей не надає, а відповідачка не має можливості самостійно утримувати дітей. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що [PERSON] народився 17 квітня 2011 року під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, у звязку з чим відомості про батька було внесено зі слів матері. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України, зокрема ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, серії 1-КГ №122097, 17 квітня 2011 року [PERSON] народила дитину [PERSON]. Як вбачається з даного свідоцтва про народження та пояснень позивача, дитина була народжена у матері, яка не перебувала у шлюбі та відповідно при реєстрації народження дитини запис про батька дитини було вчинено відповідно до ст.. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії 1-КГ №083147, 23 листопада 2013 року після реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], а відповідно до копії свідоцтва про народження, серії 1-КГ №168043, під час перебування у шлюбі [PERSON] народила дитину [PERSON], [INFO], батьком якої вказано відповідача по справі. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинено та відповідач від свого обовязку щодо утримання дитини відмовляється та допомоги на утримання дітей не надає. Звертаючись до суду з вказаним позовом [PERSON] посилається на те, що після припинення шлюбних відносин, відповідач перестав надавати їй допомогу на утримання дітей. Позивачка на даний час не працює, будь-яких доходів не має. Прибутків та заощаджень не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач будучи працездатним, має можливість надавити допомогу на утримання дітей. Разом з тим, суд вважає суперечливими доводи позивачки з приводу обовязку [PERSON] щодо утримання обох дітей, виходячи з наступного. Частина перша статті 135 СК регулює порядок запису батьківства позашлюбної дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану в тих випадках, коли батьківство дитини не з'ясовано: немає ані спільної заяви матері та батька, ані заяви батька про визнання свого батьківства, ані рішення суду про визнання батьківства. Тому відомості про батька дитини дає тільки мати дитини, і вони є вичерпними. У цьому разі батько дитини записується за прізвищем матері (в чоловічому роді), а не за його справжнім прізвищем, ім'я та по батькові батька дитини записуються також за вказівкою матері і орган РАЦС не повинен перевіряти їх достовірність. Відповідно до пункту 17 Правил № 52/5, якщо мати дитини не перебуває в шлюбі та немає спільної заяви батьків, заяви батька про визнання батьківства, то за заявою матері прізвище батька дитини зазначається за прізвищем матері, а власне ім'я та по батькові за бажанням матері. З цього приводу вона повинна написати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану, в якій вказати, яке прізвище батька необхідно внести до актового запису про народження дитини, а також ім'я та по батькові (форма такої заяви є у відділі РАЦС). Таким чином суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки обовязок, щодо утримання дитини покладено на батьків дитини, при цьому як встановлено судом [PERSON] не є батьком дитини відповідно до вимог Сімейного Кодексу України, а позивач у своїй заяві не ставить питання з приводу встановлення батьківства відповідача. Разом з тим, вимога про стягнення аліментів на утримання [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог Сімейного законодавства України, зокрема ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з 23.11.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №168043. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження [PERSON] вказаний батьком дитини. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач записаний її батьком, а отже на нього покладено обовязок, щодо утримання дитини. Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ч.ч.8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення як безробітний не перебуває інших осіб на своєму утриманні не має. Суд вважає, що позивачем доведено наявність обставин, які свідчать про те, що вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини спільно в системним аналізом ст. 180-184 СК України, свідчать про наявність підстав для задоволення вимог [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Як встановлено у судовому засіданні відповідач на даний час офіційно ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, будь-яких видів доходу не має. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти в розмірі відповідно до вимог позовної заяви з урахуванням ст.. 182 СК України.

Outcome: approved