Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], померлого 29 січня 2017 року батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період часу з 17.03.2006 року по 14.11.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Проте шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, з літа 2007 року стали проживати окремо. З травня 2009 року вона стала проживати однією сімєю з [PERSON], від сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO], проте так як на час народження доньки вона перебувала в офіційному шлюбу з [PERSON], батьком дитини був записаний її чоловік [PERSON] Рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012 року шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] розірвано. 24.09.2016 року вона офіційно зареєструвала шлюб з [PERSON], проте останній 29.01.2017 року загинув при виконанні зобовязань по захисту незалежності, суверенітету та цілосності України в м. Авдіївка Донецької області. Померлий за життя визнавав факт того, що він є батьком [PERSON] У звязку з вищевикладеним [PERSON] просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно позивач [PERSON] являлась його дружиною, проте з 2007 року вони проживали окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримували. Дружина проживала з [PERSON], від якого і народила дитину [PERSON], [INFO]. Проти визнання [PERSON], померлого 29 січня 2017 року батьком дитини [PERSON] [INFO] не заперечує. Представник органу опіки та піклування Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Пятихатського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 032259, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пятихатського РУЮ Дніпропетровської області, 17.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб за актовим записом № 26 /а.с.6/. 03 серпня 2012 року народилась [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.10/. Рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області № 434/192/12 від 14.11.2012 року, шлюб зареєстрований 17.03.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Пятихатського РУЮ Дніпропетровської області (актовий запис № 26) між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 339381, виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, 24.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб за актовим записом № 32/а.с.11/ Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 737903, виданого 28.02.2017 року Пятихатським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], помер 29.01.2017 року в м. Авдіївка Донецької області/а.с.23/. Відповідно до довідки для членів сімей осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерорестичній операції, забезпеченні її проведення та загинули (пропали безвісті), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення № 28 від 03.02.2017 року, [PERSON] захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та 29.01.2017 року загинув від ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї в м. Авдіївка Донецької області/а.с.20/. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Пятихатської РДА Дніпропетровської області № 689 від 28.02.2017 року. [PERSON] в зазначеному управлінні як отримувач соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, допомоги одиноком матерям, допомоги у звязку з вагітністю та пологами, допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не перебуває. Ніяких видів соціальної допомоги не отримує/а.с.13/. Відповідно до висновку спеціаліста № 65, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], за результатами даного дослідження складає не менше 99,99999%/а.с.14-16/. Згідно з висновком спеціаліста № 82, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», встановлено, що [PERSON], не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], тобто батьківство останнього у відношенні до дитини [PERSON], виключається/а.с.18-19/. Статтею 122 СК України визначено, що дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка і чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу мають право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише в разі подання іншою особою та матірю дитини заяви про визнання батьківства. Згідно з ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік батьком дитини. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Положення ч. 1 ст. 135 СК України передбачають, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до ч. 1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO] зачата і народжена у шлюбі позивача з відповідачем [PERSON], а тому відповідно до ст. 122 СК є такою, що походить від цього подружжя. Частинами 1,2 статті 138 СК України встановлено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Позовних вимог про виключення запису про [PERSON], як батька дитини з актового запису про народження дитини позивач не пред'являла. Таким чином, походження дитини станом на час вирішення спору судом юридично визначено, визнання батьківства померлим [PERSON] без попереднього виключення таких відомостей про іншого відповідача неможливе, однак подібних позовних вимог суду не пред'являлось, а обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів очевидно не ґрунтується на законі, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Визнання позову відповідачем [PERSON] суперечить закону, тому за приписами ст. 174 ЦПК України не може покладатись в основу судового рішення.

Outcome: dismissed