Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Свої вимоги мотивує тим, що з 31.07.2015 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Позивач не має змоги працювати та заробляти кошти, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. З урахуванням викладеного просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь у розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача до досягнення донькою трьох років. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах позивач на позові наполягає, відповідач проти його задоволення не заперечує (а.с.19-20). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 75\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~передбачено\~право одного\~з подружжя\~на утримання. \~Дружина,\~чоловік повинні\~матеріально підтримувати\~один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (частини 1,2). Згідно ч.\~2,3\~ст.\~77\~СК України\~за рішенням\~суду аліменти\~присуджуються одному\~з подружжя,\~як правило,\~у грошовій\~формі. Аліменти сплачуються щомісячно. \~ \~ \~ \~Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ч.\~2,4,6\~ст.\~84\~СК України\~ дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як встановлено судом, 31.07.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 367 (а.с.4). 31.08.2017 року у них народилася донька [PERSON] (а.с.5). На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. [PERSON] проживає з малолітньою донькою (а.с.10), здійснює за нею догляд, тому не може працювати та заробляти кошти на своє утримання. [PERSON] працездатний, працює, має змогу та обовязок надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. Обставин, які б свідчили про можливість звільнити [PERSON] від покладеного на нього Законом обовязку щодо утримання непрацездатної дружини судом не встановлено. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, визнані відповідачем у повному обсязі, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved