Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом та просить розірвати шлюб у якому вона перебуває з відповідачем, а також просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Позов обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалося, вони проживають окремо, не мають спільного господарства та живуть кожний своїм життям. З Автономної Республіки Крим вона переїхала до м. Дніпропетровська де орендує житло та проживає разом із дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає у добровільному порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно сповістила про причини неявки та можливість розгляду справи за її відсутності, через канцелярію суду надала письмову заяву відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та ухвалити рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між сторонами було зареєстровано шлюб, про що було вчинено актовий запис за № 107. [INFO] року від шлюбу у сторін народився син - [PERSON]. Подружні стосунки сторони припинили у червні 2012 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та небажання у подальшому проживати разом однією сім'єю, та з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету, спору про поділ майна, а також спору щодо виховання дитини не мають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася і подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Встановлені обставини свідчать про те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, припинили шлюбні відносини у червні 2012 року та вже більше двох років проживають окремо, а їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимогу про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Разом з тим, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивачка несе витрати по утриманню та вихованню сина, однак не має достатніх коштів для забезпечення всіх витрат, вона працює помічним керівника у ТОВ «Торговий дім «Агроекспертдніпро» де має стабільний дохід. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач є працездатним та як батько зобов'язаний утримувати дитину, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про стягнення аліментів на дитину та наявність законних підстав для їх часткового задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.08.2014 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved