Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказала, що 28.11.2017 в м.Донецьку у лікарні помер її батько [PERSON], [INFO]. [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області її батько виїхав на підконтрольну українській владі територію, але періодично приїздив до м.Донецька, щоб перевірити стан квартири, що залишилася без нагляду. За результатами розтину їй було видане лікарське свідоцтво про смерть батька, на підставі якого вона отримала свідоцтво про його смерть. Дані документи були видані установами Донецької народної республіка. 01.12.2017 батько був похований на кладовищі в м.Донецьку. Оскільки документи про смерть батька були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті її батька відмовив. З метою державної реєстрації факту смерті та отримання спадщини заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлого 28.11.2017 у м. Донецьку. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила, що [PERSON] помер у Донецькій місцевій лікарні № 6 від тупої травми животу. До лікарні він потрапив через падіння вдома, яке спровокувала його хвороба: батько переніс три інсульти. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Ю.В., [INFO], є донькою [PERSON], про встановлення факту смерті якого подана заява, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження заявниці, копією рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 10.09.2010 про розірвання шлюбу. Заявник [PERSON] з 16.09.2016 взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з [ADDRESS], до [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою територіального управління соціального захисту населення від 16.09.2016 № [NUMBER]. Згідно записам у паспорті громадянина України серії ВА № 961067, виданого на імя [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], останній з 19.02.1982 зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 01.12.2017 Ленінським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] помер 28 листопада 2017 року у віці 63 роки у Ленінському районі м.Донецька, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис від 01.12.2017 за № 1314. Причиною смерті [PERSON] згідно з довідкою Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки від 30.11.2017 № 3321 стала тупа травма прямої та сигмовидної кишки, смерть чоловіка настала у стаціонарі лікарні у Ленінському районі м.Донецька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] він товаришував багато років, вони були кумами, він хрестив його доньку заявницю [PERSON] [PERSON] проживав в м.Донецьку у Ленінському районі на Ленінському проспекті, переніс три інсульти. 28.11.2017 [PERSON] помер в Донецькій лікарні № 6 після операції, яку було зроблено через падіння чоловіка у себе вдома, той був дуже тучний, тому отримав серйозні внутрішні пошкодження. Він особисто допомагав відвозити його до лікарні у хірургію та був присутній на похованні друга на кладоіиці «Южноє» в м.Донецьку. Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.02.2018 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено. Смертьфізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8\~ч.1 ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Судом встановлено, що Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 19.02.2018 відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON], померлого 28.11.2017 у м.Донецьку, оскільки подане заявником свідоцтво про смерть серії ДНР № 088949, видане 01.12.2017 Ленінським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, яке не є територіальним органом Міністерства юстиції України. Відповідно до ст.17 \~ч.ч.1,\~3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 місто Донецьк є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у звязку з чим їх зобовязано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON], не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть батька заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті її батька. Надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON], померлого 28.11.2017, у звязку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті батька та для реалізації її майнових та особистих немайнових прав. На підставі \~законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved