Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту, посилаючись на те, що [INFO] року помер її вітчим [PERSON], [INFO], який постійно на момент смерті проживав за адресою : [ADDRESS] Після його смерті залишилася спадкове майно, яке складається з квартири, розташованій по вказаній вище адресі. Згідно заповіту від 10.02.1994 року, зареєстрованого в реєстрі № 30 Кіровською селищною радою м. Дзержинська Донецької області вона є спадкоємцем за заповітом на вказане спадкове майно. Спадщина фактично нею прийнята, оскільки вона після смерті вітчима відремонтувала квартиру, забрала частину майна. При зверненні в Дзержинську державну нотаріальну контору їй стало відомо про те, що у заповіті від 10.02.1994 року, не зазначена повна адреса місцезнаходження спадкового майна, а саме не зазначено - [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що окрім неї спадкоємцем за заповітом є її рідна сестра [PERSON], для оформлення документів і виконання всіх умов заповіту, їй необхідно вступити в права спадкування за зазначеною адресою знаходження спадкового майна, а саме : [ADDRESS] Просить винести рішення, яким розтлумачити зміст заповіту, відносно встановлення адресу місцезнаходження спадкового майна, а саме : [ADDRESS] Позивачка надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні позову. Відповідачка надала до суду нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він обґрунтований та документально підтверджений. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Кіровською селищною радою міста Дзержинська Донецької області 30.07.2014 року, актовий запис № 143, [PERSON] помер [INFO] року. (а.с. 5 ). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. За заповітом, складеним в м. Дзержинську, с. Кірове, 10 лютого 1994 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належну йому квартирі з майном за адресою : [ADDRESS] заповідає [PERSON] і [PERSON] в рівних частках. (а.с. 6 ). При зверненні в Дзержинську державну нотаріальну контору їй зазначили, що у заповіті від 10.02.1994 року, не зазначена повна адреса місцезнаходження спадкового майна, а саме не зазначена [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1256 ЦК України спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України. Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч. 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті ( ст. 1233 ЦК України). Визнано доведеним, що [PERSON] складаючи заповіт, самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивачка та відповідачка успадкують належну йому квартиру [ADDRESS], оскільки на час складання заповіту у заповідача у власності перебувала саме ця квартира. (а.с. 7 ) Виходячи з цього, суд доходить висновку, що запис в тексті заповіту про місце знаходження майна : [ADDRESS] зроблено помилково без зазначення [ADDRESS] дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на розпорядження саме квартири [ADDRESS]

Outcome: approved