Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, посилаючись на те, що 12.07.1992року між ними було укладено шлюб. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (студент), та дочка [PERSON] , [INFO] (учениця школи). За час шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажі від 24.12.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Заєць В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1273, ними було придбано 2-х кімнатну квартиру по [ADDRESS] . Відповідно до умов цього договору, покупцем цієї квартири від імені сім`ї виступав відповідач [PERSON] , а продавцем [PERSON] , в той час вона давала письмову згоду на її придбання. З жовтня 2019р. вони фактично припинили шлюбні відносини у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача відносно неї, внаслідок чого сторони почали проживати окремо. Зокрема, вона з дітьми (повнолітнім сином, та неповнолітньою залишились проживати у гуртожитку в [ADDRESS] , а відповідач перейшов проживати у цю нашу спільну з ним 2-х кімнатну квартиру по [ADDRESS] , позаяк всі вони, в тому числі відповідач зареєстровані у гуртожитку. На даний час у цій квартирі ніхто не зареєстрований. Ключі від вхідних дверей спірної квартири мала як вона так і відповідач, який після того, як ми з ним припинили шлюбні відносини, пішов на проживання в цю квартиру та поміняв вхідний замок, і з того часу не впускає позивача у цю квартиру. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою по [ADDRESS] , шляхом вселення в неї, із зобов`язанням відповідача не чинити їй перешкод у користуванні цією квартирою та визначити порядок користування квартирою згідно технічного паспорту. Судові витрати просить покласти на відповідача. 14.12.2020 року ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження і з метою виконання вимог ч. 1 ст.\~189\~ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання (а.с. 40). \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. \~ \~ \~ \~В підготовчому засіданні позивач та її представник - адвокат Савка Р.І. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Суд, вислухав позицію сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України,\~\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Відповідач на стадії підготовчого провадження визнав позовні вимоги. Дослідив матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі про задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.07.1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.02.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 24). Також, судом встановлено, що у період шлюбу на ім`я відповідача була придбана квартира по [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2015 року, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем (а.с. 15,16). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно технічної характеристики квартири, квартира, що по [ADDRESS] розташована на 5 поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається із двох кімнат: 1 кімната 15,9 кв.м., 2 кімната 12,0 кв.м. з виходом на балкон (лоджії) площею 1,4м.кв., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,8м.кв., туалету площею 1,2м.кв, коридора площею 7,1м.кв., кладової площею 0,8м.кв., загальна площа квартири 47,7 кв.м. (а.с. 19-21). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.09.2020 року, (яке не набрало законної сили) визнано спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 25-27). Згідно довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області № 6974 від 11.04.2019року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , зазначена квартира знаходиться у користувані [PERSON] (а.с. 22). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Як вбачається з положень\~статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 ст.368\~ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63\~СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормою статті 60\~СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Звернувшись до суду із вказаним позовом позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, яка є їхньою спільною сумісною власністю, не відчиняючи вхідні двері, замінюючи замок у вхідних дверях, не пускаючи взагалі до квартири. Таким чином, виходячи з того, що відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи\~\~та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved