Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказує, що з 04.08.1989 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. За час перебування в шлюбі ними було придбане певне майно, зокрема: квартира [ADDRESS] та автомобіль TOYOTA-CAMRY, державний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що на сьогодні, у зв'язку із погіршенням подружніх стосунків між нею та відповідачем, на ім'я якого оформлено зазначене вище майно, в неї виникла необхідність для звернення до суду з позовом про визнання за нею права на ? частку спільно нажитого в шлюбі майна - автомобіля і квартири. Просить визнати квартиру [ADDRESS] та автомобіль TOYOTA-CAMRY, державний номер [NUMBER], сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею - [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та на ? частку автомобіля TOYOTA-CAMRY, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачка в свій час засвідчила у нотаріуса заяву про те, що вона не має ніяких претензій щодо спільного сумісного майна, оскільки на ім'я її матері було придбано квартиру. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] полягають в зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 1989 року, актовий запис № 1262 (а.с.5). За час шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 24.10.1995 року за реєстром №1-7351 (а.с.42) та автомобіль TOYOTA-CAMRY, державний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.04.2008 року (а.с.49), право власності на які було зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 22, 28 КпШС України (які були чинними на час придбання квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст. 60 СК України, який діє на сьогодні та діяв на час придбання автомобілю, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, об'єктом права загальної сумісної власності є зазначене вище майно. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 до складу майна, що підлягає розділу, включається сумісне майно подружжя, що є у них в наявності на момент розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При розділі майна враховуються борги подружжя і правовідносини за зобов'язаннями, які виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Враховуючі, що судом достовірно встановлено, що спірне майно було придбано в час шлюбу сторін по справі, що не було спростовано в ході судового розгляду справи, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачка вже заявляла про відсутність до нього претензій в тому числі матеріального характеру, про що є відповідна заява, яка була засвідчена приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу [PERSON] 12.12.2013 року та зареєстрована в реєстрі за № 1361 (ас.47), оскільки, вже 16.12.2013 року [PERSON] відмінила заяву від 12.12.2013 року реєстровий № 1361, про що є відповідна заява засвідчена 16.16.2013 року приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована у реєстрі на № 1280 ( ас.46). На підставі викладеного, ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 60-71 СК України,

Outcome: approved