Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їхня з відповідачем сім`я розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя між сторонами припинено з листопада 2018 року. Збереження сім`ї позивачка вважає неможливим та на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивачка не з`явилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, просила суд розглянути справу за її відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.18). Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] був зареєстрований 26 жовтня 1991 року, про що відділом ЗАГС Прилуцького МВК Чернігівської області зроблено запис за №541 (а.с.5). Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.3,4 ст. 56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивачки. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також те, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не надав заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.55, 56, 104,105,112-113 СК України,

Outcome: approved