Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна, про визнання незаконним рішенням про перехід права власності на нерухоме майно \~В обґрунтування позову посилались на те, що 04 листопада 2016 року приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н.М. провела державну реєстрацію речового права, права власності на об`єкт житлової нерухомості в [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2007 року № 4594 посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Смирновою С.М. Державна реєстрація з відкриттям розділу проведена 10 листопада 2016 \~ \~ \~ \~16:51:37 за номером 32320716, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 липня 2017 р. Вказує, що про існування інформації про зміну відомостей про право власності позивачу в особі представника стало відомо з Інформаційної довідки від №186541148. Вважає, що перехід права власності від позивача до відповідача на підставі договору іпотеки, а також реєстрація права власності є незаконною. Зазначає, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на\~стягнення майна\~громадян України,\~наданого як\~забезпечення кредитів в іноземній валюті»,\~оскільки виступає\~предметом іпотеки\~за споживчим\~кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, що підтверджується довідкою, а загальна площа не перевищує 140 кв. м. Приватний нотаріус Стойка Н.С. яка виконуючи повноваження реєстратора на вказані порушення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не звернула уваги та неправомірними діями сприяла переоформленню права власності від іпотекодавця на іпотекодержателя. На підставі наведеного позивач просить скасувати реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості в [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2007 року посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Смирновою С.М. за № 4594 яка вчинена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н.М. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 32320716 від 10.11.2016 16:51:37, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081859921101 та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081859921101. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 18.12.2019 року від представника АТ КБ «Приватбанк», надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечує проти позову, вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, підписанням договору іпотеки сторонами погоджено умови договору іпотеки, які містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та досягнуто згоди щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Пунктом 27 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Таким чином, на підставі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Вважає, що обраний банком позасудовий спосіб задоволення вимог ґрунтується саме на добровільній згоді позивача на звернення стягнення шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, що виражається у підписанні [PERSON] договору іпотеки, який містить дане застереження, що свідчить про помилковість покликань позивача на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, однак від її представника адвоката Шпуганича В.П. надійшла через канцелярію суду заява про розгляд справи без їх участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», який змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договорів № MKMOGL00000280 за умовами якого, позичальник отримала кредит у розмірі 42 000 доларів США на споживчі цілі, з кінцевим строком повернення по 19.11.2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 12.07.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № MKMOGL00000280 від 20.11.2007 року, згідно якої пункт 7.1 договору викладено в слідкуючій редакції : «7.1 Періодом сплати вважати період з 3 по 7 число кожного місяця.». З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 20.11.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири № MKMOGL00000280, предметом якого є належна іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Смірновою С.М., реєстраційний номер №4589, квартира, загальною площею 47,3 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № МКМOGL00000280 від 20.11.2007 року у розмірі 40083,55\~ доларів США, з яких: 333782,68 доларів США заборгованість за кредитом; 651,38 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 11,57 доларів США штраф (фіксована частина), 1908,19 доларів США (процентна складова). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 186541148 від 29.10.2019 року встановлено, що приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за індексним номером : 32320716 від 10.11.2016, на підставі якого внесено запис про реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки від 20.11.2007 року, виданого приватним нотаріусом Ужгородського МНО Смірнова С.М., Повідомлення, серія та номер : б/н, виданий 07.10.2016. Повідомлення, серія та номер E.LV.0.0.0.0/3-696, виданий 13.07.2016,видавник Приватбанк. Відповідно до довідки ОСББ «Наш Дім - Ужгород» №131 від 12 жовтня 2017 року, виданої [PERSON] , слідує, що вона дійсно проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані і проживають: чоловік [PERSON] , 1986 року народження; син [PERSON] , 2011 року народження; син [PERSON] , 2014 року народження. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України,\~\~наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4\~\~Закону України «Про іпотеку»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами- резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв. метрів для квартири та 250кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Отже, матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника і не перевищує 140,0 кв.м. Також, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщовін є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Разом з тим, відомості про отримання позивачем вимоги про усунення порушень, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1\~ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до\~статті 37 цього Закону\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Отже, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/1310/17/ Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що приватний нотаріус не може перереєстровувати іпотечну квартиру за валютним кредитом протягом дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~. Таким чином,\~приватний нотаріус своїми діями порушила право власності позивача\~та зареєструвала за ПАТ «КБ «Приватбанк» нерухоме майно (спірну квартиру), яке належить на праві приватної власності позивачу. Отже, державна реєстрація права власності на іпотечну квартиру підлягає скасуванню, оскільки приватний нотаріус фактично примусово стягнув майно на користь кредитора без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України,\~\~наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014 року, спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 140,0кв.м., доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять. Щодо вимоги позивача про поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081859921101, суд зазначає наступне. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 295/1204/17 (провадження № 61-14725св18) зазначено: «Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав (частина друга статті 2 Закону «України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності)). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом частини другої\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення про скасування рішення державного реєстратора) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що\~скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано». З огляду на викладене, суд вважає, що\~в даному випадку скасування рішення приватного нотаріуса, про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 32320716 від 10.11.2016 року, яким за ПАТ КБ «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570 зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки, \~автоматично призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації права, яке скасовано,\~та повернення спірної квартири у власність позивачки [PERSON] ,\~у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до приписів\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст.\~15,526-530,\~1054 ЦК України,\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті»,\~Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial