Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2003 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . З самого початку спільне життя у позивачки з відповідачем складалося, проте останні пів року між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, почалися сварки, скандали. Вони взагалі не розуміють одне одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, у них різні погляди на життя та сімейні відносини, у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутнє. За таких обставин позивачка з відповідачем разом не проживають з лютого 2021 року, між ними припинені відносини як дружини та чоловіка. Спору щодо поділу майна між ними немає. Спору щодо проживання їхньої дитини між ними також немає. Дитина проживає разом із позивачкою та за спільною домовленістю буде в подальшому проживати з позивачкою. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про розірвання шлюбу, підтримала, просить його задовольнити, справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Одночасно повідомляє, що станом на сьогоднішній день вона не є вагітною та дітей віком до 1 року не має. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2003 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, що підтверджується копією виданого 27 вересня 2003 року свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 2006 року. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved