Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Братського району Миколаївської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона 07 квітня 2013 придбала у відповідачів житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] про що було укладено простий письмовий договір купівлі-продажу. Умови договору сторонами були виконанні в повному обсязі. [PERSON] згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок являється його власником . Однак, [INFO] року помер. Відповідачі згідно свідоцтва про народження є спадкоємцями 1-ї черги спадкування за законом. Однак, спадкоємці не переоформили спадщину на себе та продали позивачці житловий будинок. Позивачка звернулася в органи реєстрації майна, при цьому вона надала зазначений договір купівлі-продажу, але їй відмовили, пояснивши, що він не оформлений нотаріально та не являється документом, що посвідчує право власності на нерухомість. [PERSON] зверталась до відповідачів з проханням укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі, однак останні ухиляються, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. До початку судового засідання позивачка звернулася з заявою, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила суд розглянути справу в її відсутність. Відповідачі, до початку судового засідання надали суду заяви, в яких визнали позовні вимоги в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення і просили суд розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу нерухомого майна по [ADDRESS] Так, 07 квітня 2013 придбала у відповідачів житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] про що було укладено простий письмовий договір купівлі-продажу. Умови договору сторонами були виконанні в повному обсязі. [PERSON] згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок являється його власником . Однак, [INFO] року помер. Відповідачі згідно свідоцтва про народження є спадкоємцями 1-ї черги спадкування за законом. Однак, спадкоємці не переоформили спадщину на себе та продали позивачці житловий будинок. Позивачка звернулася в органи реєстрації майна, при цьому вона надала зазначений договір купівлі-продажу, але їй відмовили, пояснивши, що він не оформлений нотаріально та не являється документом, що посвідчує право власності на нерухомість. [PERSON] зверталась до відповідачів з проханням укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі, однак останні ухиляються, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Так як угода купівлі-продажу суперечить вимогам ст.657 ЦК України, не оформлена нотаріально, дана угода є недійсною. Однак, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору. Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом. Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивач повністю здійснив з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, що підтверджується квитанцією. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивач не може розпорядитися майном, що порушує надане йому як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.. 88 ЦПК України залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved