Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просить встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємцем майна, що належало [PERSON] , яка [INFO] померла та якій належить будинок [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Інших спадкоємців немає. На монт смерті спадкодавиці вони фактично проживали однією сім`єю. Під час звернення до нотаріуса їй було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності державної реєстрації права власності на нього, вона не може оформити спадщину на своє ім`я, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 20 вересня 2021 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Від позивача надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та слухати справу в її відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника селищної ради, проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області 08 липня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 61. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий [ADDRESS] , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.1995 року, та квартиру [ADDRESS] , яка належить на підставі реєстраційного посвідчення Харківського МБТІ від 22.02.1999, згідно якого право власності на неї зареєстровано на підставі довідки ЖБК «Колос-2» від 08.02.1999 за №02/26. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позивач [PERSON] прийняла спадщину фактично, тим що проживала у спадковому будинку зі спадкодавицею однією сім`єю з 2000 року до моменту смерті останньої, що підтверджується актом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 30.07.2021. Враховуючи вищевикладене, позивач по справі [PERSON] , відповідно до статті 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги за законом. Згідно повідомлення Чугуївської держнотконтори Харківської області за № 2811/02-17 від 03.09.2021 року зазначено, що після смерті [PERSON] , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог статті 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті спадкодавиці є єдиним спадкоємцем будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , яка прийняла спадщину фактично та протягом строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, однак, оформити спадщину на своє ім`я не змогла, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та документів, підтверджуючих факт родинних відносин між ним та спадкодавцем. На підставі викладеного,

Outcome: approved