Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 27 листопада 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стануГТУЮ у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін дітей нема. На час звернення до суду сімейних відносин не мають, спільний побут та господарство сторони не ведуть. Сім`я фактично розпалась, а тому виникла необхіність в юридичному оформленні розлучення. У зв`язку з чим, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. За допомогою телефонограми повідомив суд, що не має можливості з`явитися до суду, просить проводити розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 27 листопада 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу обрано [PERSON] . На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А від так, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved