Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення 30000,00 доларів США банківського вкладу, 2874,63 доларів США - процентів та 770,08 доларів США - сума 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.05.2013р. між [PERSON] та ПАТ «Актив-Банк» було укладено договір № SAMAB01000001197666 «Стандарт на 12 мес.». Відповідно до умов договору, позивач вніс на депозитний рахунок банку № [NUMBER] кошти в сумі 30000,00 доларів США на строк 366 днів до 22.05.2014р. Процентна ставка по вкладу складає 10,25% річних. Період нарахування відсотків - 1 місяць. 28.04.2014р. позивач звернулася до відповідача з вимогою повернути їй кошти за договором банківського вкладу, однак відповіді від банку не отримала. Невиконання банком умов договору стало підставою для звернення позивача до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погоджувався та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача направив до суду заперечення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем не було надано доказів про дійність укладення договору банківського вкладу та перебування грошової суми зазначеного банківського вкладу на депозитному рахунку відповідача. Відповідач також зазначив, що зареєстрованим місцем проживання позивача є Автономна Республіка Крим, банківська діяльність якої наразі унеможливлюється, а зобов'язання по виплаті депозитних коштів громадянам перейшло до Фонду гарантування вкладів Російської Федерації, про що Центральним Банком РФ було прийняте відповідне рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. 22.05.2013р. між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір № SAMAB01000001197666 «Стандарт на 12 мес.» (а.с. 8, 9). Відповідно до умов договору, позивач внесла на депозитний рахунок банку № [NUMBER] кошти в сумі 30000,00 доларів США на строк 366 днів по 22.05.2014р. Процентна ставка по вкладу складає 10,25% річних. Період нарахування відсотків - 1 місяць. Згідно з п. 1 Договору, Банк прийняв від вкладника зазначену суму строком на 366 днів, тобто з 22.05.13р. по 22.05.14р. Процентна ставка по вкладу складає 10,25% річних. Відповідно до умов договору, сторони мають право достроково розірвати договір згідно з чинним законодавством. Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти за неповний строк вкладу, нараховані за фактичний строк використання вкладу, виходячи з процентної ставки, вказаної у п.1 с урахуванням п.6 договору, помноженої на коефіцієнт 0,5. Позивач подала заяву № 280414/1 від 28.04.2014р. до Банку, в якій просила повернути їй грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMAB01000001197666 «Стандарт на 12 мес.» (а.с. 136). Проте, відповіді позивач від Банку не отримала, а грошові кошти та проценти, які передбачені умовами договору відповідачем повернуті не були. Згідно з наданим позивачем розрахунком з відповідача підлягає стягненню сума банківського вкладу в розмірі 30000,00 дол. США, відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 2874,63 дол. США та 3% річних у розмірі 770,08 дол. США. Наданий позивачем розрахунок банк не спростував, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Причиною спору між сторонами на думку позивача, стала безпідставна відмова відповідача в добровільному порядку повернути кошти за договором строкового банківського вкладу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами договору банківського вкладу. Відповідно до ч.3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї. У ч. 2 ст. 1060 ЦК України вказано, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Ч. 2 ст. 598 ЦК України передбачено, що припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Отже, вимога [PERSON] щодо дострокового повернення суми банківського складу та процентів за договором № SAMAB01000001197666 «Стандарт на 12 мес.» від 28.04.2014р. є обґрунтованою і правомірною. Доводи відповідача надані в запереченні суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 12). Згідно з довідкою Департаменту соціальної політики № 628 від 28.04.2014р. [PERSON] зареєстрована в АР Крим та прибула на тимчасове проживання до м. Києва (а.с. 13). Відповідно до ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України. Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А тому, обмеження банку прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами є порушенням норм чинного законодавства та договору банківського вкладу. Суд, при задоволенні позову в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу, враховує офіційний курс валют, який встановлений Національний банком України. Станом на 27.03.2015р. 100 дол. США дорівнює 2350,0799 гривень. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved