Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом, який обґрунтовувала тим, що у її батьків [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу народилося четверо дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В січні 1983 року спільним рішенням адміністрації та профкому ТБЗ «Сойне» сім»ї [PERSON] у складі чотирьох осіб була виділена квартира, що розташована в будинку [ADDRESS], де з народження була зареєстрована та проживала, а в подальшому були зареєстровані і проживали її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [INFO] року батько позивача помер, за життя не приватизувавши і не оформивши права власності на квартиру. 7 жовтня 2006 року брат позивачки одружився із відповідачкою у даній справі [PERSON], з якою стали проживати у спірній квартирі. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 26 січня 2014 року шлюб було розірвано. Знаючи про те, що окрім неї з чоловіком у вказаній квартирі на той час були зареєстровані їх неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON], а також інші члени сім»ї: [PERSON] та неповнолітні діти позивача - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в також [PERSON] і [PERSON], [PERSON] приховала об»єктивну інформацію про реальних мешканців і квартиронаймачів, та без згоди органу опіки та піклування Маневицької РДА подала неправдиві дані, що лише вона з чоловіком мешкала і мали право на житло на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». За зверненням [PERSON] в Маневицькому госпрозрахунковому проектно - виробничому архітектурно - планувальному підприємстві було підготовлено довідку про склад сім»ї та заяву за встановленою формою, яку комунальному вона підписала замість чоловіка [PERSON] В подальшому, відповідач вже підготовлену довідку про реєстрацію за адресою: [ADDRESS], лише двох осіб - [PERSON] та [PERSON], передавала в ЖКП Прилісненської сільської ради для реєстрації. Надалі відповідачка передавала в Маневицьке госпрозрахункове проектно - виробничо архітектурно - планувальне підприємство завірену довідку №64 від 18 березня 2013 року про склад сім»ї [PERSON], керівник якого готувала розпорядження №1 від 18 березня 2013 року про передачу житла в приватну власність [PERSON] Крім того, відповідач [PERSON] подавала до органу приватизації власноручно написані та підписані дві фіктивні заяви від імені [PERSON] та [PERSON] про відмову від частки у квартирі, що приватизовується. 18 березня 2013 року на підставі підготовлених і поданих відповідачем фіктивних даних органом приватизації Прилісненською сільською радою було видано розпорядження №1 та 26 березня 2013 року видано на ім»я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. 7 квітня 2013 року в реєстраційній службі Маневицького РУЮ Волинської області [PERSON] було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на спірну квартиру. Зважаючи на те, що [PERSON] були порушені майнові права позивача та членів її сім»ї, просила суд визнати незаконним розпорядження 31 від 18 березня 2013 року органу приватизації Прилісненської сільської ради про передачу [PERSON] квартири [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво право власності на житло,квартиру [ADDRESS], видане 26 березня 2013 року Прилісненською сільською радою; визнати незаконним рішення про реєстрацію та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], що виданий 17 квітня 2013 року реєстраційною службою Маневицького РУЮ. 28 липня 2016 року прокурором Маневицької місцевої прокуратури було подано заяву про вступ у дану справу з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак у зв»язку із внесеними змінами до п.3 ч.1 ст. 131 -1 Конституції України, які набрали законної сили 30 вересня 2016 року першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури від 8 червня 2017 року дану заяву було відкликано. Представником позивача [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати незаконним та скасувати розпорядження 31 від 18 березня 2013 року, виданого керівником органу приватизації Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області про передачу у спільну часткову власність квартири [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], видане 26 березня 2013 року керівником органу приватизації Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області; визнати незаконним за скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Маневицького Головного управління юстиції Волинської області (відділу з питань надання адміністративних послуг Маневицької РДА) про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влансості на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], по Ѕ розміру частки кожного. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року було залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу в справах дітей Маневицької РДА Воолиської області. 21 січня 2019 року представником позивача через канцелярію суду будо подано уточнення до позовної заяви, в якій уточнив формулювання позовних вимог, а саме: просив визнати незаконним та скасувати розпорядження №1 від 18 березня 2013 року, видане керівником органу приватизації Прилісненською сільською радою Маневицького району Волинської області про передачу у спільну часткову власність квартири [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], видане 26 березня 2013 року керівником органу приватизації Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Маневицького РУЮ Волинської області (відділу з питань надання адміністративних послуг Маневицької РДА) про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влансості на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], по Ѕ розміру частки кожного. Відповідач [PERSON] подала заперечення проти позову, в якому зазначила, що позовні вимоги є безпідставними, сформульовані невірно і не ґрунтуються на достовірних фактах. Крім того, права позивачки та її дітей при приватизації спірної квартири порушені не були, оскільки в цій квартирі вони фактично не проживали, а були тільки зареєстровані. Отже, фактично втратили право користування цією квартирою і, відповідно, право на участь у приватизації. Крім того, [PERSON] (на той момент [PERSON].) особисто подавала заяву в Прилісненську сільську раду про те, що не заперечує оформлення свідоцтва про право власності на вказану квартиру на ім»я [PERSON] та [PERSON] Вважає, що в даному випадку може вирішуватися питання щодо участі у приватизації її двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які на момент приватизації були зареєстровані та проживали в даній квартирі. Однак, з такими вимогами до суду ніхто не звертався, а тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен зокрема, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач та представник відповідача Прилісненської сільської ради позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби в справах дітей Маневицької районної державної адміністрації Волинської області Яцюк О.П. позов підтримала та просила задовольнити. Відділом з питань надання адміністративних послуг Маневицької РДА до суду подано заяву, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, в яких, крім [PERSON], ще троє дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В січні 1983 року спільним рішенням адміністрації та профкому ТБЗ «Сойне» сім»ї [PERSON] у складі чотирьох осіб була виділена квартира, що розташована в будинку [ADDRESS], де з народження була зареєстрована та проживала, а в подальшому були зареєстровані і проживали її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] із дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). [INFO] року батько позивача помер, за життя не приватизувавши і не оформивши права власності на квартиру (а.с.17). 7 жовтня 2006 року брат позивача одружився із відповідачкою у даній справі [PERSON], з якою стали проживати у спірній квартирі. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 26 січня 2014 року шлюб було розірвано. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в Прилісненську сільську раду було подано заяву про приватизацію спірної квартири, та приєднано довідку про склад сім»ї із двох осіб: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Розпорядженням №1 від 18 березня 2013 року керівника органу приватизації Прилісненської сільської ради вказане розпорядження було задоволено (а.с.13). Згідно витягну з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON]на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 2013 року є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.19). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердив, що на момент приватизації [PERSON] та [PERSON] житла, у вказаній квартирі було зареєстровано п»ять малолітніх дітей, хоча на момент приватизації проживали лише [PERSON] та [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] Допитана в якості свідка директор Маневицького госпрозрахункового проектно - виробничого архітектурно - планувального підприємства [PERSON] суду пояснила, що інформацію про кількість проживаючих у квартирі осіб вона внесла зі слів [PERSON] і їй на той момент не було відомо, що в квартирі також зареєстровані і живуть неповнолітні діти. Свідок [PERSON] зазначив, що в довідці про склад сім»ї від 18 березня 2013 року зареєстрованими особами ним було записано [PERSON] та [PERSON] В подальшому з приводу цього було відносно його порушено кримінальну справу. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Згідно ст. 28 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживанняч не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я, в якому вона проживає. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань ЖКГ України за №396 від 16 грудня 2009 року за неповнолітніх членів сім»ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Однак, такі рішення батьки неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не приймали, чим, на думку суду, порушено права дітей, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 КУ, ст. 7 СК України, 28 ЦК України,

Outcome: approved