Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та остаточно просила про стягнення з нього боргу за договором позики від 09 вересня 2013 року у розмірі 1000 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 23972,05 грн., три проценти річних у розмірі 41,51 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 995,08 грн., а також процентів за користування цими коштами в розмірі 262,00 євро, що в еквіваленті станом на дату розрахунку становило 6280,68 грн. У судовому засіданні представник відповідача позов визнав в частині стягнення боргу за договором позики від 09 вересня 2013 року у розмірі 1000 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 23972,05 грн., та три проценти річних у розмірі 41,51 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 995,08 грн. З врахуванням положень ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову в цій частині та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за договором позики від 09 вересня 2013 року у розмірі 1000 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 23972,05 грн. та стягнення три проценти річних у розмірі 41,51 євро, що еквівалентно станом на дату розрахунку 995,08 грн. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову в частині стягнення процентів за користування цими коштами в розмірі 262,00 євро, що в еквіваленті станом на дату розрахунку становило 6280,68 грн., підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і заяві про збільшення позовних вимог, та суду пояснив, що у відповідності до положень статті 1048 Цивільного кодексу України позивач має право на отримання процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України, оскільки сума позики перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову в частині стягнення процентів за користування цими коштами в розмірі 262,00 євро, що в еквіваленті станом на дату розрахунку становило 6280,68 грн., заперечив з підстав, викладених у поданому ним суду письмовому запереченні. Суду пояснив, що ці проценти не передбачені договором, облікова ставки НБУ до позики у валюті не застосовується, а отже позивач має право тільки на стягнення три проценти річних. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення процентів за користування коштами у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. В силу ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи положення ч. 2 ст. 46 закону України «Про Національний банк України», відповідно до яких Національний банк здійснює дисконтну валютну політику, змінюючи облікову ставку Національного банку для регулювання руху капіталу та балансування платіжних зобов'язань, а також коригування курсу грошової одиниці України до іноземних валют та положення ст. 1 цього Закону щодо визначення поняття облікової ставки Національного банку України, суд вважає, що при визначенні розміру процентів за договором позики не слід застосовувати розмір облікової ставки, оскільки правовідносини між сторонами виникли у іноземній валюті. Отже визначити розмір процентів позики у іноземній валюті на рівні облікової ставки Національного банку України не є можливим, а тому така вимога до задоволення не підлягає. За таких обставин,

Outcome: partial