Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий 12.02.2020р. розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов`язання і можливість. У зв`язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно і до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги позову та посилалися на викладені обставини у зверненні до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення і присудження 1/4 частки із доходів, оскільки переконаний в необхідності цих коштів для задоволення інтересів і потреб дитини. Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.02.2020 року шлюб між сторонами розірвано; від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , котрий на даний час перебуває на утриманні позивача. За законодавством України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Відповідач [PERSON] офіційно працює, тому аліменти слід присудити у частці від його заробітку (доходу) згідно ст. 183 СК України. Зазначеною нормою Закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази, пояснення сторін, в тому числі визнання відповідачем позову, враховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти із [PERSON] в користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття з часу пред`явлення такого позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, роз`яснивши, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину. Оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернулася до суду із таким спором, бо іншого порядку отримання такого права немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved