Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно та у твердій грошовій сумі на утримання дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 500,00 грн. щомісячно. У судовому засіданні відповідач позов визнав в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 350,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснила, що батько жодної матеріальної допомоги дитині не надає. Самостійно дитину у необхідному обсязі утримувати не може, оскільки перебуває у декретній відпустці. Відповідач часто змінює роботу та в більшості не працює. Просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти хоча б у сумі 1000,00 гривень. Відповідач у судовому засіданні проти повного задоволення позовних вимог заперечив та суду пояснив, що утримує ще одну дитину та дружину від іншого шлюбу. Також має на утриманні батьків-пенсіонерів та сам хворіє. У даний час не може знайти високооплачувану роботу, а тому не може забезпечувати дружину та дитину у бажаному позивачем розмірі. Просив позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що із встановлених обставин справи випливають сімейні правовідносини, а також, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2014 року між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується, відповідно, свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ №135435 від 05.07.2014 року та свідоцтвом про народження 1-НМ №273148 від 16.01.2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.а.с. 3, 4). Про способи виконання обовязку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач в даний час працює, що підтверджується довідкою фізичної особи-підприємця [PERSON] Однак, з врахуванням інтересів дитини, відсутності даних щодо стабільного доходу відповідача впродовж не менше шести місяців, суду вважає, що стягнення з нього аліментів у частці від доходу з огляду на положення ч. 3 ст. 181 СК України є недоцільним та таким, що може спричинити в майбутньому зменшення розміру стягуваної суми. З цих підстав суд вважає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є таким, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, та є необхідним для забезпечення якнайкращих інтересів дитини. За таких обставин, враховуючи, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину, яку зобовязаний утримувати, суд дійшов висновку, що з нього слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі розміром 650,00 грн. яка на переконання суду може в певній мірі забезпечити потреби дитини і не ускладнить матеріальне становище відповідача. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до пункту 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі, суд виходив з положень ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі, оскільки такий вид стягнення не суперечить інтересам дитини, а таке задоволення таких вимог узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, суд врахував матеріальний стан позивача, яка не працює, відповідача, і вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 150,00 грн. зможе забезпечити якнайкращий баланс інтересів сторін, оскільки нижчий розмір аліментів спричинить скрутне матеріальне становище позивача, а вищий скрутне матеріальне становище відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, від сплати яких звільнена позивач, в користь держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 84, 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial