Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб, укладений між ними 20.09.2013 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляєвського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 229 та стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Позивач подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500,00 гривень та судові витрати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач надав суду заяву згідно якої вказав, що згоден на розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, згоден на аліменти у розмірі 850,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляєвського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 179 від 20.02.2018 року. Подружні відносини не збереглись. Зв'язок сторони не підтримують. Надання строку на примирення не дасть позитивних результатів, оскільки між сторонами вже тривалий час відсутні будь-які відносини. Як вказує позивачка, відповідач їй та дитині не допомагає, однак має заробіток та може сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК (п.3). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов'язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов'язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги наведене вище, суд вважає що позовні вимоги позивачки в чати сні розірвання шлюбу підлягають задоволенню, в частині стягнення аліментів - частковому задоволенню, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 850,00 гривень.

Outcome: partial