Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька. Мотивує вимоги тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року в них народилась донька [PERSON]. Вона страждає на алергічний реніт та вимушена періодично виїжджати за кордон для лікування. На теперішній час вона запланували виїзд за кордон з метою лікування. Враховуючи, що дитині три місяці та вона знаходиться годуванні груддю, дитина повинна бути нерозривно з матір'ю. Проте батько дитини не надає згоди на виїзд дитини, чим перешкоджає ій в отриманні лікування. В судовому засіданні представник позивачки надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. В підтвердження стану здоров'я позивачки надала медичні висновки лікаря. В зв'язку з наявністю захворювання, яке має періодичне загострення, тому у позивачки виникає необхідність виїжджати за межі країни. Однак вона не може їхати без дитини, яку готує груддю, а чоловік не надає згоди виїзжати за межі країни, оскільки вважає можливим лікуватись в Україні. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти багаторазового виїзду дитини за межі України з матір'ю без супроводу батька. Відповідач заперечував проти виїзду малолітньої дитини за межі держави в зв'язку з віком, проте за наявності важких медичних показників щодо стану здоров'я позивачки, вважає доцільним надати таку згоду. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 червня 2010 сторони перебувають в зареєстровану шлюбі. [INFO] року у подружжя народилась донька [PERSON], що підтверджується актовим записом про народження за № 913, зробленим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. [PERSON] страждає алергічними захворюваннями. Знайдені антитіла ІgE до алергенів амброзії - ІІІ клас реакції. Позивачці необхідно здійснювати тимчасові поїздки за кордон з метою оздоровлення. Відповідач не надавав згоди на оформлення документів з метою виїзду малолітньої дитини за кордон разом з матір'ю, проте в ході судового розгляду справи представник відповідача не заперечував проти виїзду матері з дитиною, в зв'язку з станом здоров'я позивачки. Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих І адміністративних заходів. Згідно протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом №11, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та п. 4 ч. 1 Правил перетину державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Ці ж самі положення закріплено в п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в якому зазначено, що оформленню паспорта/проїзного документу здійснюється па підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, надання дозволу на виїзд дитини за кордон з матір'ю, яка страждає хронічним захворюванням та потребує в лікуванні, надасть дитині нормальний розвиток та суттєвий стан. Таким чином, необхідно надати [PERSON] дозвіл, без згоди батька дитини [PERSON] на оформлення документів, пов'язаних з перетинанням їх малолітньою донькою [PERSON], [INFO] кордону України (для виїзду за межі України) та дозвіл на виїзду за межі України до досягнення дитиною трьох років . На підставі викладеного та

Outcome: approved