Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , посилаючись на те, що з 15 червня 2013 року по 03 червня 2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням сина та матеріальним утриманням дитини, не піклується про стан здоров`я, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо нього. Ухвалою від 02 грудня 2020 року справа прийнята до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 08 лютого 2021 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні в задоволенні позову заперечували, зазначивши, що від свого обов`язку утримувати дитину не відмовляється, аліменти сплачує по мірі своїх фінансових можливостей, у зв`язку зі станом здоров`я не працював, тривалий час хворів та лікувався, своїми батьківськими обов`язками відносно сина він не нехтує. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кам`янської міської ради просив розглянути справу з урахуванням висновку № 8 вих.-20/136 від 23.02.2021 року служби у справах дітей Кам`янської міської ради про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини, сина [PERSON] , та з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини, вважає що позбавлення батьківських прав є необґрунтованим та недоцільним. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , а [PERSON] - його матір`ю(а.с.10). 03 червня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). 18 грудня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2015 року і до повноліття дитини. 29 грудня 2015 року вказане рішення набрало сили та звернуто до виконання (а.с.12). За розрахунком Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) станом на 30 вересня 2020 року заборгованість по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] складає 39874 грн. 74 коп. (а.с. 14). Як вбачається з копій квитанцій відповідачем [PERSON] частково погашено заборгованість зі сплати аліментів на утримана малолітнього сина у розмірі 10 000 грн. (а.с. 67). Згідно з довідкою Комунального закладу «Дошкільного навчального закладу (ясла-садок)- центр розвитку дитини № 10 «Ластівка» Кам`янської міської ради № 97 від 26 жовтня 2020 року [PERSON] за час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі до 31 вересня 2020 року участі у вихованні сина не приймав (а.с. 18). Згідно з довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 30» Кам`янської міської ради № 173 від 17 вересня 2020 року [PERSON] за час перебування дитини в навчальному закладі в 1А класі участі у вихованні сина не приймав (а.с. 17). Згідно з висновком № 8 вих.-20/136 від 23 лютого 2021 року виконавчого комітету Кам`янської міської ради, орган опік та піклування Служби у справах дітей Кам`янської міської ради вважає вирішення питання позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . 08 вересня 2013 року, залишити на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини (а.с. 53-54). Відповідно виписки № 0859520 із медичної картки стаціонарного хворого проктологічного відділення [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с.65,66). Відповідно довідки Державного професійного-технічного навчального закладу «Кам`янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів, будівництва та автотранспорту» [PERSON] навчається на денному відділенні, терміном навчання з 01.09.2020 р. по 21.12.2022 р., та характеризується за місцем навчання позитивно (а.с.68-70). Згідно побутової характеристики за місцем проживання та реєстрації квартального комітету [PERSON] характеризується позитивно, скарг на нього не надходило (а.с.71). За результатами проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду [PERSON] , згідно медичної довідки від 02.03.2021 року, психіатричних протипоказань немає (а.с.73). Сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду [PERSON] від 02.03.2021 року підтверджено, що наркологічної залежності та протипоказань немає (а.с.74), Відповідно психологічного висновку спеціаліста [PERSON] від 16.03.2021 року відносно обстеження [PERSON] та її сина [PERSON] , за результатами обстеження визначено, що не можна порушувати психоемоційний зв`язок матері з дитиною, в ранньому молодшому шкільному віці дитина повинна знаходитись з мамою, якщо немає необхідності документів та доказів, що це шкодить здоров`ю та психоемоційному розвитку дитини, не травмувати дитину молодшого шкільного віку (а.с.97-102). Свідок [PERSON] показала, що є теперішньою дружиною відповідача [PERSON] , відповідач добре відносить до сина, бажає спілкуватись з дитиною, але позивачка все робить так, щоб цієї можливості для спілкування батька з сином не було. Допомагаємо дитині за можливістю, купляє подарунки на день народження та новий рік, на інші свята, останні два роки відповідач хворів та лікувався, в сім`ї скрутне матеріальне становище, тому з`явилась заборгованість по аліментам, частково весною 2021 року в розмірі 10000 грн. заборгованість виплатив. Відповідач [PERSON] не відмовлявся від сина и хоче бачитись з ним, для цього звернувся в орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради для встановлення графіку спілкування з сином. Свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивачки, позивачка [PERSON] та її син [PERSON] проживають разом з ними, відповідач ніколи не цікавиться сином, та його вихованням не займається, грошової допомоги не надає, частково сплатив у березні 2021 року заборгованість по аліментам , навчанням дитини теж не цікавиться, вихованням онука [PERSON] займається тільки її донька [PERSON] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради, орган опік та піклування Служби у справах дітей Кам`янської міської ради не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, та залишено вирішення цього питання на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини. Посилання позивача на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем дошкільного навчального закладу та навчального закладу дитини повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків та не є тією виключною підставою, яка може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Правова позиція викладена у Постанову КЦС ВС у справі № 466/9380/17 від 17 червня 2021 року. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, та поступово сплачує заборгованість по аліментах, що підтверджується відповідними квитанціями зі сплати аліментів (а.с.67), заборгованість виникла ненавмисно у зв`язку з хворобою та лікуванням, скрутним матеріальним становищем, що підтверджується довідками та виписками з медичних карток (а.с.65,66), і ці факти свідчать про його інтерес до дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок сина з батьком, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed