Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що 10 жовтня 2008 року померла бабка [PERSON], яка заповіла усе своє майно заявнику. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій проти заявлених вимог не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за заповітом. Згідно з пп.4.10 [PERSON] 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість спільного проживання вказаних осіб. Судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 100507 від 13 жовтня 2008 року виданим Бучайською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області. Відповідно до державного атку на право на земельну ділянку серії ХМ №002685 від 05 січня 2005 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,42 га на території Бучайської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Згідно довідок Новоушицької селищної ради №297, 299 від 31 жовтня 2017 року [PERSON] до дня смерті 10 жовтня 2008 року була зареєстрована та проживала за адресою [INFO]. Разом із [PERSON] проживала спільно без реєстрації з осінні 2007 року [PERSON] та здійснювала догляд. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 30 листопада 2017 року [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] за адресою: с. Бучая, вул. Горбова, 13 Новоушицького району Хмельницької області по день смерті останьої. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №484/02-31 від 01 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що вона не може довести факт спільного проживання з [PERSON]. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №\-\-500/01-09 від 13 листопада 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved