Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 07 квітня 2014 року у гривневому еквіваленті розмірі 44 216,00 грн.\~ станом на 18 грудня 2017 року, день предявлення позову. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 07 квітня 2014 року [PERSON] позичила у неї кошти у розмірі 1600 дол. США, про що відповідачем було особисто написано розписку, строком до 31 грудня 2014 року. У встановлений у договорі строк відповідач коштів не повернула. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. 26 лютого 2018 року відповідач подала відзив на позов. Вказала, що гроші фактично позичила у позивачки у 1998 році у сумі 10\~000грн., що було еквівалентно 2000доларів США. Борг віддавала частинами. 07 квітня 2014 року під тиском позивача написала розписку, однак коштів не отримувала, а тому договір позики є неукладеним. Визнає борг в сумі 32\~636,94грн. Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у ньому. Заперечила щодо розстрочки боргу. Відповідач та її представник проти позову заперечили, з підстав викладених у відзиві. Крім того, посилаючись на важке матеріальне становище відповідача, відсутність доходу, перенесені операції та смерть матері, просили розстрочити борг в сумі 32\~636.94 грн. на 36 календарних місяців рівними платежами по 906,58 грн. щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 1600 дол. США, які позичальник зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 07 квітня 2014 року. Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув позивачу [PERSON] позичені грошові кошти у встановлений строк. Оригінал розписки знаходиться в позивача та наданий до матеріалах справи за № 607/16488/17. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до вимог ст.\~1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами\~ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України\~\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~з положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1\~ст.625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Встановлено, що борг позивачу не повернуто. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму боргу . Згідно з вимогами ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Положеннями ст. 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач подала позов до суду 18 грудня 2017 року та просила стягунти борг в гривневому еквіваленті станом на день предявлення вимоги 18 гркдня 2017 року. Згідно розпорядження Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 18 грудня 2017 року становить за 100 доларів США 2763,5063грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 07 квітня 2014 року у гривневому еквівалентні станом на 18 грудня 2017 року у розмірі 44 216,00 грн., виходячи зі наступного розрахунку 1600* 27,6350грн. Доводи відповідача про те, що вона насправді не одержувала від позикодавця грошових коштів 07 квітня 2014 року, суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються власноручною розпискою [PERSON] від 07.04.2014 року про те, що вона позичила у [PERSON] кошти у сумі 1600 доларів США. Оригінал розписки представлений позивачем суду. Положеннями ст. 1051 ЦК України передбачено право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження факту неодержання нею від позикодавця суми позики не подано. В силу вимог ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Безпідставними також є доводи відповідач про часткове повернення суми боргу, оскільки будь-якими належними та достовірними доказами не підтвердженні. Згідно з вимогами ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст.81 ЦПК). Щодо вирішення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч. ч. 3-5 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:ступінь вини відповідача у виникненні спору;щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до роз'яснень викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяви сторони про розстрочку виконання рішення, її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для розстрочки виконання рішення суду, оскільки наведенні заявником обставини, такі як відсутність доходу, важке матеріальне становище, стан її здоров'я не можна віднести до виняткових та обєктивних, як це вимагається у ст.435 ЦПК України. При цьому, суд також приймає до уваги ступінь вини відповідача у виникненні спору та тривалий термін прострочення виконання зобовязання. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути 640,00 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції від 15.12.2017 року На підставі викладеного,

Outcome: approved