Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, на обґрунтування якого посилалася на наступне. Згідно рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012р. в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за нею визнано право власності на 62/100 - частин житлового будинку [ADDRESS], за колишнім чоловіком позивачки - відповідачем [PERSON] - право власності на 38/100 частин вказаного житлового будинку. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.09.2010р. №250/10, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0562 га , яка розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В листопаді 2013р. [PERSON] надіслала [PERSON] пропозицію укласти договір оренди частини вказаної земельної ділянки, необхідної йому для утримання і обслуговування належної йому частини житлового будинку, якою він фактично користується. Проектом договору передбачалася щомісячна орендна плата у розмірі 4271 грн. 20 коп. , починаючи з 01.12.2013р. із строком оплати до 5 числа наступного місяця. Відповідач вказану пропозицію та проект договору у двох примірниках отримав, проте відповіді позивачці не надав, кошти за користування частиною земельної ділянки не сплачує. На підставі наведеного, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь орендну плату , визначену проектом договору оренди, за грудень 2013р., січень 2014р. у сумі 8542 грн. 40 коп. Представник позивачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 2008р. Під час шлюбу за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] в 1998р. на підставі договору купівлі-продажу придбали житловий будинок [ADDRESS], який оформили на [PERSON], в подальшому будинок реконструювали та за рішенням суду визнали на нього право власності. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.09.2010р. №250/10, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,0562 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012р. в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на 62/100 -частин житлового будинку [ADDRESS], за [PERSON] - право власності на 38/100 частин вказаного житлового будинку. [PERSON] провела оцінку належної їй на праві власності земельної ділянки, їх вартість склала 93798 грн. У відповідність до положень, зазначених в Законі України «Про оренду землі», позивачкою визначена вартість орендної плати за землю у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки, яка пропорційно необхідної для користування частиною житлового будинку частки земельної ділянки склала 4271 грн.20 коп. на місяць. В зв'язку з тим, що у добровільному порядку відповідач відмовляється укладати з [PERSON] договір оренди землі та сплачувати орендну плату, вона просить стягнути плату за землю в судовому порядку за грудень 2013р., січень 2014р. у сумі 8542 грн. 40 коп. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував. Посилався на те, що житловий будинок [ADDRESS] вони купували під час шлюбу за спільні кошти, спільно реконструювали та упорядковували його. При цьому разом з житловим будинком та надвірними будівлями до їхнього користування перейшла земельна ділянка розміром 564 кв.м. Після розірвання шлюбу, таємно від відповідача, [PERSON] приватизувала земельну ділянку, скориставшись тим, що будинок був зареєстрований на її ім'я. Проте в подальшому в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя в 2012р. за [PERSON] було визнано право власності на 62/100 - частин житлового будинку [ADDRESS], за [PERSON] - право власності на 38/100 частин вказаного житлового будинку. За таких обставин відповідач вважає, що також є співвласником земельної ділянки, на якій розташований цей будинок. Виходячи з наведеного, запропонований [PERSON] договір оренди він укладати наміру не має, крім того вважає, що запропонований нею варіант користування частиною ділянки не відповідає справжньому розташуванню споруд на земельній ділянці та фактичному користуванню, що склався між ними, а визначена вартість в 4271грн.20коп. занадто великою, без врахуванням майнового стану відповідача, який є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи. Аналогічні заперечення надав в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку,що в задоволенні позову слід відмовити. Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріали справи свідчать, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.1995р. по 19.11.2008р. Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 17.07.1998р. на [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]. При цьому разом з житловим будинком та надвірними будівлями до їхнього користування перейшла земельна ділянка розміром 564 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] 17.07.1998р. В 2004-2006 роках будинок було реконструйовано та оздоблено Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.10.2009р. за позовом [PERSON] до Харківської міської ради визнано право власності на самочинно реконструйований житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Згідно рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012р. в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на 62/100 - частин житлового будинку [ADDRESS], за [PERSON] - право власності на 38/100 частин вказаного житлового будинку. Крім того встановлено, що після розірвання шлюбу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 48 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.09.2010р. №250/10, [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 0,0562 га , яка розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р.) відповідно до положень ст.81,116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя , оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя , то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку , будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України, 377 ЦК України. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що на земельній ділянці, належній на праві власності [PERSON], знаходиться будинок [ADDRESS], який є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], внаслідок поділу спільної сумісної власності подружжя за [PERSON] визнано право власності на 38/100 частин вказаного будинку, до відповідача також повинно перейти це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку. Крім того, суд приймає до уваги пояснення відповідача [PERSON], що запропонований [PERSON] договір оренди земельної ділянки він не укладав та укладати наміру не має, крім того запропонований нею варіант користування частиною ділянки не відповідає справжньому розташуванню споруд на земельній ділянці та фактичному користуванню, що склався між ними, а визначена вартість в 4271грн.20коп. є необґрунтовано великою, без врахуванням майнового стану відповідача, який є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи. Як пояснив відповідача він, як співвласник житлового будинку [ADDRESS], має намір в судовому порядку вирішувати питання його реального поділу, з врахуванням якого повинно вирішуватися питання права користування земельною ділянкою,на якій він розташований. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed