Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється власницею квартири [ADDRESS] . В даній квартирі крім неї та сина [PERSON] , зареєстровані ще [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які за місцем реєстрації з 2014 року та відповідно 2015 року не проживають, не користуються даним житлом, не несуть ніяких витрат по його утриманню, мають інше постійне місце проживання. Просить суд визнати відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності їх без поважних причин більше чотирьох років у квартирі [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заперечень та відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] являється власницею квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. за р. № 2574 (а.с.10,12-14). Відповідно до довідки виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 21 листопада 2019 року № 1-1131 за вищевказаною адресою дійсно зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно акта обстеження від 21 листопада 2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі, але останні за даною адресою з 2014 року та з 2015 року відповідно не проживають (а.с.11). Частина 1 ст. 16 ЦК України передбачає, що особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. У відповідності до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 71 ЖК України вказує, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають в [ADDRESS] , не користуються даним житлом, не несуть ніяких витрат по утриманню даної квартири, мають інше місце проживання. Наявність реєстрації відповідачів у будинку, власницею якого є позивачка, порушує права останньої на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищевказане та те, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності [PERSON] та [PERSON] без поважних причин у вищевказаному житлі більше чотирьох років, суд приходить до висновку про наявність передбачених підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] такими особами, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved