Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обґрунтування вимог зазначає, що 10.12.2001 вона придбала у [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу ? частину жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою площею 16,7 кв.м, розташованого за адресою: м. Димитров (нині м. Мирноград) Донецької області, вул. Бабушкіна (нині вул.Коржова)[ADDRESS]. Будинок належав продавцям на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що зареєстровані у реєстрі за №№3417, 2153. Договір купівлі-продажу за № 947 був оформлений та зареєстрований Регіональною торговою біржею «Юго-Восток» у м. Димитрові Донецької області 10.12.2001. Вона вважала, що договір є дійсним і не потребує нотаріального посвідчення, однак нещодавно дізналася, що це не так, оскільки такий договір не є правовстановлюючим документом та, відповідно, вона не може розпорядитись своїм майном, в той час з моменту придбання будинку вона по цей день користується ним. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу будинку, укладений між нею та [PERSON], [PERSON] дійсним, та визнати за нею право власності на придбану за цим договором ? частину жилого будинку. Позивач [PERSON] до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбачений цивільним процесуальним законодавством спосіб, жодних заяв або клопотань суду не надали. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.12.2001 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON], [PERSON] продали, а позивач [PERSON] придбала ? частину жилого будинку загальною площею 36,3 кв.м, в тому числі жилою 16,7 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Продаж був вчинений за одну тисячу пятсот гривень. Вказаний договір був оформлений і зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 10.12.2001 за реєстраційним № 947, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на жилий будинок (а.с. 6, 7). 20.12.2001 право власності на ? частину вказаного будинку зареєстровано за позивачем [PERSON] у Димитровському бюро технічної інвентаризації та вписане у реєстрову книгу № 39 за реєстровим № 5694 стор. 209, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 5). З договору купівлі-продажу вбачається, що до його підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу ? частини жилого будинку, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с. 6). Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями статті 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Однак, разом з тим, згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу » № 1957 XII від 10.12.1991 в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене, те, що договір купівлі-продажу вищевказаного житла не був нотаріально посвідчений через реєстрацію його на товарній біржі, що є порушенням зазначеної норми закону, та те, що ця\~ угода була фактично здійснена, сторонами угоди були\~ виконані вимоги ст.ст. 153, 224 ЦК УРСР 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки продавці добровільно не бажають переукласти договір купівлі-продажу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved