Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай). В подальшому позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву до Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа - Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її баба [PERSON]. Після смерті баби відкрилась спадщина, яку позивач [PERSON] прийняла належним чином, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. За життя її баба набула право на земельну частку пай розміром 4,04 га в умовних кадастрових гектарах, що посвідчувалося відповідним сертифікатом, який було втрачено. Після смерті баби на ім'я останньої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 31.01.2004 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства - після смерті [PERSON] це призвело до порушення її прав на спадкування майна. Відповідно позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним, та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належало її бабі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Горбівської сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому від Горбівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] року в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2003 року (а.с.5). Позивачка є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де в графі «батько» вказаний - [PERSON], матір'ю якого, згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], зазначена російською мовою - «[PERSON]», а також свідоцтвом про укладення нею шлюбу, згідно якого після одруження позивачка змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 6-7). Відповідно до повідомлення Семенівської районної державної нотаріальної контори № 68/02-14 року від 14.02.2018 року до майна померлої [INFO] року [PERSON], заведена спадкова справа №53/2018 за заявою №121 [PERSON]. Інші спадкоємці по справі відсутні. Видати свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) КСП «Маяк», с. Горбове Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 4,04 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON], яка померла [INFO] року неможливо, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно провадиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, але правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), сертифікат серії [NUMBER] зареєстрований 01.10.1997 року за №341 втрачено, тому питання щодо оформлення прав на право на земельну частку (пай) має вирішуватись у судовому порядку. (а.с.9). Ще за життя [PERSON] на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] відповідно до запису №341 від 01.10.1997 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Маяк», підтверджується довідкою відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівської області (а.с.8). З довідки виконавчого комітету Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 26.05.2018 року вбачається, що [PERSON] на території вказаної сільської ради не проживала, водночас проживала [PERSON] (а.с.19). Викладене свідчить, що саме [PERSON] є особою яка за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,04 га. в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель КСП «Маяк», розташованих на території Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який посвідчував відповідне право, було допущено описку в написанні по батькові [PERSON] та замість по батькові «[PERSON]» було вказано «[PERSON]». Отже, згідно зі ст.1218,1220 ЦК України до складу спадщини, яку позивач [PERSON] отримала після своєї баби [PERSON], увійшло право на земельну частку (пай), набуте останньою за життя. Вже після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] було видано держаний акт на право власності на землю, розташовану на території Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 4,04 га серії [NUMBER] від 31.01.2004 року, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №399 (а.с. 8). В державному акті на право власності на землю, було допущено описку в написанні по батькові [PERSON] та замість по батькові «[PERSON]» було вказано «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я [PERSON], після смерті [PERSON], державного акту про право приватної власності на землю було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім'я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набула у порядку спадкування за законом після своєї баби право на земельну частку (пай) розміром 4,04 га в умовних кадастрових гектарах, однак у зв'язку з втратою документу, який посвідчував дане право вона не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved