Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Зернопродукт МХП» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що вона як спадкоємиця померлої бабки [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована на території Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,8734 га. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, в жовтні 2017 року позивач вирішила самостійно обробляти належну їй земельну ділянку та звернулася до відділу у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області аби отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для того, щоб встановити межові знаки внатурі на місцевості. Тоді ж позивач дізналась, що успадкована нею земельна ділянка перебуває в оренді ПрАТ «Зернопродукт МХП» з 03.12.2005 на підставі договору оренди землі №1473/2005-Б-Ч-В, укладеного між [PERSON] та орендарем ТОВ «Зернопродукт» в особі [PERSON] , що в подальшому було реорганізовано в ПрАТ «Зернопродукт МХП», зареєстрованому у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.08.2007. Після того як позивач ознайомилася із копією вказаного договору, виявила, що підпис орендодавця [PERSON] у договорі належить не її померлій бабусі. За наявності істотних підстав для розірвання вказаного договору оренди землі, 20.12.2017 позивач надіслала на адресу орендодавця заяву про розірвання договору оренди землі та передачу земельної ділянки останній як власнику. Однак, відповідь [PERSON] не отримала. 31.01.2018 вона повторно надіслала орендодавцю вказану заяву. Однак, відповідачем ігноруються вимоги позивача, відповіді на її заяви до часу звернення до суду [PERSON] так і не отримала. Також позивач посилається на те, що в договорі оренди землі, що є предметом спору у даній цивільній справі відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та в розділі «Прикінцеві положення» договору оренди, зокрема: план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів,акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об`єкта оренди, розрахунок орендної плати, копія державного акту на право власності на земельну ділянку. За вказаних підстав договір оренди землі №1473/2005-Б-Ч-В від 03.12.2005, який зареєстрований у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», оскільки не укладався [PERSON] і відповідачем ПрАТ «Зернопродукт МХП» в с. Березівка Чернівецького району Вінницької області та нею не був підписаний. Тобто, має місце невідповідність договору оренди землі ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, а також за відсутності в договорі істотних умов він повинен бути визнаний недійсним в порядку ч. 1 ст. 215 ЦК України. В ході судового розгляду позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила суд визнати договір оренди землі недійсним з моменту вчинення, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, правової допомоги адвоката та витрат на проведення експертиз. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Окрім того, з приводу поданої представником відповідача заяви про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску трирічного строку на звернення до суду із даним позовом пояснила, що після одруження не проживала разом із батьками, бабку навідувала на свята. Дізналася про коло спадкової маси лише після смерті спадкодавця, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, про те, що успадковувана позивачем земельна ділянка знаходиться в оренді відповідача дізналася по отриманні свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2017. Відповідач, його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, свідченням чого слугує наявна при матеріалах справи судова повістка із відміткою про направлення її стороні відповідача за вказаними ним у заявах по суті справи електронними адресами, не забезпечив явку в судове засідання уповноваженого представника, причини поважності неявки за судовим викликом не надав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду також не надходило. Вказаний порядок повідомлення судом учасниками справи про розгляд справи відповідає висновкам, викладеним у постанові ВС/КАС від 12.08.2019 у справі №1340/5463/18. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. В даному випадку, свідома неявка відповідача чи його представника за судовими викликами без надання будь-яких причин поважності такої неявки, неповідомлення суду про зміну юридичної адреси (у разі наявності такого) чи-то небажання отримувати судові повістки, адже тричі судом направляються судові повістки про виклик відповідача, його представника до суду також за вказаною ним у заявах по суті справи поштовою адресою, втім листи повертаються до суду із відміткою «за закінчення терміну зберігання», що в свою чергу призвело до тяганини судового процесу, відкладення ряду судових засідань та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання своєчасного розгляду справи, встановленню істини у справі та прийняття судового рішення у встановлені процесуальним законом строки. Зважаючи на наведене, суд приходячи до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача, повідомленого належним чином враховує також наступні обставини. Судом було надано можливість відповідачеві (його представникові) направити до суду письмовий відзив на позовну заяву. Такою можливістю відповідач та його представник скористалися, направили до суду письмовий відзив зі своїми запереченнями з приводу заявленого позову, а також клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] . Так, згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що дійсно між померлою [PERSON] та відповідачем 03.12.2005 було укладено договір оренди земельної ділянки. На момент заключення договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Їх волевиявлення було вільним та направленим на заключення договору оренди. За весь період часу з моменту укладення спірного договору оренди землі сторони належним чином виконували свої обов`язки, зокрема відповідач як орендар, використовував земельну ділянку згідно цільового призначення, не погіршував її стан та своєчасно і в повному обсязі виплачував орендну плату. Жодного разу орендодавець не зверталася до орендаря із заявами про неналежне виконання умов договору чи про відсутність істотних умов, які б порушували її права як орендодавця. Окрім цього, відповідач завжди сплачував орендодавцю податок з доходів фізичної особи від надання нерухомості в оренду. Також між сторонами при укладенні договору погоджені усі істотні умови, у тому числі, об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), що також стверджується п. п. 1,2 договору оренди землі від 2005 року. Як слідує з тексту оскаржуваного договору, підписаного сторонами та зареєстрованого в ДП «Центр ДЗК» (п. 42 «Прикінцевих положень»), невід`ємними частинами договору є: копія державного акту на право власності на землю та план-схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки внатурі ( на місцевості); акт приймання - передачі об`єкта оренди. Також позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували проставлення спадкодавцем власноручно підпису під оскаржуваним договором оренди землі. Окрім того, представник відповідача клопотав про застосування строків позовної давності з огляду на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] не мала жодних об`єктивних перешкод довідатись про наявність договору оренди земельної ділянки з часу його укладення в 2005 році, натомість з огляду на приписи статей 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент вчинення спірного правочину, за умови розсудливого та добросовісного ставлення до своїх прав як власника земельної ділянки могла і повинна була дізнатись про їх порушення у зв`язку із вчиненням спірного договору та особу, яка ці права порушила після набуття чинності правочином в грудні 2005 року, а тому, на думку представника відповідача, саме з цього часу необхідно рахувати початок позовної давності, про застосування якої заявляє відповідач у справі. Разом з цим, із наданих копій відомостей видачі орендної плати видно, що [PERSON] починаючи ще з 2006 року щорічно отримувала орендну плату за спірним договором оренди землі, дана обставина визнається як позивачем так і його представником. Отже вільно володіла інформацією про існування укладеного договору оренди землі саме з відповідачем, оскільки від товариства отримувала щороку орендну плату за договором оренди землі та не заперечувала проти цього. Таким чином, [PERSON] та її спадкодавець мали можливість звернутися до відповідача із заявою щодо отримання інформації по орендних відносинах до пред`явлення позову необмежену кількість разів, однак своїм правом не скористалися. Враховуючи презумпцію обов`язку позивача знати про стан своїх майнових прав, що належна їй земельна ділянка розташована на близькій відстані від її місця проживання і що з 2006 року щорічно отримувалася орендна плата за спірним договором оренди землі, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду. Отже, строк сплив ще за життя [PERSON] . За наведених вище обставин, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні докази, дійшов висновку про наступне. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №107187, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,8734 га, кадастровий номер 0524981200:04:004:0053, розташована на території Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно заповіту від 09.07.2007, посвідченого 09.07.2007 секретарем виконкому Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області та зареєстрованому в реєстрі за №96, [PERSON] 1/2 частину усього належного їй майна заповіла [PERSON] 24.10.2017 приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки, кадастровий номер 0524981200:04:004:0053, площею 1,8734 га, розташованої на території Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №107187, виданого Чернівецькою районною державною адміністрацією Чернівецького району Вінницької області 29.03.2005. Як слідує із наданої суду копії договору оренди землі №1473/2005-Б-Ч-В від 03.12.2005, [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ «Зернопродукт» в особі директора [PERSON] . строком на 15 років. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № [NUMBER] , 07.09.2007 ТОВ «Зернопродукт» реорганізовано в ПрАТ «Зернопродукт МХП» (том 1 а.с. 31-33). Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Позивач заперечила підписання спадкодавцем [PERSON] вказаного договору оренди землі, у зв`язку із чим за клопотанням позивача відповідно до ухвали суду від 23.05.2018 у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта від 10.07.2018 №3407/3408/18-21 підпис в оригіналі договору оренди землі №1473/2005-Б-Ч-В від 03.12.2005, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Зернопродукт», зареєстрованому у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.08.2007 №040781201347, в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою (а.с. 114 -117). Окрім того, з огляду на те, що відповідач по справі не погодився із висновком зазначеної судової експертизи, ухвалою суду від 16.10.2018 було призначено у справі повторну судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта за результатам проведення повторної судово-почеркознавчої та технічної експертизи документів у цивільній справі №150/186/18 від 19.03.2019 №5940/5941/18-21, підпис в оригіналі договору оренди землі №1473/2005-Б-Ч-В від 03.12.2005, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Зернопродукт», зареєстрованому у Чернівецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 22.08.2007 №040781201347, в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою (а.с. 234 -237). Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог ч.3 ст.203 ЦК України є підставою недійсності правочину (ч.1 ст.215 ЦК України). З урахуванням викладеного та встановлених в судовому засіданні обставин, які суд визнав достовірними,

Outcome: approved