Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 10 серпня 1947 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Житловий будинок в якому проживало подружжя був збудований у 1958 році та є спільною сумісною власністю подружжя, кожному з них належить по 1/2 частки даного майна. Вказує на те, що 06 березня 2006 року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на 1/2 частку житлового будинок із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по вул. Березена № 79 в с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області та на земельні ділянки площею 0.2500 га та 0.6000 га, які розташовані в с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області. Посилається на те, що крім неї спадкоємцями першої черги є також їх діти: [PERSON] та [PERSON], однак, останні відмовились спадщину не прийняли та на неї не претендують. Проте, на даний час оформити свої права на нерухоме майно вона не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів. Зважаючи на викладене, просить суд позов задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельні ділянки за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак вона надіслала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, справу розглянути у відсутності представника позивача та [PERSON] Представник Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте, від сільської ради до суду надійшла про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак, звернулися до суду із завою про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 1947 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб. За час шлюбу у 1958 році подружжям було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Березина № 79 в с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується матеріалами справи. За змістом ст. 16 Закону України «Про власність» та ст. 22 КпШС України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із наведеного кожному із подружжя належало по 1/2 частки даного майна. 06 березня 2006 року в с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вулиці Березина, № 79 в с. Тарашани Глибоцького району Чернівецької області та земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться в с. Тарашани Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та земельна ділянка площею 0,6000 га, що знаходиться в с. Тарашани Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства. Разом із тим, встановлено, що позивачка не має можливості в позасудовому порядку провести реєстрацію своїх прав, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно, у звязку із чим, нотаріусом постановою від 01 жовтня 2015 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Спадкоємцями першої черги після його смерті є позивачка [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину та треті особи [PERSON] та [PERSON], які спадщину не приймали та не претендують на неї, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, право на спадщину може бути визнано лише в судовому порядку. Враховуючи зазначені вимоги закону, дослідивши доказ по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спірне майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, 319, 328, 392, 1216-1223, 1258-1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved