Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, земельну ділянку площею 3,2960 га, яка розташована на території Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та на яку був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, але отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянок не може, оскільки державний акт втрачений. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,2960 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], в порядку спадкування після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позивач заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, про що зазначила в поданій до суду заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 3,2960 га із земель колишнього КСП «Маяк», яка розташована на території Лихачівської сільської Носівського району Чернігівської області, на яку на ім'я останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0104856000682 від 10 листопада 2004 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області № Б-32/0-12/19-15 від 3 листопада 2015 року (а.с. 10). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). З копії спадкової справи № 287/2012 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 17-21) вбачається, що [PERSON], як дочка, прийняла спадщину після смерті [PERSON], отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельні ділянки та грошові заощадження. Брат позивача - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю на неї правовстановлюючого документа. В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням про втрату, яке було опубліковане у газеті «Носівські вісті» (а.с. 9). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved