Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним клопотанням, в якому просить скасувати накладений Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 21.12.2012р. арешт на автомобіль [NUMBER], 2005 року випуску, що належить їй на праві власності, вважаючи, що застосування арешту є недоцільним, а сам арешт накладено слідчим суддею необґрунтовано. [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду клопотання в судове засідання не з»явилась, про причини неявки не повідомила. Від представника [PERSON] адвоката [PERSON] надійшло клопотання про необхідність відкладення розгляду клопотання, оскільки документи, що посвідчують його особу було викрадено та на їх відновлення необхідний час. Враховуючи, що ч.2 ст.174 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається в триденний строк слідчим суддею та неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, вирішив провести судове засідання за відсутності вказаних осіб. Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, звертав увагу, що арешт на автомобіль накладено згідно норм чинного законодавства (а саме: ч.2 ст.167, ст.170 КПК України), ухвала про накладення арешту на автомобіль набрала законної сили, в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала, а тому підстав для скасування арешту немає. Крім того, повідомив, що вказане питання неодноразово ініціювалось [PERSON] та розглядалось слідчим суддею Зарічного районного суду м.Суми і за результатами розгляду в задоволенні такого клопотання про скасування арешту майна відмовлено. Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали справи, вважає, зо в задоволенні поданого клопотання слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 18.12.2012 року, о 18-00 год., громадяни [PERSON] та [PERSON] в районі села Братениця Великописарівського району Сумської області незаконно переправили тринадцять громадян [PERSON] Афганістан через державний кордон України. Кримінальне правопорушення було внесене до ЄРДР за № 22012200000000009. В матеріалах справи міститься інформація, що під час затримання [PERSON] у нього вилучено транспортний засіб, а саме: автомобіль [NUMBER], 2005 року випуску, що належить [PERSON]. 19.12.2012р. Постановою слідчого автомобіль «Toyota-Landcruiser» визнано засобом вчинення кримінального правопорушення та приєднано до справи в якості речового доказу. Вказана постанова не оскаржувалась. Отже, на підставі ч.9 ст.100 КПК України, транспортний засіб, як речовий доказ, повинен зберігатися стороною обвинувачення протягом усього часу кримінального провадження, питання про повернення може вирішуватись виключно судом під час ухвалення вироку по справі. Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми Сибільова О.В. від 21.12.2012р. на вказаний автомобіль накладено арешт, оскільки він відповідає критеріям, визначеним ст.167 КПК України, а саме: є засобом вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання подано з двох підстав: необґрунтованість накладення арешту, оскільки власник [PERSON] не є стороною кримінального провадження, а також з підстав тривалості проведення слідчих дій, які проводяться протягом року, та відсутності підстав для подальшого утримання транспортного засобу. Слід зазначити про те, що вказане питання вже досліджувалось слідчим суддею Зарічного районного суду м.Суми та ухвалами від 29.03.2013 року та 04.12.2013 року зазначено про те, що арешт на вищезазначений автомобіль накладено обґрунтовано та відповідно до вимог КПК. З вказаною позицією повністю погоджуюсь, оскільки вона ґрунтується на нормах закону, а подане [PERSON] клопотання не містить додаткових чи нових обґрунтувань необхідності скасування арешту автомобіля. Так, арешт на автомобіль було накладено, оскільки у слідчого судді були достатні підстави вважати, що він є засобом вчинення кримінального провадження. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. На момент винесення ухвали від 21.12.2012 року слідчий суддя володів необхідними даними , а тому виніс обґрунтовану ухвалу про накладення арешту, а з огляду на викладені обставини вважаю, що [PERSON] не доведено, що в застосуванні арешту відпала потреба, тобто не доведено наявність передбачених ч.1 ст.174 КПК України підстав для скасування арешту, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed