Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказує, що на підставі свідоцтва про право власності 3153 від 30.10.1997 позивачу та її чоловіку належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартира №33 у будинку № 25 а по вул. О.Матросова у м. Запоріжжі. 09.07.2015 року помер чоловік позивача [PERSON] Після його смерті позивач фактично прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті мешкала разом з ним. В спірній квартирі окрім позивача зареєстрований [PERSON], який є сином позивача та не мешкає в квартирі з 1998 року. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25 а кв.33.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засідання представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити. В судове засідання представник третьої особи не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № 153 від 30.10.1997 року, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартира №33 у будинку № 25 а по вул. О.Матросова у м. Запоріжжі. Відповідно до довідки від 31.03.2017 року відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO] а кв.33 зареєстрований [PERSON] Як вбачається зі спадкової справи співвласник квартири [PERSON], помер 09.07.2015 року.18 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька. До складу спадкового майна зокрема входить частина квартири [ADDRESS] а у м. Запоріжжя. Свідоцтво про право на спадщину відповідач не отримував. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.\~\~ Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Отже, [PERSON] звернувся у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відтак набув право на спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS] а у м. Запоріжжя. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, що відповідає вимогам ст. 319 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою не підлягає задоволенню, оскільки порушує його право співвласника на користування майном, що йому належить.

Outcome: dismissed