Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов припиненням подружніх відносин, у зв'язку з чим вона не має наміру підтримувати подружні відносини у майбутньому і зберегти сім'ю. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що у зв'язку з тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, проживає окремо від нього й не підтримує подружніх відносин з 19 січня 2017 року. На примирення з метою зберегти сім'ю категорично не погоджується через постійні сварки та конфлікти в сім'ї, які виникають на ґрунті відсутності взаєморозуміння один з одним та у вирішенні побутових проблем. Спору про спільне сумісне майно подружжя, а також щодо утримання та про місце проживання неповнолітнього сина, який проживає з нею, не має. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Лугова». Відповідач позов визнав у повному обсязі, на примирення з позивачкою не погоджується через відсутність взаєморозуміння один з одним, та пояснив, що можливість зберегти сім'ю вичерпано, оскільки вони неодноразово припиняли та відновлювали подружні відносини, однак подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Спору про спільне сумісне майно подружжя, утримання та місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою, не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. 10.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за №920. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] (а.с.5). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою (а.с.6). Спору щодо визначення місця проживання та щодо поділу спільного сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина за рішенням суду. Частина 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та відповідач не підтримують подружніх відносин та проживають окремо з 19 січня 2017 року, не бажають примиритися і зберегти сім'ю, а використані ними заходи для примирення в позасудовому порядку не призвели до примирення, у зв'язку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивачка не має бажання змінювати прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі ст.ст.10, 11, 60, 61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ст.ст.212, 214 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved