Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з травня 1975 року перебувала у шлюбі з відповідачем, з грудня 2013 року припинили спільне життя. Під час шлюбу придбали автомобіль ГАЗ 31105 та побудували гараж. При добровільному поділу майна виник спір, просить поділити майно та визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних на будівництво гаражу та стягнути компенсацію за 1/2 часину автомобіля ГАЗ. 24 квітня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги, оскільки їй стало відомо, що гараж прийнято в експлуатацію та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину гаражу та стягнути 25000 гривень в рахунок компенсації за автомобіль. 13 червня 2014 року позивач змінила позовні вимоги в частині поділу автомобіля та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, іншого майна, що підлягає поділу не має. Відповідач позов визнав частково, суду пояснив, що опозивач є співвласником гаражу, стосовно поділу автомобіля, то він виплачував кредит за автомобіль сам, дружина хворіла та він вимішений був отримувати кошти на її лікування, тому участі в купівлі автомобіля дружина не приймала. Від подачі позову про поділ іншого спільно набутого майна відмовився. Суд дослідив докази, надані сторонами та приходить до наступного: [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 24 травня 1975 року. Ведення спільного господарства сторонами припинено в грудні 2013 року. В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу сторонами придбано спільне майно: автомобіль ГАЗ 31105, реєстраційний номер [NUMBER] гараж б/н, який знаходиться в [ADDRESS]. У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 69, 71 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. До пояснень відповідача про неприйняття участі позивачкою в придбанні автомобіля, суд відноситься критично, оскільки [PERSON] хворіла, що є поважною причиною. Суд вважає необґрунтованими заперечення [PERSON], що у подружжя наявне інше майно, яке підлягає поділу, оскільки представник позивача заперечував проти цього, а відповідач , після роз'яснення йому права на звернення до суду із позовом, від подачі позову відмовився. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки кожному з подружжя належить по 1/2 частині майна. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved