Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просила: стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановлено для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1250 гривень щомісячно, із дня звернення до суду і до закінчення навчання у Одеській Національній академії харчових технологій, тобто по 30.06.2019. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач є батьком їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. Син [PERSON] на даний час навчається у Одеській національній академії харчових технологій і є студентом 4 курсу денної форми навчання. Термін навчання до 30.06.2019 року. Вона не має можливості та змоги в повному обсязі здійснювати оплату навчання, оплату гуртожитку, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; додаткові навчання із викладачами; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини. Середньомісячні витрати на навчання становлять приблизно 2500 гривень. Їй вкрай важко одній утримувати дітей. 04 грудня 2018 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 14 січня 2019 року на 10 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копій паспортів громадянина України судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 14 грудня 2005 та серії [NUMBER] виданого 17 березня 1998 (а.с.5,9) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із копії довідки №1178(Ф) від 27.11.2018 виданої Одеською Національною академією харчових технологій (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] є студентом 4 курсу факультету Технологій зерна і зернового бізнесу, денної форми навчання, державне замовлення, термін навчання до 30.06.2019 року. Із копії квитанції №35647972 від 01.10.2018 (а.с.7) судом встановлено, що [PERSON] оплатив за проживання в гуртожитку №3 «Б» 3000 гривень. Із довідки №1467 від 28.11.2018 виданої виконкомом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.8) судом встановлено, що разом із позивачкою проживають її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своїх дітей, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на їх утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, так як відповідач є особою працездатного віку, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення сином повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітнього сина, який є здоровими та у певній мірі матеріально забезпеченими. Матеріальне становище платника аліментів, який не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоров'я, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення сином повноліття. Як роз'яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. N3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.198 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина в твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника. При визначенні суми, яку потребує син відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір вартості навчання, здійснення оплати навчання, оплату гуртожитку, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; додаткові навчання із викладачами; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, та визначає їх розмір у сумі 1250 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання дитини, тобто до 30 червня 2019 року. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 27 листопада 2018 року за вхід.№8291, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 27 листопада 2018 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок, яку необхідно було б заплатити на момент подачі позову до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved