Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні з роботи, стягнення невиплаченої вихідної допомоги та стягнення середнього заробітку за весь час затримки до повного розрахунку з роботи та грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно наказу ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» № 53 від 04 квітня 1979 року вона була прийнята на посаду техніка-гідрогеолога, де пропрацювала на різних посадах до 30 травня 2014 року, тобто до звільнення з займаної посади згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак адміністрація підприємства до даного часу не провела з нею розрахунок по заробітній платі. Просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату при звільненні, невиплачену вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку та грошову компенсацію за 21 календарний день невикористаної щорічної відпустки при звільненнна загальну суму 27518, 52 грн. а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 травня 2014 року по дату позову, у сумі 20599, 04 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01 червня 2014 року по 01 грудня 2014 року, у сумі 20599, 04 грн. В решті відмовилася від позовних вимог, оскільки підприємство їй виплатило заборгованість по заробіній платі. Представник відповідача Дочірного підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» за довіреністю Сердюк Я.А. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні оскільки вважає, що позивачкою пропущений строк позовної давності при подачі позову до суду. Заслухавши сторони, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи, що ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» не виконує в добровільному порядку вимоги трудового законодавства, чим порушує її законні права та інтереси. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] згідно наказу по Дочірньому підприємству акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» № 53 від 04 квітня 1979 року прийнята на посаду техніком-гідрогеологом. Відповідно до наказу по Дочірньому підприємству акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» № 56-к від 30.05.2014 року [PERSON] звільнена з займаної посади на підтаві ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з порушенням адміністрацією законодавства про працю, умов трудового договору. Як вбачається із довідки Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» № 1103/09 від 28.11.2014 року заборгованість по розрахункоких виплатах перед [PERSON] становить 27518, 52 грн. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Також судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог ст. 116 КЗпП України позивачці [PERSON] не було виплачено всіх належних їй сум, тобто не проведено розрахунок при звільненні. Після подачі [PERSON] до суду позову Дочірнє підприємство акціонерної компанії «Надра України» «Центукргеологія» виплатило їй заборгованість по заробіній платі. На підставі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що з позивачкою не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплати її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З матеріалів справи вбачається, що за два останні місяці, які передували дню звільнення позивачки [PERSON] її середній місячний заробіток становив 627 грн. 05 коп. (березень 2014 р. 475,95 грн. + квітень 2014 р. 151,10 грн. : 4 робочих дні за два місяці), з чого випливає що середньоденний заробіток становить 156, 76 грн. Затримка розрахунку становить 127 днів, а тому на користь позивачки належить стягнути 19908 грн. 52 коп. середнього місячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто по 30 листопада 2014 року, як просить позивачка (156, 76 грн. х 127 р.д.). Відповідно до ч. 5 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до проведення з нею кінцевого розрахунку, оскільки відповідач ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» на цей час не сплатив суму заборгованості з виплати основної заробітної плати. Таким чином позивачка [PERSON] не пропустила строк позовної давності при подачі до суду даного позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки у порушення вимог трудового законодавтсва та умов трудового договору ДП НАК «Надра України» «Центукргеологія» не виплатило всі належні суми [PERSON] в день звільнення. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved