Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]», за участю третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції про визнання права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] на майно подружжя, а саме, причеп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску, автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску та напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску та виключення з під арешту спільного майна подружжя [PERSON], [PERSON], а саме, причеп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску, автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску та напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску. Позовна заява обґрунтована тим, що три речі: причеп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску, автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску, напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску, - у своїй сукупності є майном, яке належить позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки ні позивач, ні [PERSON], не реалізовували своє право на поділ майна, в порядку ст. 71 Сімейного кодексу України, що перебуває в їх спільній сумісній власності, то правовий режим спільної власності не встановлювався. Крім того, позивач посилається на те, що Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]», як кредитор [PERSON], не звертався до останнього як боржника, з вимогою продажу ним своєї частки у праві спільної сумісної власності, як і не звертавсь до позивача з пропозицією викупу частки у [PERSON], а тому у Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» відсутнє право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника. В судове засідання представник позивача зявився, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, що зазанчені в позовній заяві. Представник відповідача (Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]») в судове засідання зявився, заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні повному обсязі. Крім того, представником відповідача були надані письсові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] суперечать ст.ст. 71,73 Сімейного кодексу України та ст.ст.183, 364, 366, 370 - 372 Цивільного кодексу України. Також, в поясненнях вказано, що судовий спір в даній справі виник з приводу діяння ВДВС Попільнянського РУЮ при виконанні рішення суду, в свою чергу, посилання позивача про відсутність у ПАТ [PERSON] [PERSON] права вимоги на продаж описаного виконавчою службою майно протирічить положенням ст. ст. 366, 371 Цивільного кодексу України, виходячи із фактичних обставин справи, оскільки спірне майно реалізується виконавчою службою в примусовому порядку на виконання рішення суду. В судове засідання відповідач ([PERSON]) не зявився, надав заяву в якій міститься прохання розглядати дану справу без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи не зявився, надав заяву в якій міститься прохання розглядати дану справу без його участі. Крім того, були надані письмові заперечення проти позову, в яких представник третьої особи заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав: Новоселицькою сільською радою Попільнянського району 21.02.1987 зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-ТП № 256723 від 21.02.1987. Позивачем та [PERSON] було придбано та зареєстровано причіп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску; автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску; напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія AMC 066917, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія AMC 036297, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія ЮС № 113998 ). Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 28.01.2013 по справі № 2-636/11 з [PERSON], як з поручителя за кредитним договором - [PERSON], стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» (далі ПАТ «[PERSON] [PERSON]») заборгованість в сумі 364788,85 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Річ -це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Згідно із ст.355 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно норм ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встанолено договором або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ст.13 ЦК України). Так, ст. 16 ЦК України встановлені загальні способи захисту цивільного права і інтересу. Спеціальні норми, які регулюють відносини власності, встановлюють додатково такі способи захисту права власності, як: визнання права власності, поділ спільного майна шляхом визначення ідеальних часток кожному зі співвласників спільної сумісної власності (ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України), припинення права на частку у спільній частковій власності (ст. 365 ЦК України), виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності (ст. 364 ЦК України) і якщо такий виділ є неможливим (ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідач ([PERSON]) визнав в повному обсязі позовні вимоги, а саме, що спірне майно є спільною сумісною власністю. Даний факт підтверджено і представником позивача у судовому засіданні. В свою чергу, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] на майно подружжя, а саме, причеп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску, автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску та напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто, Закон України Про виконавче провадження передбачає право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту . В свою чергу, [PERSON] пред'явила позов про визнання описаного виконавчою службою майна не її власністю, а сумісною власністю подружжя. В матеріалах справи відсутні докази того, що спірне майно належить саме позивачу. Відповідно до норм ст.60 Цивільно процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині виключення з під арешту спільного майна подружжя [PERSON], [PERSON], а саме, причеп «ПФ 01 Фермер», реєстраційний номер: 03658ВА, номер шасі: W0007186, 1998 року випуску, автомобіль «RENAULT», модель «HR4002», реєстраційний номер: АМ2424АО, номер шасі: VF622GVA0C0031737, 2000 року випуску та напівпричіп «KRONE», модель «SDP24 (бортовий-Е)», реєстраційний номер: АМ9437ХХ, номер шасі: NW1045435, 1992 року випуску, оскільки вони є не обґрунтованими та не доведеними.

Outcome: dismissed