overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що являється матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. З батьком сина, відповідачем по даній справі, вона не перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі. Однак за їхньою спільною заявою, поданою до відділу РАЦС м. Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, [PERSON] визнав себе батьком їхньої спільної дитини. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, будь-яких відносин та контактів не підтримують. Їхній син проживає разом з позивачкою. Усі витрати, пов'язані з утриманням дитини вона несе одна. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає. Інших неповнолітніх дітей на утриманні у відповідача не має. Оскільки їй одній важко утримувати сина, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги та просила стягувати аліменти із відповідача до досягнення дитиною повноліття, а не до 22 років при умові продовження навчання. У решті позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно пояснень сторін відомо, що в офіційно зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Із копії свідоцтва серія [NUMBER] від 24.12.2009 року про народження [PERSON] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у його свідоцтві про народження. ( а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, сторони не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дітей, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача. Ураховуючи наведене, є підстави присудити з відповідача у користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою і просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] доводиться їй матір'ю. На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO]. Як спадкове майно залишилася ? частки у квартирі [ADDRESS]. Вчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини прийняти її не змогла, оскільки її мати - [PERSON], 23 березня 1992 року розірвала шлюб з її батьком - [PERSON]. Після розірвання шлюбу з батьком, мати ще кілька разів брала шлюб та в останньому з них змінила прізвище на [PERSON]. Свідоцтва про укладені матір'ю шлюби не збереглися. Встановлення факту родинних стосунків необхідно їй для прийняття спадщини після смерті матері за законом. Брат - [PERSON] прийняв свою частку у спадковому майні відповідно до закону, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має. Заявниця та її передставник в судове засідання не з'явилася, однак її представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутність представника Ладижинської міської ради, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв'язку з тим, що сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] доводиться матір'ю - [PERSON]. Цей факт стверджується сукупністю доказів. З копії свідоцтва про смерть від [INFO], актовий запис № 221 видно, що [PERSON], померла [INFO]. З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що [PERSON], яка померла [INFO] доводиться матір'ю - [PERSON]. Суд приймає ці докази до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою, посилаючись на те, що 03 листопада 1999 року отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,39 га [NUMBER], розташовану на території Новопетрівської сілької ради Миколаївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі даного державного акта було виготовлено 24 жовтня 2017 року технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Маючи намір зареєструвати своє право на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заявник зайняла підготовкою документів та виявила, що в державному акті та у Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку помилково вказано прізвище «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», тому просить встановити факт, що саме цей державний акт на право приватної власності на землю належить ій - [PERSON]. Представник відділу Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 03 листопада 1999 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,39 га [NUMBER], розташовану на території Новопетрівської сілької ради Миколаївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). Однак Державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що він був виданий громадянці [PERSON]. Як слідує з пояснень заявника, вважати які недостовірними у суду підстав немає, при складанні державного акту на право приватної власності на землю записано невірно прізвище запявника, а саме замість «[PERSON]», записано невірно «[PERSON]», що є на даний час обставиною, яка реально перешкоджає зареєструвати своє право на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З урахуванням наведеного суд вважає, що вищезгаданий правовстановлюючий документ належить заявнику [PERSON] Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявникові для здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою, посилаючись на те, що 4 січня 2002 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER]. 23 серпня 2017 року на підставі даного державного акту було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Маючи намір зареєструвати своє право на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона зайнялася підготовкою документів та виявила розбіжності в написанні прізвища. Оскільки у вказаному державному акті по батькові її зазначено як «[PERSON]», а в паспорті - «[PERSON]», тому просить задовольнити заяву. Представник відділу Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області проти вимог заяви не заперечує та й у зв'язку з тим, що прізвище заявниці, зазначене в державному акті, не збігається з її прізвищем, зазначеним у паспорті, просить задовольнити заяву. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 4 січня 2002 року заявниця отримала Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], який зареєстровано Стрюківською сільською радою Миколаївського району Одеської області в Книзі державних актів на право приватної власності на землю 4.01.2002 за №95. Земельна ділянка площею 7,37 га розташована на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області передана її для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7 ). 23 серпня 2017 року на підставі даного державного акту було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та 02.01.2018 року відділом у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку,якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 8-10 ). Однак при виготовленні вказаного державного акту на землю, як вказує заявниця, її прізвище невірно зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]», тому у зв'язку з вказаними розбіжностями у написанні прізвища виникають певні перешкоди в реалізації права власності на земельну ділянку. З урахуванням наведенного суд вважає, що вищезгаданий правовстановлюючий документ належить заявнику [PERSON]. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для оформлення належним чином права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із цією заявою, посилаючись на те, що на підставі рішення 21 сесії ХХІІІ скликання Розквітівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 01.03.2000 року було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], та передано їй у приватну власність земельну ділянку, площею 5,02 га, яка знаходиться на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області. Оскільки у вказаному державному акті по батькові її зазначено як «[PERSON]», а в паспорті - «[PERSON]», тому просить задовольнити заяву. Представник відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник Розквітівської обє'днаної територіальної громади проти вимог заяви не заперечує та й у зв'язку з тим, що по-батькові заявниці, зазначене в державному акті, не збігається з її по батькові, зазначеним у паспорті, просить задовольнити заяву. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що на підставі рішення 21 сесії ХХІІІ скликання Розквітівської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області від 01.03.2000 року позивачці передано у приватну власність земельну ділянку, розміром 5,02 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області. Відповідно до вказаного рішення було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], на ім'я [PERSON], який був зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246 (а.с.4). Однак при виготовленні вказаного державного акту на землю, як вказує заявниця, її по-батькові невірно зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]», тому у зв'язку з вказаними розбіжностями у написанні по-батькові виникають певні перешкоди в реалізації права власності на земельну ділянку. З урахуванням наведенного суд вважає, що вищезгаданий правовстановлюючий документ належить заявнику [PERSON]. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для оформлення належним чином права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою, посилаючись на те, що на підставі розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 17 січня 2003 року №20р її діду по лінії матері було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,2017 га в межах згідно з планом, розташовану на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Оскільки у вказаному державному акті його прізвище зазначено як «Деревяга», а в свідоцтві про смерть - «Деревяга», тому просить задовольнити заяву. Представники заінтересованих\~осіб,\~які належним\~чином повідомлені\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~ у\~судове засідання\~не зявилися, однак своїми заявами від 15 січня та 24 січня 2019 року просять справу розглядати за їх відсутності та з вимогами погоджуються повністю й не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши представника заявника та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 17 січня 2003 року №20р її діду по лінії матері було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,2017 га в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Відповідно до вказаного розпорядження 27 лютого 2003 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ВН №023239, на імя [PERSON], який був зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №307 (а.с.17). При звернення заявниці до державного нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна [PERSON], померлого 1 вересня 2007 року, не є можливим, так як в наданих правовстановлюючих документах, а саме в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВН №023239 власником земельної ділянки вказано [PERSON], тобто належність спадкового майна [PERSON] не встановлено, тому у звязку з вказаними розбіжностями у написанні прізвища виникають певні перешкоди в реалізації її права власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведенного суд вважає, що вищезгаданий правовстановлюючий документ належить [PERSON]. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою, посилаючись на те, що при зверненні до Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із питанням про оформлення пенсії, їй було відмовлено у зв'язку з розбіжностями в написанні її дівочого прізвища «[PERSON]». Представник Розквітівської сільської ради об'єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, проте заявою від 04.09.2018 визнає дану заяву, не заперечує проти її задоволення та просить розглядати справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення випадку визнання заяви заінтересованою особою. Судом встановлено, що при зверненні до Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із питанням про оформлення пенсії, їй було відмовлено у зв'язку з розбіжностями в написанні її дівочого прізвища «[PERSON]». Так, у трудовій книжці [NUMBER], виданій КСП ім..П.П. Ведути, вказано її дівоче прізвище [PERSON] (російською мовою). У довідках про заробітну плату, видані трудовим архівом Березівської районної від 08.05.2018 року №375, вказано її дівоче прізвище [PERSON]. У свідоцтві про одруження серії [NUMBER], вказано її дівоче прізвище- [PERSON], так як після одруження вона змінила прізвище на [PERSON]. Правильне написання її дівочого прізвища зазначено у свідоцтві про її народження - [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого Ставківською сільською радою Березівського району Одеської області від 21 квітня 1968 року. Як слідує з пояснень заявника, вважати які недостовірними у суду підстав немає, при внесенні даних до трудової книжки [NUMBER] та до довідки про заробітну плату, видані трудовим архівом Березівської районної ради виникла помилка при написанні прізвища заявника, а саме «[PERSON]», записано невірно «[PERSON]», що є на даний час обставиною, яка реально перешкоджає оформити пенсію. З урахуванням наведеного суд вважає, що вищевказані документи, а саме трудова книжка та довідка про заробітну плату належить заявнику [PERSON]. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявникові для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду і просила визнати померлим свого батька - [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. 17.06.2007 він самовільно покинув інфекційне відділення Путивльської ЦРЛ, де проходив лікування, і з цього часу немає ніяких відомостей про місце його перебування. Визнання батька померлим необхідно їй для вирішити питання про належне йому майно. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала. Заінтересована особа надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] З 15.06.2007 року [PERSON] проходив лікування в інфекційному відділенні Путивльської ЦРЛ, яку покинув 17.06.2007, і з цього часу від нього немає ніяких відомостей. Оскільки оголошений Путивльським РВ УМВС України в Сумській області розшук [PERSON] позитивних результатів не дав, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 13.10.2011 року його оголошено безвістно відсутнім (а.с. 9). Згідно довідки Стрільниківської сільської ради від 27.04.2017. з червня 2007 року за місцем своєї реєстрації [PERSON] відсутній та відомостей про нього немає по цей час. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Таким чином, аналіз вказаних правових норм та обставин справи дозволяють дійти висновку про те, що в зв'язку з відсутністю у місці постійного проживання [PERSON] ніяких відомостей про місце його перебування протягом більш ніж 9 років, є достатні правові підстави для визнання його померлим, що має для заявника юридичне значення. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved