Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її сина [PERSON] з забороною йому перебувати у місці спільного проживання за адресою [ADDRESS] , протягом шести місяців. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що зареєстрована та проживає разом зі своїм сином за вказаною вище адресою. Протягом останнього часу [PERSON] , вчиняє відносно неї дії психологічного характеру, допускає фізичне насильство з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Таким чином можна вважати, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Ухвалою від 26.12.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заяви. \~ \~ \~ \~В судове засідання заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотань не подавав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а. с. 4, 5, 8, 9) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану 11 червня 1993 року. (а. с. 10) \~ \~ \~ \~06 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області із заявою яка була зареєстрована за №9656 з повідомленням про вчинення [PERSON] , відносно неї протиправних дії, погроз вбивством, пошкодження майна. (а. с. 11) \~ \~ \~ \~01 листопада 2019 року, 09 грудня 2019 року та 17 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за заявами [PERSON] , щодо неправомірних дій [PERSON] , за попередньої правової кваліфікацією частина 1 статті 125 КК України, частина 1 статті 122 КК України та частина 1 статті 185 КК України. (а. с. 12, 13, 14) Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявник [PERSON] обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство. На підтвердження вимог надано письмові пояснення свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання заявника [PERSON] та виписку з медичної карти [PERSON] №5118від 16.12.2019 року, відповідно до якої їй встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 статті 3 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - батьки та діти. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Пунктом 8 частини 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до пункту 2 статті 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 1 частини 1 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа або її представник. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Частиною 3 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке систематично чинить [PERSON] щодо своєї матері [PERSON] , суд вважає, що існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідність встановлення певних обмежень щодо [PERSON] , знайшла своє підтвердження, тому вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. Згідно частини 4 статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved