Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18; визнати незаконними та недійсними, видані на підставі цього рішення ЖЕО Фрунзенського району м. Харкова свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27 червня 1980 року на ім'я співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS], [PERSON] на 3/100 частини домоволодіння; [PERSON] на 24/100 частини домоволодіння; [PERSON] на 17/100 частин домоволодіння; [PERSON] на 43/100 частини домоволодіння; [PERSON] та [PERSON] на 13/100 частин домоволодіння в рівних частках - кожній по 13/200 частин; зобов'язати реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції внести відповідні зміні у реєстр права власності. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 за заявою співвласників житлового домоволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та висновком Харківського МБТІ про перерозподіл ідеальних часток (долі) у домоволодінні по [ADDRESS], у зв'язку із проведеними добудовами узаконеними РВК та фактичним користуванням, що склалося, вирішено у домоволодінні по [ADDRESS], перерозподілити ідеальні частки співвласників за фактичним користуванням наступним чином: а) співвласникам [PERSON] та [PERSON] належатиме 27/100 частин замість 9/14 частин, що належало раніше, в тому числі [PERSON] З 100 частин домоволодіння, [PERSON] 24/100 частин домоволодіння; б) співвласнику [PERSON] належатиме 17/100 частин замість 2/14 частин домоволодіння, що належало раніше; в) співвласнику [PERSON] належатиме 43/100 частини замість 1/14 частин домоволодіння, що належало раніше; г) співвласникам [PERSON] та [PERSON] належатиме 13/100 частин в рівних частках замість 2/14 частин домоволодіння, що належало раніше. На підставі вказаного рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 на ім'я усіх співвласників домоволодіння були виписані та видані ЖЕО Фрунзенського району м. Харкова відповідні свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27 червня 1980 року. Про вказане рішення позивачці стало відомо лише у лютому місяці 2014 року під час слухання цивільної справи № 645/4324/13-ц за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора та [PERSON], про визнання права власності на частину домоволодіння за законом, після витребування судом від КП «Харківське МБТІ» інвентарної справи на домоволодіння по [ADDRESS] та ознайомлення із матеріалами справи. З вищезгаданого рішення вбачається, що позивачка [PERSON] до виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова не зверталася із заявою про перерозподіл ідеальних часток. Разом із тим, вищезгаданим рішенням виконавчого комітету вирішено питання про її права та обов'язки. Крім того, немає у інвентарній справі на домоволодіння по [ADDRESS] даних про те, що співвласник [PERSON] добудував та узаконив у встановленому порядку будь-яку добудову або приміщення. До житлового будинку проводила добудови, переобладнання та інше лише мати [PERSON] та [PERSON] Однак вказаним рішенням безпідставно збільшено частку [PERSON] з 1/14 частини до 43/100 частин домоволодіння за рахунок зменшення частки [PERSON] матері позивачки, яка померла [INFO] у м. Харкові. Після померлої матері позивачка, як її спадкоємець, прийняла спадщину, шляхом подання до нотконтори спільної заяви про прийняття спадщини з іншим спадкоємцем - її рідним братом [PERSON] За заявою було відкрито спадкову справу № 331/1997. Таким чином, позивачка вважає, що рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 порушені її [PERSON] права як співвласника домоволодіння, так як вона не зверталася із заявою про перерозподіл ідеальних часток до БТІ або до виконкому, а також право її покійної матері [PERSON], частка якої у домоволодінні безпідставно зменшена з 9/14 часток до 24/100 частини домоволодіння, а частка [PERSON] збільшена з 1/14 часток до 43/100 частини домоволодіння. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та зазначила, що із заявою про перерозподіл ідеальних часток між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] до Харківського міського бюро технічної інвентаризації вона не зверталася та таку заяву не підписувала, свідоцтво про право власності не отримувала, а коли дарувала свою частку домоволодіння [PERSON], вважала що вона складає 1/14, а не 13/200. Представник [PERSON] - [PERSON] вказала, що рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 є незаконним, тому його необхідно скасувати. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що про винесення рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 позивачка нічого не знала. Крім того, на час винесення вказаного позивачка вже мала прізвище «[PERSON]», а її сестра [PERSON] - «[PERSON]», тому вони ніяким чином не могли писати заяви та отримувати свідоцтва про право власності на свої дівочі прізвища. Усе це свідчить про те, що рішення виконавчого комітету та видані на його підставі свідоцтва про право власності є незаконними. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити, оскільки вважає рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 незаконним. Представник відповідача Харківської міської ради Чигринова Н.В. проти задоволення позову заперечувала, просила застосувати до вимог [PERSON] позовну давність і відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону. Треті особи [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що [PERSON], достовірно знала про рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18, оскільки після його винесення отримала свідоцтво про право власності на належну їй частку домоволодіння по [ADDRESS]. Крім цього, позивачка після отримання свідоцтва про право власності 27 червня 1980 року здійснила відчуження своєї частки в спільному майні, подарувавши її [PERSON] за договором дарування від 09 серпня 1980 року, посвідченим державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 вирішено у домоволодінні по [ADDRESS], перерозподілити ідеальні частки співвласників за фактичним користуванням наступним чином: а) співвласникам [PERSON] та [PERSON] належатиме 27/100 частин замість 9/14 частин, що належало раніше, в тому числі [PERSON] 3/100 частин домоволодіння, [PERSON] 24/100 частин домоволодіння; б) співвласнику [PERSON] належатиме 17/100 частин замість 2/14 частин домоволодіння, що належало раніше; в) співвласнику [PERSON] належатиме 43/100 частини замість 1/14 частин домоволодіння, що належало раніше; г) співвласникам [PERSON] та [PERSON] належатиме 13/100 частин в рівних частках замість 2/14 частин домоволодіння, що належало раніше. (а.с. 15-16) На підставі вказаного рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 на ім'я усіх співвласників домоволодіння були виписані та видані ЖЕО Фрунзенського району м. Харкова відповідні свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 27 червня 1980 року, в тому числі і позивачці. (а.с. 18, 97) 09 серпня 1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір, за яким подарували [PERSON] належні їм на праві власності 13/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. (а.с. 94-95) Як пояснила у судовому засіданні [PERSON], до суду із позовом про визнання вказаного договору дарування недійсним вона не зверталася. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою [PERSON] та її представниками не надано суду належних та допустимих доказів того, що частка у праві власності на спірне домоволодіння [PERSON] була безпідставно збільшена за рахунок зменшення частки її матері [PERSON] Посилання позивачки на те, що вона взагалі не знала про існування рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18, не отримувала свідоцтва про право власності від 27 червня 1980 року на належні їй 13/200 часток у домоволодінні, розташованому за адресою: м. Харків, [ADDRESS], спростовуються матеріалами інвентаризаційної справи та договором дарування від 09 серпня 1980 року, згідно якого [PERSON] за своїм волевиявленням разом з [PERSON] подарували [PERSON] належні їм на праві власності 13/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], тобто вже після перерозподілу ідеальних часток у спірному домоволодінні та отримання свідоцтв про право власності саме на 13/200 часток. Вказаний договір дарування на теперішній час ніким не оспорений та не визнаний недійсним. Крім того, мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO], за життя не оспорювала зменшення розміру своєї частки. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 задоволенню не підлягають. Інші позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, а тому не підлягають задоволенню. Суд не застосовує строк позовної давності, оскільки відмовляє у задоволенні позову по суті спору.

Outcome: dismissed