Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 02 серпня 2012 року у виконавчому комітеті Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі. Актовий запис № 01 від 02.08.2012 року. В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка проживатиме з нею. Їхній шлюб фактично розпався. Вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Збереження даного шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. З позовом до відповідача в інший суд з тих же підстав та з тим самим предметом не зверталася. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить шлюб розірвати. Пояснила, що з відповідачем разом не проживають приблизно 2 роки. Вона втратила до нього почуття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. його розпискою. Надав до суду клопотання, в якому вказує, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 09 червня 2009 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6). Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Outcome: approved