Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 05 грудня 1996 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. За час їхнього спільного проживання в шлюбі однією сім'єю, згідно договору купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року, ними спільно за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. Згідно вказаного договору покупцем є [PERSON] За таких обставин, придбана ними квартира [ADDRESS] є об'єктом їх спільної власності подружжя, належить їй та відповідачу в рівних частках, тобто по ? частці кожному. Спільне життя у них не склалось, в сім'ї почали систематично виникати непорозуміння та сварки з приводу набутого нами в шлюбі спільного майна подружжя, в тому числі і квартири, які постійно влаштовував відповідач, вказуючи, що все придбане ними у шлюбі майно належить лише йому. Спірна квартира знаходиться на четвертому поверсі багатоквартирного жилого будинку, має один єдиний вхід та вихід, визначення варіантів її розподілу на ? та на ? частки між нею та відповідачем з виділенням частки в натурі не є можливим. Тому позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] без виділення цієї частки в натурі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить розглянути справу в її відсутність та задоволити її вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить суд розглянути справу в його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, прийняти визнання позову відповідачем і задоволити позовні вимоги позивача з наступних мотивів. Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, яке було одержано за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх і спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про шлюб сторін (а.с.3), копії паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4), копії техпаспорта на будинок (а.с.6-10)[ADDRESS] в житловому будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], оскільки, згідно договору купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. (а.с.8) була придбана ними за час перебування у шлюбі за їх спільні кошти. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача доведені повністю, тому, спірну квартиру [ADDRESS] слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], за позивачем слід визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як у праві спільної сумісної власності подружжя без виділення цієї частки в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved