Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,30 га, з яких 0,03 га - для обслуговування житлового будинку та 0,27 га - для ведення особистого селянського господарства. Спадщину вона приняла, оформивши своє право власності на житловий будинок. З метою оформлення права власності на вказану земельну ділянку, вона звернулася до Слобідської сільської ради для надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку у вищевказаному розмірі, яка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням Слобідської сільської ради від 31.07.1993 року №28. Такий дозвіл сільською радою був наданий, але для ведення особистого селянського господарства було виділено 0,10 га, замість 0,27 га. В подальшому їй стало відомо, що частина належної спадкодавцю земельної ділянки перебуває у власності [PERSON] , який є власником сусіднього домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . З огляду на те, що вказана частина земельної ділянки площею 0,17 га була незаконно передана у власність сільською радою [PERSON] , оскільки погодження суміжних землекористувачів не було, вважала рішення Слобідської сільської ради від 12.02.2010 року, в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі йому державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,3312 га нечинним, а тому підлягає скасуванню. Також просила визнати нечинним рішення 26 сесії 7-го скликання Слобідської сільської ради від 12.06.2018 року в частині надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,03 га для індивідуального житлового будівництва та площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства. Крім цього просила визнати недійсним державний акта серії ЯК №583635 від 13.05.2010 року, виданий Слобідською сільською радою Буринського району Сумської області 13.05.2010 року [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,3312 га з кадастровим номером 5920986000:01:000:0793. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Слобідської сільської ради Одинець О.В. позов не визнав, вважав, що позивачкою не доведено порушення її прав відповідачем чи третьої особою. [PERSON] не звертався до сільської ради з метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки під житловим будиночком та для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . В натурі йому земельна ділянка не виділялася, межі її не встановлювалися. Тобто останній не набув у встановленому законом порядку ні права користування, ні право власності на них. Приймаючи рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою позивачці на земельну ділянку загальною площею 0,13 га за адресою [ADDRESS] , сільська рада вказала розмір площі орієнтовно, оскільки її фактичний розмір буде встановлений тільки під час розробки технічної документації. Що стосується рішення сільської ради від 12.02.2010 року, в частині затвердження технічної документації із землеустрою та видачі державного акта серії ЯК №583635 [PERSON] , на право власності на земельну ділянку площею 0,3312 га, то воно прийняте в межах повноважень сільської ради і жодних прав позивачки не порушило. Представник третьої особи [PERSON] вважав вимоги [PERSON] необґрунтованими. Остання не надала суду доказів, що земельна ділянка площею 0,3312 га, яка належала йому на підставі державного акта серії ЯК № 583635, і на яку була виготовлена та затверджена технічна документація, належала померлому [PERSON] .. Вказав, що [PERSON] отримав цю земельну ділянку на підставі рішення Слобідської сільської ради від 20.07.1993 року №23, а потім використав своє право на безоплатну її приватизацію згідно з вимогами закону. Просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши їх аргументи викладені у письмових відзиві на позовну заяву та запереченнях, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею другої черги за законом після померлого [INFO] її рідного брата [PERSON] .. Фактично, остання прийняла спадщину 25.05.2017 року , коли звернулася до органів нотаріату з відповідною заявою та рішенням Буринського районного суду Сумської області від 27.04.2017 року, яким їй було визначено додатковий строк для вчинення цих дій, що підтверджується копією спадкової справи №183/2017 (а.с.90-101). Свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] нотаріусом не видавалося. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 06.12.2017 року за позивачкою, у порядку спадкування за законом, визнано право власності на житловий будинок загальною площею 48,9 кв.м., що розташований по [ADDRESS] . 10 квітня 2018 року Слобідською сільською радою була розглянута заява [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,30 га, з яких: 0,05 га для обслуговування житлового будинку та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS] . Вказана заява була задоволена частково, [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,13 га, з яких 0,03 га - для індивідуального житлового будівництва та 0,10 га - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується показами сторін, копією протоколу засідання комісії сільської ради, копією рішення Слобідської сільської ради від 12.06.2018 року (а.с.15,16,51,52). Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка вказала, що її право як спадкоємця після померлого [PERSON] порушено, оскільки він мав право на земельну ділянку площею 0,30 га., однак площа цієї земельної ділянки була зменшена за рахунок передачі суміжному землекористувачу [PERSON] .. Перевіряючи доводи позивачки суд зважає на таке. Рішенням Слобідської сільської ради від 20.07.1993 року №23 «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність та користування» [PERSON] безоплатно передано земельну ділянку загальною площею 0,35 га, з яких: 0,04 га для обслуговування житлового будинку та 0,31га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . (а.с.28,60-63). Рішенням цього ж органу місцевого самоврядування від 31.07.1993 року №28 «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність та користування» [PERSON] безоплатно передано земельну ділянку загальною площею 0,30 га, з яких: 0,03 га для обслуговування житлового будинку та 0,27 - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] (а.с.11). В подальшому, [PERSON] використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, отримавши у спосіб передбачений законом, відповідні державні акти, в тому числі серії ЯК № 583635 на земельну ділянку площею 0,3312 га з кадастровим номером 5920986000:01:000:0793, яка розташована по [ADDRESS] . При цьому, Слобідська сільська рада Буринського району Сумської області у межах своїх повноважень, у спосіб передбачений законом, затвердила останньому своїм рішенням від 12.02.2010 року технічну документацію із землеустрою, а 13.05.2010 року йому був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №583635 (а.с.57-59). У свою чергу, [PERSON] таким правом не скористався та помер [INFO] . Разом із тим, відповідно до пункту г) частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що, у тому числі, сільськими радами забезпечується передача протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, зокрема і для ведення особистого підсобного господарства та будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому, право приватної власності на вказані земельні ділянки посвічувалося відповідною Радою, про що повинен бути зроблений запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. За змістом ст.125 ЗК України (в редакції чинній на день смерті спадкодавця) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до її використання до встановлення меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. За таких обставин доводи позивачки, що вона є власником земельної ділянку площею 0,30 га, яку вона успадкувала після померлого [PERSON] є хибними, оскільки такого право не набув і сам спадкодавець. Між тим, Розділом Х «Перехідні положення» ЗК України встановлено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивачка, в силу статей 1216, 1218 ЦК України, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали її брату. Однак, оскільки [PERSON] не зверталася до Слобідської сільської ради із заявою про прийняття рішення щодо надання дозволу їй, як спадкоємиці за законом після померлого [PERSON] , завершити процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,30 га і саме виходячи з цих підстав, надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд вважає, що право останньої рішенням Слобідської сільської ради від 12.06.2018 року порушено не було і вона не позбавлена можливості звернутися до вказаного органу місцевого самоврядування з відповідною заявою. Що стосується аргументів наведених в позові про визнання недійсним державного акта серії ЯК №583635 від 13.05.2010 року, виданого Слобідською сільською радою Буринського району Сумської області 13.05.2010 року [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,3312 га з кадастровим номером 5920986000:01:000:0793 та визнання рішення 36-ї сесії 05 скликання Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області від 12.02.2010 року, на підставі якого він був виданий, частково нечинним та його скасування, суд вважає їх безпідставними, оскільки позивачка не виконала вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України і не надала суду належних та допустимих доказів на доведення позову в цій частині. Суд звертає увагу, що право [PERSON] на безоплатну приватизацію вказаної земельної ділянки виникло раніше ніж у [PERSON] , він належними чином оформив своє право власності на неї, а матеріали справи не містять доказів, що саме до цієї земельної ділянки увійшла частина земельної ділянки [PERSON] .. Також, суд критично ставиться до доводів позивачки, щодо необхідності узгоджувати з нею, як суміжними землекористувачем, межі земельної ділянки [PERSON] , так як на момент виготовлення йому та затвердження технічної документації з питань землеустрою, остання не вчинила жодної дії, яку пов`язує закон із прийняттям спадщини. За таких обставин, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed