Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з моменту припинення її спільного проживання з [PERSON] з 2011 року, батько дитини у добровільному порядку не надає їй коштів на утримання дитини, а також взагалі не приймає будь-якої участі у вихованні дитини. Ухилення Відповідача від виконання своїх обов'язків виражається у тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дитиною взагалі (що порушує нормальне усвідомлення дитини), не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, навіть простого харчування. Відповідач (батько дитини) починаючи з травня 2011 року проживає окремо та жодного з покладеного законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина.Позивачка створює для свого сина належні умови виховання, утримує його, купляє одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує його навчання. За час находження сина у дитячому садку, відповідач жодного разу там не з'являвся, навчанням та вихованням дитини не цікавився. Оскільки позивачка вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, така його поведінка змусила її звернутися до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. У судове засідання після оголошення перерви, позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала, та просила суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилася у судове засідання, причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. 14 березня 2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який було розірвано 25 червня 2012 року на підставі рішення Малиновського суду м. Одеси (набрало чинності 06.07.2012, справа № 1519/9711/2011). (а.с. 8) У зазначеному рішенні судом було встановлено, що шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинилися, спільне господарство не ведеться, будь-які стосунки не підтримуються. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 527 від 18.06.2009). Також згідно Свідоцтва про зміну імені, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 29.08.2013 року, серія [NUMBER], [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.84). Згідно довідки Ф.1 від 09.10.2012 за № 39, [PERSON] проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9). Син позивачки - [PERSON] знаходиться на її повному утриманні, що підтверджено письмовими заявами, які надійшли до суду від [PERSON], матері позивачки та [PERSON], близької подруги позивачки про те, що батько не бере участі у вихованні дитини, не піклується про сина; довідкою Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІступеню-дошкільний навчальний заклад «Інтелект» та висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №4300/01-20 від 14.11.2013 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] року. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема у тому випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що батько дитини без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків з незалежних від неї причин. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, суд, при цьому приймає визнання позову відповідачем і відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved