Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, з врахуванням збільшених та уточнених позовних вимог у ході розгляду справи, до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 03.09.2011 року, актовий запис №432; поділ спільного майна подружжя, виділивши у її власність телевізор LG, діагональ 42, вартістю 8000 грн., стягнення з неї на користь [PERSON] грошової компенсації як різниці вартості майна, що складає 4000 грн., зі стягненням на її користь з відповідача судових витрат по справі. При цьому посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 р., від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З 15.08.2014 р. вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства, бо відповідач веде образ життя, несумісний з її уявленням про спільне життя подружжя. У них відсутні спільні погляди на життя, різні інтереси та різні життєві цінності, все це призводило до постійних конфліктів між ними, а результатом стало їх окреме проживання. Подружні стосунки були повністю припинені, подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливими, примирення також є неможливим. Донька залишилась проживати з нею. За час проживання у шлюбі вони набули майно, що складається з телевізора LG, діагональ 42, вартістю 8000 грн., який перебуває у відповідача. Згоди про добровільний поділ майна не досягнуто. Найбільш доцільним є здійснення поділу майна шляхом виділення у її власність телевізора та стягнення з неї на користь відповідача грошової компенсації як різниці вартості майна, сума якої складає 4000 грн. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали. Відповідач позов визнав частково, мотивуючи тим, що телевізор був придбаний за час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, він не заперечує виділити у власність позивача телевізора з врахуванням того, що з позивачем залишилась проживати їх малолітня донька, однак вважає, що з нього не повинні стягуватись судові витрати по справі, бо він не є ініціатором розлучення та поділу майна. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 р., зареєструвавши його у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №432. Під час перебування в шлюбі у них народилась [INFO] р. донька [PERSON] (а.с.4, 5). За час перебування в шлюбі подружжя придбало майно у вигляді телевізора LG, діагональ 42, вартістю 8000 грн. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказане правило міститься і в ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Між сторонами склались відчужені відносини, вони останній рік не підтримують сімейно-шлюбні відносини, між ними втрачені почуття любові та поваги, конфлікт набув сталого характеру, тому їх подальше перебування в шлюбі буде суперечити їх законним правам та інтересам, і шлюб підлягає розірванню. Оскільки сторони станом на дату розгляду справи досягли між собою домовленості про обсяг спільно нажитого майна у вигляді телевізора та його вартості, то позивачу, з врахуванням того, що з нею залишається проживати малолітня донька, слід виділити у приватну власність телевізор, стягнувши з неї на користь відповідача грошову компенсацію вартості ? частини майна, що складає 4000 грн. (8000 грн. : 2). Відповідач не заперечує проти такого варіанту поділу майна, тому за таких обставин суд прийшов до висновку, що поділ майна між сторонами слід провести по варіанту, представленому позивачем, у цінах, вказаних нею, що буде відповідати дійсним обставинам справи та інтересам подружжя, та коли разом з [PERSON] проживає малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач, її представник наполягають на стягненні з відповідача судових витрат по справі, у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., що є їх правом у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений у повному обсязі (а.с.1, 19). На підставі викладеного,

Outcome: approved