Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виноградівської сільської ради Олешківського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,12 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого був його батько [PERSON], який прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, але не оформив своїх спадкових прав у зв*язку зі смертю, яка настала [INFO] В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], останнім постійним місцем проживання якого було: [ADDRESS]. На час смерті спадкодавця вона є його єдиним спадкоємцем, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] року, син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] року,у шлюбі не перебував і дітей не мав. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, заповіту він не складав. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями за адресою [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,12 га. кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,12 га. кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS]. У зв'язку зі смертю [PERSON], за її заявою приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Басовим О.М. відкрито спадкову справу № 28/2017, та видано свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Свідоцтва про право на спадщину зареєстровано у реєстрі за № 137, 138, 139 від 12 березня 2018р. Крім вищезазначеного майна спадкодавцю також належала земельна ділянка площею 0,12 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка належала на праві власності сину її брата - [PERSON], померлому [INFO] року, спадщину після смерті якого її брат [PERSON] прийняв, але не встиг оформити своїх спадкових прав. Вказана земельна ділянка була придбана сином спадкодавця за договором купівлі продажу № 5963, зареєстрованого на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» 22.02.2000р. Після укладення договору на товарній біржі син спадкодавця не отримав на земельну ділянку державний акт на право власності у відповідності до чинного законодавства, і тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа. Приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Басовим О.М. постановою від 02.04.2018 року представнику позивача [PERSON] відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом саме з підстав відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Просить суд задовольнити позов. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від голови Виноградівської сільської ради Олешківського району надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER], та довідкою приватного нотаріуса Басова О.М. № 21/02-14 від 02.04.2018 року про те, що в проваджені нотаріуса знаходиться спадкова справи №28/2017 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 39,66). Факт прийняття спадщини за законом позивачем після смерті [PERSON] підтверджено матеріалами вказаної спадкової справи. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як між братом і сестрою підтверджуються свідоцтвами про народження позивача та померлого, батьками яких є [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про шлюб позивача [PERSON] з [PERSON] (а.с. 58-59). Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого сина [PERSON] підтверджено наявністю спадкової справи 85/2012, відкритої приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Красновою Н.В. після померлого [INFO] року [PERSON], [INFO], Відповідно до договору купівлі-продажу № 5963 від 22.02.2000 року, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Ізумруд», земельна ділянка площею 0,12 га, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташована за адресою: [ADDRESS], була придбана [PERSON] (а.с. 57). Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 15.11.2012 року (а.с.10). У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку приватним нотаріусом було відмовлено через відсутність Державного акта про право приватної власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій (а.с. 40). 13.07.2018 року до Цюрупинського районного суду Херсонської області від сільського голови Виноградівської сільської ради Олешківського району надійшла заява про визнання заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі (а.с.63). Право власності на земельну ділянку не було зареєстровано належним чином у відповідності до ст. 182 Цивільного Кодексу України за спадкодавцем. Відповідно до ст. ст. 6, 22 ЗУ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Із договору купівлі-продажу вбачається, що продавцеві [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, виданого виконкомом Брилівської селищної ради Цюрупинського району 29.12.1997 року, реєстр №163 (а.с.57). Вказаний договір купівлі-продажу є чинним, не визнавався недійсними в судовому порядку, однак за життя, спадкодавцем [PERSON] не була здійснена державна реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно у передбаченому законом порядку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд маг враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності па певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відсутність державної реєстрації майнових прав у спадкодавця, не позбавляє спадкоємців права на спадщину. На час укладення договору купівлі - продажу у 2000 році вказаної земельної ділянки було зареєстровано відповідно до чинного ЗУ «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого договори зареєстровані на біржі подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали, про що також було зазначено у п. 9 договору купівлі-продажу земельної ділянки. Оскільки правовідносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки виникли у 2000 році, на них розповсюджувалася дія чинного на той момент законодавства, зокрема ст. 47 ЦК УРСР(редакція 1963р.), якою було визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі, та ст. 128 ЦК УРСР (редакція 1963р.) якою було визначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено договором і законом. Тому , оскільки син спадкодавця правомірно придбав земельну ділянку у 2000 році та володів нею з моменту придбання, а після смерті зазначеною земельною ділянкою правомірно володів його батько [PERSON], прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, то після смерті спадкодавця позивач, яка є спадкоємцем другої черги за законом (1262 ЦК України), має всі законні підстави на успадкування зазначеної земельної ділянки за законом. Відповідно до ст. 21 та ст.64 Конституції України права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, який дублюється у ст. 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охороняємих законом інтересів. Тобто, суд виходить з того , що оскільки договір купівлі-продажу не визнано нечинним, позивач позбавлена можливості реалізувати право на отримання державного акта на ім*я померлого та, як наслідок, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, але вона не позбавлена права на судовий захист. Тому з метою захисту прав позивача суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,12 га., цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] що належала [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого був його батько [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав та помер [INFO] За таких обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні,повністю визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню. Вартість спадкового майна визначена відповідно до експертної оцінки становить 32244,00 гривень(а.с.46-56). Судовий збір позивачем опачено, суд вважає щза можливе судові витрати віднести на позивача.

Outcome: approved