Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 08 серпня 2002 року по 22 травня 2007 року, шлюб між ними було розірвано. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час їх син є повнолітнім, однак навчається на денній формі навчання гуманітарного факультету Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та не має змоги влаштуватися на роботу, проживає у гуртожитку. Відповідачу належать три земельні ділянки, розташовані с. Кругле Сватівського району Луганської області, від яких відповідач отримує дохід та має змогу приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 26 квітня 2021 року недоліки позовної заяви було усунуто позивачем. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та суду пояснила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем з 08 серпня 2002 року та 22 травня 2007 року шлюб, укладений між нею та відповідачем, було розірвано. Вона та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на денній формі навчання у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та проживає у гуртожитку та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток на гідний рівень життя. Хоча їх спільний син і перебуває на повному державному забезпеченні, але все одно потребує матеріальної допомоги на період навчання для придбання цивільного одягу, канцелярських товарів, засобів гігієни, а також витрат на проїзд. На даний час відповідач не надає фінансової допомоги їх повнолітньому сину, який продовжує навчання, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом його прав. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с. 48-49, 51-52, 58-59), про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Як вбачається матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, 22 травня 2007 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 56 (а.с. 5). [PERSON] перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних сил та навчається на 1 курсі. Зарахований наказом начальника ХНУПС № 1080 від 18 серпня 2020 року. Терміна навчання з 18 серпня 2020 року по 2024 рік, денна форма навчання, повне державне забезпечення (утримання), IV рівень акредитації, на підтвердження чого 19 вересня 2020 року Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба було видано довідку № 311471 та довідку № 3/440 від 21 березня 2021 року (а.с. 13,15). Згідно довідки про доходи № 183, виданої 24 березня 2021 року Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, [PERSON] , курсант ІІ курсу Харківського національного Університету Повітряних сил отримує заробітну плату, в т.ч. у натуральній формі у розмірі 620 грн. щомісячно (а.с. 19). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановивши, що [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] продовжує навчатися у Харківському національному університеті Повітряних сил та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання для придбання цивільного одягу, канцелярських товарів, підручників тощо, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 23 березня 2021 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання, зважаючи на те, що [PERSON] отримує самостійний дохід у розмірі 620 грн. в місяць, навчається на денній безоплатній формі навчання, однак потребує матеріальної допомоги, виходячи з рівності обов`язку матеріальних витрат на обох батьків. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненю судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial