Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду\~\~із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви зазначила, що проживала з [PERSON] чем спільно однією сімєю без\~реєстрації шлюбу\~з травня\~2015\~року,\~періодично розходились\~та сходились\~назад,\~з серпня\~2019\~року у\~зв`язку із\~постійними скандалами\~стосунки між\~ними були\~припинені.\~Вказує,\~що з 2015 року постійно страждає від психологічного та фізичного домашнього насильства зі сторони [PERSON] , який вчиняє відносно неї психологічний тиск, погрожує фізичною розправою та знищенням майна, неодноразово завдавав фізичного болю, погрожує розправою з її дітьми, якщо вона покине м.Нововолинськ, завдавав матеріальних збитків, зокрема: забирав у неї телефон, забирав з її гаманця кошти, у ніч з 3 на 4 травня 2021 року розбив вікно у її квартирі, постійно переслідує її на вулиці. Зазначає, що більшість випадків домашнього насильства відбувались безпосередньо в квартирі де вона проживає та біля будинку за адресою: [ADDRESS] . Посилається на те, що за фактами насильства в сім`ї Нововолинським міським судом виносились постанови, якими [PERSON] було визнано винним у вчиненні насильства в сім`ї та дрібного хуліганства. Крім того зазначає, що неодноразово зверталась до Нововолинського відділу поліції з приводу насильства в сім`ї, зокрема: 03.05.2021 року, 04.05.2021 року, 07.05.2021 року, працівники поліції складали протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за насильство в сім`ї та вчинення дрібного хуліганства, також 07.05.2021 року був складенний терміновий заборонний припис. Вважає, що існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, тому просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на 6 місяців, яким заборонити наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та до місця проживання її дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб; обмежувальний припис видати строком на 6 місяців. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] заяву підтримав з підстав наведених у ній, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви стосовно видачі обмежувального припису щодо нього. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю бех реєстрації шлюбу, спільних дітей не мають. [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами і повідомленнями про факти вчинення неправомірних дій [PERSON] , а саме: вчинення ним насильства в сім`ї. На підставі вказаних звернень було складено відносно [PERSON] ряд протоколів про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП, за наслідками яких Нововолинським міським судом винесено постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 07 травня 2021 року ВП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що в інтересах самого [PERSON] уникати спілкування та перебування поряд з заявником. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першоїстатті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства, суд враховує систематичність дій [PERSON] відносно [PERSON] . Вищенаведене дає підстави вважати, що дійсно відносно [PERSON] зі сторони [PERSON] здійснюється домашнє насильство, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту потерпілих осіб необхідно застосувати обмежувальний припис стосовно [PERSON] та встановити заходи тимчасового обмеження прав останнього. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved