Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. На обґрунтування якого зазначила, що між нею і ПАТ «СК «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 24 грудня 2012 року № 28-0522-12-00134. Об'єктом страхування за договором є автомобіль «Ніссан-Альмера» реєстраційний номер [NUMBER]. Під час дії договору, а саме 1 травня 2013 року, з вини [PERSON], яка порушила Правила дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода та було пошкоджено її автомобіль. За договором страхування страховою компанією частину страхового відшкодування у сумі 35 800 грн. було перераховано вигодо набувачу ПАТ «Ідея Банк». Але вона вважає, що з суми страхового відшкодування неправомірно було відраховано вартість залишків пошкодженого транспортного засобу, тому просила стягнути з ПАТ «СК «Українська Страхова група» на її користь матеріальну шкоду в сумі 54200 грн., моральну шкоду завдану неналежним виконанням умов договору страхування в сумі 5 000 грн. Та стягнути на її користь з [PERSON] втрату товарної вартості у сумі 39 128 грн. 98 коп., франшизу 1 800 грн., моральну шкоду заподіяну пошкодженням майна в сумі 30 000 грн. Солідарно з відповідачів стягнути судові витрати в сумі 608 грн. 65 коп. та 650 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. З ПАТ «СК «Українська страхова група» га користь позивача стягнуто матеріальну шкоду у сумі 52 700 грн. З [PERSON] на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду у сумі 2 947 грн. 20 коп. та 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди і розподілено судові витрати. Не погодившись з рішенням суду відповідач ПАТ «СК «Українська страхова група» подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду в частині стягнення з них матеріальної шкоди у сумі 52 700 грн. скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні цих вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд помилково стягнув з них вартість залишків пошкодженого транспортного засобу на користь позивача. Зокрема не врахував що вигодонабувачем за договором страхування є банк. В судовому засіданні апеляційного суду позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог заявлених до ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині рішення суду особами, які приймають участь по справі не оскаржується. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що 24 грудня 2012 року між [PERSON] та страховиком «СК «Українська Страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами щодо автомобіля «Ніссан Альмера» державний номер [NUMBER] по умовам страхування «Каско» на суму 90 000 грн. За умовами договору вигодонабувачем визначено ПАТ «Ідея Банк». 01 травня 2013 року з вини відповідача [PERSON], яка керуючи автомобілем «Ауді-100» державний номер [NUMBER] порушила вимоги п. п. 10.5, 11.4 ПДР України, сталося зіткнення з належним позивачу автомобілем «Ніссан-Альмера» державний номер [NUMBER]. Відповідно постанови Краматорського міського суду від 22 травня 2013 року [PERSON] була визнана винною у скоєнні ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічні пошкодження. Відповідно до проведеного страховиком автотоварознавчого дослідження № 13-54 від 17 травня 2013 року, який був взятий за основу для здійснення страхового відшкодування, вартість поновлювального ремонту автомобіля «Ніссан-Альмера» державний номер [NUMBER] складає 166 307,59 грн., ринкова вартість даного автомобіля складає 92 947 грн. Оскільки ремонт автомобіля позивачки є економічно необґрунтованим, то технічний засіб є фізично знищеним і вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля складає 92 947 грн. ПАТ «СК «Українською страховою групою» визнаний факт ДТП страховим випадком та на користь вигодонабувача здійснено страхове відшкодування в розмірі 35 800 грн. Задовольняючі позовні вимоги до ПАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, яка є страховим випадком під час якого було пошкоджено майно позивача, та відповідачем неправомірно з суми страхового відшкодування відраховано вартість залишків пошкодженого транспортного засобу, тому сума недоплаченого страхового відшкодування підлягає стягненню на користь позивача. Проте з таким висновком суду не можна погодитися наступних підстав. Відповідно до ст.. 985 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. Згідно п.3 укладеного між сторонами договору вигодонабувачем є ПАТ «Ідея Банк». Відповідно до п.9.5.2. вигодонабувач має право на першочергове отримання страхового відшкодування. Згідно п. 15.9.1 виплата страхового відшкодування на користь страхувальника або спадкоємців можливо за умовами надання письмової згоди на це вигодонабувачем, якщо страхувальник не є вигодонабувачем. Таким чином, право вимоги позивач як страхувальник може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення. З матеріалів справи убачається, що на час розгляду справи позивач має непогашені зобов'язання перед банківською установою, яка визначена за договором вигодонобувачем, та останній не надавав відповідної письмової згоди з визначенням її як особи, яка має право на отримання страхового відшкодування. Дані обставини в суді апеляційної інстанції позивачем не спростовувалися. Більш того, сума страхового відшкодування у розмірі 35 800 грн. була перерахована страховою компанією на користь банку. За таких умов у позивача не виникає право вимоги доплати до страхового відшкодування. За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що [PERSON] є неналежним позивачем по справі та позовні вимоги про стягнення на її користь суми страхового відшкодування задоволенню не підлягають. Тому рішення суду в частині стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь [PERSON] суми страхового відшкодування та судового збору у відповідності до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed