Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів своє майно позивачу та відповідачу [PERSON] в рівних частинах. Про наявність заповіту їй не було відомо, в зв`язку з чим у шестимісячний строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька вона не подавала. Вказуючи, що зазначена причина є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, просила визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 27), 27 квітня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 32). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 28), 27 квітня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 36). Представник відповідача Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 27 квітня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 40). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Комарів Турійського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с. 10). Відповідно до довідки Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області № 137 від 6 лютого 2020 року [PERSON] на день смерті проживав один та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] , у рівних частинах (а.с. 14, 15). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, заповіт є дійсним і не змінювався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 30, 31). Позивач є дочкою спадкодавця і належить до спадкоємців за заповітом (а.с. 12, 13). Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] і спадщину після смерті чоловіка не приймала (а.с. 18). Приватним нотаріусом 27 березня 2020 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 17). На час смерті спадкодавець проживав один, а тому для прийняття спадщини після його смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України позивач у шестимісячний строк зобов`язана була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із наявністю заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона з об`єктивних причин не подавала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що позивач на підставі закону, як особа з інвалідністю ІІ групи (а.с. 9), була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: стягнути з відповідачів в дохід держави 50 відсотків судового збору, що підлягає сплаті при поданні такого позову, - по 210 грн 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved