Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Просила стягувати з відповідача на утримання дочки на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач є працездатним, утриманців не має, в змозі надавати матеріальну допомогу, однак не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги змінила, просила стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Вона проживає з дитиною у своїх батьків та матеріальної її забезпечує. На даний час їй не відомі доходи відповідача, але їй достовірно відомо, що відповідач має можливість витрачати на власні потреби значні кошти в тому числі винаймати квартиру для проживання,тому має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач [PERSON] змінені вимоги визнав частково, суду пояснив, що він не має можливості виплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачкою, оскільки не працює, має незначні тимчасові заробітки. Крім того він бажає матеріально забезпечувати дитину самостійно, так як вважає, що позивачка буде використовувати кошти на власні потреби, а не на утримання дитини. При цьому підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання дитини надавав раніше, а останнім часом в звязку з відсутністю коштів не надає допомоги. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що підтримані в судовому засіданні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 184 СК України встановлено,якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом достовірно встановлено, що 01 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а. с. 3). Від цього шлюбу 24 листопада 2009 народилася дитина [PERSON] батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з матірю, позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні відповідно до довідки Миргородського КЖЕУ №03-01/4371 від 14.06.2016 року, що не заперечується відповідачем (а.с.5 ). Батько дитини, відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до пояснень останнього, які в супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України не спростовані позивачем [PERSON] Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що обоє батьків зобовязані матеріально забезпечувати дитину до досягнення повноліття в рівних частинах від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та положення ст. 182 СК України де передбачено, що розмір аліментів не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до ЗУ Про Державний бюджет на 2016 рік становить з 01.05.2016 року для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 грн., з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; а також, те що в супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надані будь-які обєктивні докази, які б свідчили, що відповідач має дохід в розмірі, який після сплати щомісячно1000 гривень на утримання дочки [PERSON] буде перевищувати суму прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет на 2016 рік ». Разом з тим суд не може взяти до уваги заперечення відповідача щодо неможливості утримувати дитину в звязку з відсутністю регулярного достатнього доходу та не бажання сплачувати аліменти на користь матері дитини, враховуючи положення ст.180 СК України якою на батьків покладено обовязок по утриманні неповнолітніх дітей не залежно від їх бажання та матеріальних можливостей. Не заслуговують на увагу твердження відповідача про його намір надавати допомогу в натуральному вигляді у виді продуктів харчування та одягу дитині, оскільки зазначені твердження будь-якими доказами не підтверджені. Відповідно до ч.1п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 551 гривня 20 копійок судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial