Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з ДП «ЛДЗ «Лорта» на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 08.08.2018 р. по 19.11.2018 р. в сумі 4929,30 грн., за період з 19.11.2018 р. по 05.03.2019 р. в сумі 22505 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2564 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 17.02.2011 року перебувала у трудових відносинах з ДП «ЛТЗ «ЛОРТА», у зв'язку з фінансовими труднощами, через невиплату заробітної плати, змушена була написати заяву про звільнення та згідно наказу від 07.08.2018 року була звільнена. Однак, при звільненні з нею не було проведено розрахунку по заробітній платі. Вона звернулася до суду із заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Так, Залізничним районним судом м. Львова 19.11.2018 року ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь 34340,81 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16\~960 грн. 90 коп. та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, зазначає, що при проведенні розрахунку середнього заробітку судом допущено помилку, вказано 16\~960 грн. 90 коп, а повинно бути 21889,30 грн., тому просить стягнути недоплачену частину в розмірі 4929,30 грн. Крім того, оскільки кошти згідно рішення суду надійшли на її рахунок лише 05.03.2019 року, тому просить стягнути з ДП «ЛДЗ «Лорта» на її користь за період з 19.11.2018 року по 05.03.2019 року середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 22505 грн. Також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони (а.с. 20). У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві та просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, на суму 18\~121, 52 грн. та витрати на правову допомогу на сумі 2564 грн. Зазначає, що дійсно при звільненні із [PERSON] не було проведено розрахунку по зарплаті. Згідно довідки №147 від 04.04.2019 року середньоденна заробітна плата позивача становить 248,24 грн., без урахування податків податків та зборів, а середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати з 20.11.2018 року станом на 05.03.2019 року за 73 робочих днів становить 18\~121 грн. 52 коп., без урахування податків та зборів. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала у ДП «ЛТЗ «Лорта» з 17.02.2011 року інженером-технологом 1 категорії у відділі головного технолога та звільнена 08.08.2018 року за власним бажанням, на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці та копією наказу № 410-к від 07.08.2018 року (а.с. 5, 6). Частиною першої ст.\~47\~КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. А відповідно до ч.1 ст. 116 КУпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, судом встановлено, що при звільненні з позивачем не було здійснено розрахунку. Так, Залізничним районним судом м. Львова 19 листопада 2018 року ухвалено рішення по справі №462/5516/18, яким позов [PERSON] до Державного підприємства Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки невиплаченої заробітної плати\~задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 34340,81 грн. без врахування податків та обов'язкових платежів, середній заробіток за час затримки невиплаченої заробітної плати в сумі 16\~960 грн. 90 коп. та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 8-9). Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області від 05.03.2019 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №462/5516/18 виданого 26.12.2018 року (а.с. 11). Також, довідкою АТ КБ «Приватбанк» підтверджується, що на рахунок [PERSON] 05.03.2019 року поступили кошти в сумі 30527,83 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст.117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз'яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №\~13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233Кодексу\~законівпро працюУкраїни у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. Із долученої представником відповідача до матеріалів справи довідки №147 від 04.04.2019 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 248,24 грн., без урахування податків та зборів, а середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати з 20.11.2018 р. станом на 05.03.2019 року за 73 робочих днів становить 18 121 грн. 52 коп. Оскільки даний розрахунок проведений у відповідності до зазначеного Порядку, то такий приймається судом. При цьому, враховуючи, що вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.08.2018 року по 19.11.2018 року були предметом судового розгляду та стосовно таких 19.11.2018 року ухвалено рішення суду, тому в задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем та при звільненні з нею було здійснено розрахунку по заробітній платі, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.11.2018 року по 05.03.2019 року у розмірі 18\~121, 52 грн., без урахування податків та обов?язкових платежів. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, повязані з розглядом справи. Із змісту ст.137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно договору про надання правової допомоги №11-03 від 11.03.2019 року, акта виконаних робіт від 11.03.2019 р. долучених до матеріалів справи, позивач [PERSON] уклала з адвокатом [PERSON] договір про надання правової допомоги та здійснила розрахунок за виконану роботу в сумі 2564 грн. (а.с. 16,17). Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2564 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі п. 1 ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У відповідності до вимог ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial