Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вороновицької сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 30 червня 2005 року помер її батько [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина на: - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Що знаходяться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Шевченка,61, Вінницького району, вінницької області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від [INFO], дійсною вартістю 144\~454,00 грн.; - земельну ділянку площею 1,65 га в межах згідно з планом, що розташована на території Вороновицької селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту, на право приватної власності на землю серії ВН № 4143 від 14.03.2001 року, експертна оцінка складає 49133 грн.; - на грошовий вклад, який знаходиться на рахунку № 915513313 в відділенні Ощадбанку № 9794 смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області. Згідно заповіту від 03.06.2003 року померлий [PERSON], усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці позивачці [PERSON], заповіт посвідчено секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №302. За даними Вороновицької селищної ради 07.08.2009 року та 17.08.2012 року, даний заповіт не скасовано і не відмінено. Позивачка є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні за законом немає. [PERSON] спадщину прийняла згідно ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та проживаю на даний час. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивачка не має можливості оскільки постійно проживала зі спадкодавцем але не була зареєстрована в спадковому будинку, а також в свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено №43, який в подальшому було змінено на №61. В звязку з викладеним вище, позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила його задоволити. Відповідач по справі, представник Вороновицької селищної ради, в особі голови [PERSON] - при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 30 червня 2005 року помер спадкодавець [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 002640 від 01.07.2005 року, актовий запис №72 від 01 липня 2005 року (а.с.8). 23.05.2001 року померла дружина спадкодавця [PERSON] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 125313 від 24.05.2001 року (а.с.9). Факт родинних стосунків між [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії ЯИ № 932660 від 17.11.1953 року (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON] та змінила прізвище на «Новак» (а.с.14) та після розірвання шлюбу прізвище не змінювала (а.с.15). Згідно заповіту від 03.06.2003 року померлий [PERSON], усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці позивачці [PERSON], заповіт посвідчено секретарем Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №302. За даними Вороновицької селищної ради 07.08.2009 року та 17.08.2012 року, даний заповіт не скасовано і не відмінено (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина зокрема на - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Що знаходяться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Шевченка,61, Вінницького району, вінницької області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від [INFO], (а.с.30, 18-22). Земельна ділянка, загальною площею 1,65 га в межах згідно з планом, що розташована на території Вороновицької селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту, на право приватної власності на землю серії ВН № 4143 від 14.03.2001 року (а.с.31), експертна оцінка земельної ділянки складає 49133 грн. (а.с.32-33). Рішенням Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 154 від 17.08.2016 року уточнено поштову адресу житлового будинку з господарським спорудами, що належав померлому [PERSON] та підтверджено поштову адресу: смт. Вороновиця, вул. Шевченка, 61, Вінницького району, Вінницької області (а.с.17). Відповідно до довідки №321 від 22.08.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, гр. [PERSON], [INFO], постійно проживала в [INFO] і доглядала батька [PERSON], з 2001 року по день смерті 30.05.2005 року, та відповідно до довідки № 322 від 22.08.2016 року проживає по даний час (а.с.34- 35). Як вбачається з довідки № 5 від 07.07.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, земельна ділянка площею 1,65 га, яка знаходиться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Шевченка, 61, Вінницького району, Вінницької області та належала померлому [PERSON] під забороною та арештом не перебуває за даними селищної ради (а.с.38). Відповідно до довідки № 4 від 07.07.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Шевченка, 61, Вінницького району, Вінницької області та належала померлому [PERSON] під забороною та арештом не перебуває за даними селищної ради (а.с.39). Як вбачається з довідки № 1624 від 08.07.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, згідно земельно-облікової документації в користуванні гр. [PERSON], рахується земельна ділянка площею 0,31 га із них: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Шевченка 61 в межах смт. Вороновиця, зазначена земельна ділянка до 2002 року та не приватизована (а.с.41). Однак оформити спадщину в нотаріальному порядку гр. [PERSON] не має можливості, що підтверджується відмовою нотаріуса від 07.07.2016 року за вих. № 1822/02-17 (а.с.42). Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути\~\~визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За нормами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник.\~\~\~\~ За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину в частині визнання права власності на - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: смт. Вороновиця, вул. Шевченка,61, Вінницького району, вінницької області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від [INFO]; - земельну ділянку площею 1,65 га в межах згідно з планом, що розташована на території Вороновицької селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту, на право приватної власності на землю серії ВН № 4143 від 14.03.2001 року, є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця. Таким чином, спадкоємцеві вкладника, незалежно від того, чи спадкування здійснюється згідно із законом, заповітом або заповідальним розпорядженням, необхідно звернутися до державної нотаріальної контори або до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня смерті вкладника з відповідною заявою. Щодо вимоги визнання права власності на грошовий вклад, який знаходиться на рахунку № 915513313 в відділенні Ощадбанку № 9794 смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, як зазначено в матеріалах позовної заяви, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів існування грошових вкладів за померлим [PERSON], померлим 30.06.2005 року. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial