Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 05 липня 1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей, які вже самостійні та живуть окремо. На момент звернення до суду сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку із втратою взаєморозуміння та поваги, почуття кохання та довіри один до одного. Сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо та між ними відсутнє будь-яке спілкування. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 липня 1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого ДЗЕРЖИНСЬКИМ ВІДДІЛОМ ЗАПИСУ АКТІВ ГРОМАДЯНСЬКОГО СТАНУ М. КРИВОГО РОГУ, актовий запис № 528 (а.с. 10). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивачка зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 908 грн.00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved