Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначено, що 24 квітня 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, жодних заперечень проти заочного розгляду справи не зазначено. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про одруження, виданого 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, 24 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 24 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 31. Згідно свідоцтва про народження, виданого 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 17 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 95. Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, позивач мешкає в будинку [ADDRESS] Запорізької області, разом з нею мешкає неповнолітня дитина [PERSON] Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, немає. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved