Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, відповідно до якої просила суд оголосити [PERSON] уродженця с. Велике Вербче Сарненського району Рівненської області, померлим. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.01.2018 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів від 05.02.2019 року №640 заявниці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою; [ADDRESS] . За даною адресою зареєстроване місце проживання [PERSON] , який є колишнім чоловіком її дочки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області 2013 року шлюб між ними було розірвано. У червні 2013 року колишній зять заявниці [PERSON] просто пішов з дому і після того жодних відомостей про його місце перебування чи проживання немає. Останнього було оголошено у розшук, що підтверджується витягом з кримінального провадження №212013190050000716 та довідкою, виданою Володимирецьким ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області, від 19.07.2016 року №889/216/01-2016. Однак результати розшуку нічого не дали, що підтверджується довідкою, виданою Володимирецьким ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області, від 18.10.2017 року №7163/216/01 -2017. З того часу [PERSON] так і не з`являвся за своїм останнім місцем проживання та реєстрації, не виходив на зв`язок. [PERSON] це необхідно для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Представник заявниці [PERSON] у судове засіданні з`явилася, заяву підтримала, просила суд її задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник зацікавленої особи Полицької сільської ради Володимирецького району у судове засідання не з`явився, надали суду заяву відповідно до якої просили суд проводити розгляд справи за відсутності їх представника та вказали, що не заперечують щодо розгляду заяви. Суд, вислухавши думку представника заявниці, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.01.2018 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів від 05.02.2019 року №640, вбачається, що [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою; [ADDRESS] . Згідно довідки Полицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області № 140 від 04.02.2019 року [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Але на теперішній час не проживає за даною адресою, місце його проживання невідоме. [PERSON] є колишнім чоловік дочки заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] ; Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 2013 року у шлюб між ними було розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з положеннями статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому під відсутністю відомостей слід розуміти як прояви самої фізичної особи, так і виписки з готелів або інших місць можливого перебування такої особи, а також показання осіб, які бачили громадянина в тому чи іншому місці. Законодавство виділяє ряд підстав, за наявності яких громадянин може бути оголошений померлим. До таких підстав належать: - відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, визначених законодавством, - протягом шести місяців; - неотримання відомостей про місце перебування фізичної особи протягом визначеного законодавством часу; - неможливість встановити, чи є живою фізична особа. Для оголошення фізичної особи померлою потрібна наявність ряду умов, зокрема: 1) відсутність громадянина в місці його проживання; 2) довготривала відсутність відомостей про місце перебування такої фізичної особи; 3) звернення зацікавлених осіб до суду; 4) рішення суду про оголошення громадянина померлим. Слід зазначити, що оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий). В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як вбачається із копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2013 року до Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області надійшла заява про те, що [PERSON] [INFO] , пішов з дому в невідомому напрямку та не повернувся. Дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013190050000716 від 18.07.2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України з позначкою безвісно зниклий. Згідно листа заступника начальника СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції Дячука О.В. від 23.02.2019 року, встановлено, що [PERSON] було оголошено розшук як безвісно зниклу особу та станом на 23.02.2019 року місце його перебування не встановлено, його пошуки ведуться і на даний час. Однак, матеріали справи не містять даних, щодо наявності чи відсутності родичів [PERSON] які моглиб надати пояснення щодо обставин справи. Визнання померлим [PERSON] заявниці необхідно для зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що її колишній зять зник 2013 року, тобто близько шести років, однак вона не намагалася взагалі встановити місцеперебування [PERSON] , не зверталася до його близьких родичів чи знайомих тощо. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи вказані вимоги закону, суд приходить до висновку, що заявницею не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що її колишній зять [PERSON] помер, нею не здійснювалися всі можливі заходи щодо його пошуку протягом 2013-2019 років. Особливістю при розгляді питання про визнання фізичної особи померлою не є просто фактична відсутність її за місцем проживання та втрата зв`язку з родичами, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом. Враховуючи те, що судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати [PERSON] померлим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed