Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем, зареєстрованого 06 грудня 2018 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 331. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем [PERSON] - 06 грудня 2018 року було укладено шлюб, зареєстрований Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 331, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2018 року. У шлюбі в сторін дітей не народилося. Протягом останнього часу перебування у шлюбі стосунки між сторонами зіпсувались, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони разом не проживають, їх сім`я припинила своє існування, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Позивачка [PERSON] просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, розгляд справи просила провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задоволити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав відзиву на позов, не подав клопотання про розгляд справи за його участю. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи проведено у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 06 грудня 2018 року було укладено шлюб, зареєстрований Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 331, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2018 року (а.с.5). У шлюбі в сторін дітей не народилося. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сторони не просили суд про надання їм строку для примирення, кожен з подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка скористалася правом на звернення до суду із даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, не має наміру зберігати шлюб з відповідачем Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають сторін на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, враховуючи ті обставини, що позивачка надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] , тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачено 908 грн. судового збору. У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із сторін порівну.

Outcome: approved