Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який вона та її представник підтримали в судовому засіданні, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У квартирі, крім неї, також зареєстрований її син [PERSON] , який проживав в квартирі до 2000 року. Потім він одружився і проживав із своєю сім`єю до 2008 року по [ADDRESS] . Після розлучення із дружиною він почав вести антисоціальний спосіб життя, пиячити, наразі місце його фактичного знаходження їй не відомо, в квартирі він не проживає і не з`являється. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для неї перешкоди у здійсненні права у вільному розпорядженні і користуванні майном, вона несе додаткові матеріальні витрати на утримання квартири, не може оформити субсидію. Оскільки відповідач більше року без поважних причин в квартирі не проживає, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.45). Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, відзив на позов також не подав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2007 року (а.с.8-9). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №17201 від 14.08.2019р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] ( а.с.19). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що проживає в одному будинку з позивачкою, постійно спілкується з нею. Їй відомо, що син позивачки [PERSON] проживав спільно з матір`ю до 2000 року. Потім одружився, виїхав з квартири і з того часу ніколи там не проживав. Останній раз вона бачила його в місті у 2005 році. Мати намагалася його розшукати, однак місцезнаходження його не вдалося встановити. Свідок [PERSON] суду показала, що знає позивача і її сина майже 40 років. Останні 10 років тісно спілкується з позивачкою. Знає, що вона проживає у квартирі сама. ЇЇ син з нею не живе, де він знаходиться нікому не відомо. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383ЦКУкраїни власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в квартирі не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст.405 ЦК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved