Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] . [PERSON] ще за життя склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те, що ще буде належати на час смерті, включаючи майнові права та обов`язки, заповів їй, [PERSON] . Оскільки вона прийняла спадщину, звернувшись у встановлений рішенням Перечинського районного суду від 15 січня 2019 року строк із відповідною заявою до нотаріуса, однак останнім в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат. Представник Тур`є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечила щодо задоволення позову. У підготовче судове засідання в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори не з`явилася, у відповідь на запит суду надала належним чином завірену копію спадкової справи № 29/19, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім цього, просила розглянути дану цивільну справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Тур`є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 16 січня 2017 року (а. с. 5). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Тур`я-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON] , який помер [INFO] , являвся головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент смерті був одноосібно зареєстрований (а. с. 7, 47). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, заповів [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 06 вересня 2016 року, посвідчений секретарем Тур`є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 66 (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, 02 квітня 2019 року, тобто у строк, визначений рішенням Перечинського районного суду від 15 січня 2019 року у справі № 304/1364/18, яке набрало законної сили 15 лютого 2019 року, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 29/2019 стосовно майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 10-12, 36-46). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 184/02-14/29/2019 від 24 липня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 8, 46). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 36-46, 47), тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 2981520096 від 15 червня 2020 року позивачем [PERSON] сплачено 1 094,53 грн. судового збору (а. с. 25). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved