Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі, від якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. На даний час разом з відповідачем не проживають, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, з дитиною є внутрішньо переміщеними особами. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання позивачки та на утримання сина не надає, згоди з відповідачем на добровільну сплату аліментів не досягнуто, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, оскільки у позивачки та її сина скрутне матеріальне становище, вона не працює, є з сином внутрішньо переміщеними особами, винаймають у м.Маріуполі житло, а відповідач офіційно працює та має можливість надавати допомогу та утримання дитини та на її утримання. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги позивачки визнали частково та вважали за необхідне стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його доходу щомісячно до досягнення сином повноліття, а також заперечували проти стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку, оскільки відповідач також є внутрішньо переміщеною особою, хоча і немає виконавчих листів на виконанні щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак добровільно сплачує аліменти на утримання іншої дитини сина - [PERSON], [INFO] і теж винаймає житло у м.Маріуполі. Крім того, він є інвалідом ІІІ групи і тому вважав за достатнім, що на утримання [PERSON] буде достатньо 1/16 частини з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16.01.2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідок від 01.03.2016 року за №1411033835 та №1411033837 позивач та відповідач є внутрішньо перемішеними особами. Відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем вбачається, що [PERSON] дійсно здійнює перекази [PERSON] на утримання сина відповідача - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої Центральним об'єднаним УПФУ м.Маріуполя Донецької області вбачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, яка за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 10668, 84 грн., тобто по 1778, 14 грн. за кожен місяць. Відповідно до довідки наданою УСЗН Центрального району м.Маріуполя [PERSON] як переміщенна особа з лютого 2017 року по серпень 2017 року отримав 7628,31 грн., що в середньому становить 1312 грн. на місяць. З довідки наданою ТОВ «Метінвест - Ресурс» випливає, що [PERSON] працює у зазначеному підприємці з 10.01.2011 року по теперішній час та отримує заробітну плату, яка за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 43927,13 грн., що приблизно за кожен місяць є 7312 грн. Відповідно до довідки наданою УСЗН Центрального району м.Маріуполя [PERSON] як переміщенна особа з лютого 2017 року по серпень 2017 року отримала 9152,25 грн., тобто за кожен місяць по 1326 грн. З довідки виданою УСЗН Центрального району м.Маріуполя вбачається, що [PERSON] також отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, що з лютого 2017 року по серпень 2017 року становить 6020 грн, тобто по 860 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. Зст. 181 СК України). Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу Україниаліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 84 ч. 2 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 цього Кодексу. Отже, судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки його матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини та на утримання матері, з якою проживає дитина, до досягнення сином трьох років. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст.183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.05.2017 року по 30.11. 2017 року складає 1684,00 грн. За ч.1ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду тобто з 06 березня 2017 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, а аліменти на утримання дружини з 06 березня 2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], трирічного віку, тобто до [INFO] року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина другаст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п.п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання матері, з якою мешкає дитина, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. та сплачені [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн. На підставі ст.ст.79, 84, 91, 141, 180-182 СК України,

Outcome: partial