Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на стосунки подружжя. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], а також стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з?явилася. Про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надала письмову заяву, відповідно до змісту якої проситьпровести підготовче засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON](а.с.17). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з?явився. Про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлений своєчасно та в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надав письмову заяву, відповідно до змісту якої просить провести підготовче засіданні без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та (а.с.19). Відповідно до п.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України подання заяв по суті справи є правом учасника справи. В письмовій заяві відповідач [PERSON] зазначив, що він позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. При зазначених обставинах суд, у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв?язку із визнанням позову відповідачем [PERSON], оскільки у справі наявні законні підстави для задоволення позову, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцтву про шлюб серії І-ЖС № 119758 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2012 року, актовий запис №254(а.с.6). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 248445(а.с.7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання може бути пред?явлено одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України). Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного,що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а томупозовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи позицію відповідача про визнання позову про розірвання шлюбу у повному обсязі, викладену ним у поданій через канцелярію суду письмовій заяві. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 768,40грн..

Outcome: approved