Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа: приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в с. Личківці по вулиці Велика, 51 Гусятинського району, розміщений житловий будинок, який належав і належить її померлій тітці [PERSON]. Станом на 1 липня 1990 року тітка проживала там разом з рідним братом [PERSON], який помер раніше від неї. Тітка прийняла спадщину свого брата після його смерті, успадкувала його земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а його частку в будинковолодінні прийняла фактично, однак за життя не оформила своїх спадкових справ. Його тітка [PERSON] померла 27 жовтня 2016 року, за життя вона склала заповіт, яким заповіла їй все належне їй майно. Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця за заповітом, прийняла спадщину, так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті тітки. Проте, при звернені до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON], їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця. А тому, просить визнати за нею право власності на спірне нерухомого майна, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON]. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, однак, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в попереднє судове засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача. Позовні вимоги визнають. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться в с. Личківці по вулиці Велика, 51 Гусятинського району Тернопільської області станом на 15.04.1991 року належав до типу «колгоспного» двору, членами якого на той час були: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 225 від 27.03.2017 року. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Личківці по вулиці Велика, 51 Гусятинського району Тернопільської області належав на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. 16 жовтня 2002 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №099544 виданого Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 25 жовтня 2002 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку спірного житлового будинку, що знаходиться в с. Личківці по вулиці Велика, 51 Гусятинського району Тернопільської області, яку прийняла його сестра [PERSON], оскільки проживала із ним на день смерті в даному житловому будинку. 17 жовтня 2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно [PERSON] позивачу по справі, що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Самолусківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 17 жовтня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 30, який на день смерті не змінений і не скасований. 27 жовтня 2016 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №099544 виданого Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 27 жовтня 2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй спірний житловий будинок, що знаходиться в с. Личківці по вулиці Велика, 51 Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у спірному будинку разом із нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що стверджується довідкою Личковецькій сільської ради Гусятинського району № 226 від 27.03.2017 року. 28 березня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що належала [PERSON] на підставі якої заведена спадкова справа за №92/2017. Проте, [PERSON] приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] 29.04.2017 року за №281/02-14. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до вказаного приватного нотаріуса не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому набула права на спадкування майна покійної за заповітом. Позивач прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Личківці по вулиці Велика, 51, Гусятинського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка померла 27 жовтня 2016 року. На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1223, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved