Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовна заява, яка подана в новій редакції на виконання ухвали суду від 02.08.2021, обгрунтована наступним. [INFO] помер родич позивачки не кровного споріднення [PERSON] . 03.12.2012 [PERSON] склав заповіт, яким він все своє майно заповів [PERSON] , тобто позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] , що складається із житлового будинку «А», веранди «а», ганку, сараю «Б», погрібу з шиєю «Д», хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, криниці №4, вартість яких, згідно висновку ТОВ «ВІТ-ОКС» від 05.04.2021 становить 50000,00 грн. Зазначений житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER] від 16.02.1989. Окрім того, до складу спадкового майна входять дві земельні ділянки: кадастровий номер 0520683306:03:004:0056, площею 0,2739га, цільовим призначенням - для особистого селянського господарства, та кадастровий номер 0520683306:03:004:005, площею 0,2500га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розміщена в [ADDRESS] . У визначений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та приватним нотаріусом Рибаченко Г.Д. було відкрито спадкову справу за №6/2018. На частину спадкового майна, а саме земельні ділянки вона 27.06.2019 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, коли мала намір оформити свої спадкові права на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, то постановою №130/02-31 від 27.06.2019 приватним нотаріусом Рибаченко Г.Д. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на час видачі правовстановлюючого документу на спадковий будинок діяв ЦК України в ред. 1963 року, відповідно до якого майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до погосподарських книг на двір по [ADDRESS] в період 1961-1991 р.р. членами колгоспного двору були [PERSON] та його дружина [PERSON] .. В подальшому, з 1992 по 2017 проживали в будинку та були зареєстровані вони удвох. Пізніше, з 27.07.2016 по 27.05.2020 в будинку разом зі спадкодавцем була зареєстрована вона (позивачка), але членом колгоспного двору вона не була, оскільки народилася [INFO] . Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Станом 15.04.1991 членами колгоспного двору були [PERSON] та його дружина [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , так як був зареєстрований в даному будинку та постійно там проживав зі спадкодавцем. Внаслідок чого [PERSON] став власником цілого житлового будинку. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї дружини він не отримав. Проте, в силу положень ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. На час смерті [PERSON] належав цілий житловий будинок, а саме: 1/2 частка належала йому, а інша 1/2 яку він успадкував після смерті дружини. Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищезазначений житловий будинок, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на правову допомогу просить залишити за нею (а.с. 78-79). Ухвалою суду від 02.08.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 74). Ухвалою суду від 09.08.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , із КП «ВООБТІ» матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] . (а.с. 81) Ухвалою суду від 09.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 206). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гуменюк Н.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність (а.с. 208). Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Заступник сільського голови Грабова Л.М. надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника сільської ради, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 204). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 67-68, 69). Згідно копії заповіту складеного 03.12.2012 (а.с. 6) [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , на випадок своєї смерті заповів [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що вона матиме права за законом. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 77 років. Відповідно до копії свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 16.02.1989 (а.с. 28) житловий будинок в [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Вказане домоволодіння зареєстровано в бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] від 16.02.1989 про право особистої власності та зареєстровано в реєстровій книзі за №123 16.02.1989. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7-11), оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи №52 на вказане домоволодіння та копії звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області, проведеного ТОВ «ВІТ-ОКС» (а.с. 12-27), вартість спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , без урахування ПДВ, станом на 05.04.2021 становить 50000,00 грн.. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А» 1961 року побудови, загальною площею 51,2 кв.м, в тому числі 40,0 кв.м житлової площі; веранда «а»; ганок; сарай «Б» 1964 року побудови; погріб з шиєю «Д»; хвіртка №1; ворота №2; огорожа №3; криниця №4. З копій виписок з погосподарських книг (а.с.34-51) та довідок Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.07.2021 за №№134, 135, 136, 137, 138, 140, 141, 143, 145, 146, 147, 149, 150 (а.с. 52-65) домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що згідно погосподарської книги за 1958-1960 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1908 року народження, син - [PERSON] , 1944 року народження, зять - [PERSON] 1928 року народження, дочка - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги за 1961-1963 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги за 1964-1966 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги за 1967-1969, 1970 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №6 за 1971-1973 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №6 за 1974-1976 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №7 за 1977-1979 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №4 за 1980-1982 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №4 за 1986-1988 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №7 за 1991-1995 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] ; згідно погосподарської книги №5 за 2001-2005 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №9 за 2006-2010 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №5 за 2011-2015 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, дружина - [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги №5 за 2016-2020 роки за вказаною адресою були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1928 року народження, помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - племінниця, [PERSON] , [INFO] , племінниця, вибула 27.05.2020 в [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] , 1928 року народження, та [PERSON] , 1930 року народження, 09.11.1957 зареєстрували шлюб; після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 97). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5) [PERSON] померла [INFO] . З копії спадкової справи №6/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 86-197) вбачається, що позивачка [PERSON] 26.02.2018 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . На підставі заяви представника [PERSON] - [PERSON] від 06.09.2018, позивачці [PERSON] 06.09.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 1,8610га, кадастровий номер 0520683300:05:004:0064, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ВН №186735, виданого Вінницькою районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 26.10.2004 на підставі розпорядження Вінницької РДА від 16.07.2004 №613. 25.09.2018 позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 2,5484 га, кадастровий номер 0520683300:05:004:0063, яка розташована на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ВН №186734, виданого Вінницькою районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 26.10.2004 на підставі розпорядження Вінницької РДА від 16.07.2004 №613, що належало дружині [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 27.06.2019 позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,2500га, кадастровий номер 0520683306:03:004:0055, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЯИ №020528, виданого Управління Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 14.12.2009, на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.09.2008. 27.06.2019 позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,2739га, кадастровий номер 0520683306:03:004:0056, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для особистого селянського господарства, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЯИ №020529, виданого Управління Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 14.12.2009, на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.09.2008. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53199405 від 0609.2018 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53199420 від 06.09.2018 заповіти/спадкові договори після смерті [INFO] [PERSON] за залишилися. Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д. №130/02-31 від 27.06.2019 позивачці [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом слугувало те, що подане свідоцтво [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння на ім`я [PERSON] зазначено, що жилий будинок за вказаною адресою належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] .. На момент видачі зазначеного свідоцтва діяв ЦК УРСР в ред. 1963 року. відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо (а.с. 30-31). Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д.. До складу спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтво [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 16.02.1989. Також до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входять земельні ділянки, а саме: площею 0,2739га, кадастровий номер 0520683306:03:004:0056, цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2500га, кадастровий номер 0520683306:03:004:0055, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою. Також до складу спадкового майно входять дві земельні ділянки цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області з кадастровим номером 0520683300:05:004:0064, площею 1,8610га, та з кадастровим номером 0520683300:05:004:00634, площею 2,5484га, яка [PERSON] успадкована після смерті дружини [PERSON] , однак ним не оформлено спадкових прав після смерті дружини. На зазначені земельні ділянки позивачкою отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . При зверненні до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] , позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що вищезазначений житловий будинок належить до групи колгоспного двору, головою якого є спадкодавець [PERSON] , тобто позивачка не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] .. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за заповітом, що регулюються Цивільним Кодексом України в ред. 1963 року, Законом України «Про власність», Цивільним Кодексом України та Земельними кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 [PERSON] його дружині [PERSON] на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , спадщину після її смерті прийняв її чоловік - [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Отже, йому належав цілий житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачем, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на житловий будинок за позивачкою, що належить померлому [PERSON] . Понесені позивачкою судові витрати, за її заявою, слід залишити за позивачкою. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved