Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2014 року по 11.10.2015 року в розмірі 12232,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1968 року вона працювала в системі обласного виробничого обєднання «Фармація», а з 1977 року завідуючою аптечним пунктом № 1 КП Центральна районна аптека № 4. 05.01.2015 року її було звільнено із займаної посади. Проте на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року її було поновлено на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево. При цьому зазначає, що до цього часу на роботі її поновлено. Також відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року зокрема вирішено питання про стягнення з КП Центральна районна аптека № 4 на її користь мінімальний посадовий оклад за час вимушеного прогулу з 11.12.2014 року по 14.05.2015 року. Поряд з тим оскільки жодне судове рішення не виконано та в рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року не зазначена сума, яка підлягає виплаті, просить стягнути з відповідача посадовий оклад за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2014 року по 11.10.2015 року в розмірі 12232,50 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з наведених в ньому підстав. При цьому пояснила, що про поновлення на роботі 05.03.2015 року їй нічого не було відомо, з наказом про її поновлення вона ознайомилася тільки в серпні 2015 року в ході розгляду іншої цивільної справи. Крім того пояснила, що до виконавчої служби з виконавчим листом про поновлення її на роботі не зверталася. Таким чином вважає, що до цього часу рішення суду про її поновлення на роботі не виконане. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року [PERSON] було поновлено 05.03.2015 року на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральна районна аптека № 4, проте у звязку з порушення трудової дисципліни 12.03.2015 року її було звільнено. Крім того на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року зокрема вирішено питання про стягнення з Комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 на користь [PERSON] мінімальний посадовий оклад за час вимушеного прогулу з 11.12.2014 року по 14.05.2015 року. Також подала письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2015 року провадження у цивільній справі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині заявленого періоду з 11.12.2014 року по 14.05.2015 року закрито. Таким чином судом вирішується питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині періоду з 15.05.2015 року по 11.10.2015 року. Судом встановлено, що 05.01.2015 року [PERSON] було звільнено з посади завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральної районної аптеки № 4. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року позивача було поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м. Мукачево. Також згідно з рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року вирішено питання про стягнення з КП Центральна районна аптека № 4 на користь позивача мінімальний посадовий оклад за час вимушеного прогулу з 11.12.2014 року по 14.05.2015 року. Зазначені рішення набрали законної сили. На виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року було видано виконавчий лист. Крім того на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року 23.09.2015 року судом також було видано виконавчий лист та відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2015 року відкрито виконавче провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обовязками, які мали місце до звільнення; здійснення оплати всього часу вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням; поновлення безперервного стажу роботи, у тому числі стажу для відпустки та поновлення у всіх правах за цією посадою (отримання надбавок тощо). Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 235 КЗпП України, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обовязок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обовязків. Так відповідно до ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою-підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Обгрутовуючи заявлений позов позивач пояснила, що з приводу примусового виконання рішення суду про поновлення її на роботу до виконавчої служби не зверталася. При цьому слід зазначити, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі рішень судів про поновлення на роботі, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. В свою чергу добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обовязок. Зокрема, зазначений обовязок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень. При цьому, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 Постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Одночасно судом також встановлено, що відповідно до наказу № 22 від 05.03.2015 року КП Центральна районна аптека № 4 на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року [PERSON] поновлено на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральної районної аптеки № 4 з 05.01.2015 року, тобто з моменту її звільнення. При цьому, зазначений наказ про поновлення на роботі не скасований та не визнаний незаконним про, що не заперечила позивач. Таким чином, враховуючи наведені вище норми закону, суд приходить до висновку, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року виконане в день винесення наказу, тобто 05.03.2015 року. В подальшому відповідно до наказу № 23 від 12.03.2015 року КП Центральна районна аптека № 4 [PERSON] звільнено з посади завідуючої аптечним пунктом № 1 КП Центральної районної аптеки № 4 у звязку з прогулами, які підтверджуються актами від 06.03.2015 року, 10.03.2015 року, 11.03.2015 року, 12.03.2015 року. В процесі розгляду цивільної справи позивач не скористалася своїми процесуальними правами та не надала суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт недійсності наказів КП Центральна районна аптека № 4 як про її поновлення на посаді, так і подальше звільнення. Враховуючи вищевикладене в тому числі і те, що в судовому засіданні встановлено та документально підтверджено факт виконання відповідачем рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року в день винесення наказу, тобто 05.03.2015 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до КП Центральна районна аптека № 4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed