Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини сина [PERSON], який народився 16 січня 2016 року в пологовому будинку Калінінського району м. Донецьк. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона проживає в м. Донецьк та перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] 16 січня 2016 року в пологовому будинку в м. Донецьк [PERSON] народила дитину чоловічої статті яку назвала [PERSON] та зареєструвала народження дитини в органах самопроголошеної республіки ДНР. На даний час бажає зареєструвати дитину відповідно до вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про народження українського зразка. Вказує, що в листопаді 2016 року, батько її цивільного чоловіка, [PERSON] звернувся до Генічеського РВД РАЦС з заявою про реєстрацію народження сина, але йому було відмовлено через відсутність необхідних документів. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, заявниця просить суд встановити факт народження нею в пологовому будинку Калінінського району м. Донецьк 16 січня 2016 року сина [PERSON]. В судове засідання заявниця не зявилась, але від її імені надійшла телефонограма в якій вона просить провести розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання вимог заявника та розгляд справи у його відсутність. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він є батьком [PERSON], з яким заявниця спільно проживає у незареєстрованому шлюбі, та від якого 16 січня 2016 року народила дитину сина [PERSON], про реєстрацію народження якого він звертався до Генічеського РАЦС, але йому було відмовлено з мотивів відсутності медичних документів встановлених вимогами законодавства України. Сама заявниця з заявою про реєстрацію дитини до РАЦС не зверталась у звязку з неможливістю виїхати з зони проведення АТО, оскільки м. Донецьк розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р віднесено до переліку\~населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вислухавши свідка, дослідивши надані докази в обгрунтування заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про встановлення вищезазначеного факту, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Як вбачається із матеріалів справи, заявницею надані у якості доказів копії документів виданих Донецькою народною республікою, а саме: копія медичної довідки про народження [PERSON] 16.01.2016 р. дитини хлопчика; копія обмінної карти пологового будинку про народження [PERSON] 16.01.2016 р. дитини; копія свідоцтва про народження у [PERSON] та [PERSON] 16.01.2016 р. [PERSON]. Але суд не може оцінити вищевказані документи у якості належних доказів, так як копії документів належним чином не завірені та до судового засідання не надано оригіналів вищевказаних документів, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у належності даних доказів. Крім того з відповіді Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 02.11.2016 року № 1310/06.1-23 про відмову у державній реєстрації народження дитини [PERSON] [INFO], вбачається, що з заявою про реєстрацію дитини [PERSON] не зверталась, а звернувся [PERSON], який офіційно на це нею не уповноважений і фактично ніким не приходиться заявниці, так як вона у офіційному шлюбі з [PERSON] не перебуває, також даний факт підтверджується поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON]. Відповідно до вимог ч.4 ст.. 119 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], підпис особи яка звернулася до суду належить заявниці [PERSON], яка особисто поставила підпис на порожньому аркуші паперу на який в подальшому за місцем звернення до суду було накладено друкований текст змісту поданої заяви, що свідчить про те, що заявнику фактично невідомо з якого приводу подано дану заяву та дана заява не свідчить про дійсне волевиявлення [PERSON] для звернення до суду. Документів, які б уповноважували б інших осіб на звернення від її імені до органів державної влади на території України матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ст. 256 ч.1 п.7 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно абзаців 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного судочинства», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного судочинства», Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. До справи не доданий документ, який свідчив би, що заявниця зверталася до органів реєстрації та що їй відмовили та з якої причини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доводи заявниці щодо неможливості реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини суд вважає необґрунтованими, оскільки, як пояснив суду свідок [PERSON], [PERSON] до органів РАЦС з приводу реєстрації народження дитини не зверталася, з наданих письмових доказів також вбачається, що письмового рішення про відмову у реєстрації народження їй не видавалося. Відповідно до ст., ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. В статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заявником [PERSON] не надано суду належних доказів підтверджуючих її вимоги викладені у заяві. Наведене свідчить про те, що правові підстави для задоволення вимог [PERSON] відсутні. З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed