Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якій просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. У обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою та проживає в даній квартирі. Шлюб між сторонами розірваний 15 травня 2018 року, вважає що підстава для користування ним квартирою відпала. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач не виселяється з вказаної нерухомості, що унеможливлює нормальне користування власністю, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 21 лютого 2009 року, [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] . (а. с. 10) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 24 вересня 2009 державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВМС № 154908 р№1-895 від 21 лютого 2009 року (а. с. 11). 16 квітня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». (а.с. 29) 15 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 15 травня 2018 року (а. с. 12) Відповідно до довідки № 963 від 14 квітня 2021 року про реєстрацію та склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Крім того, пунктом 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), судам роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Крім того, за змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved