Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер батько заявника [PERSON], [INFO], у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України. У зв'язку зі смертю батька [PERSON] було отримано: - медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 19.12.2006, яке видане відділенням судово-медичної експертизи трупів Кримського республіканського бюро СМЕ; - довідку про смерть № 812 від 20.12.2016, яка видана Алуштинським державним відділом ЗАГЗ Департаменту ЗАГС Міністерств юстиції Республіки Крим; - свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.12.2016, яке видане Алуштинським державним відділом ЗАГЗ Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 813. Для отримання свідоцтва про смерть батька, заявник звернулася до Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено та надано письмову відповідь від 17.10.2017 № 17/17.5-04-37 у проведенні реєстрації смерті. Оскільки [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати смерть свого батька на території України, вона просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який настав [INFO] у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник суду не надавав. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Заявник [PERSON], яка народилася [INFO] у м. Запоріжжі є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 26.06.1997 Відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. [INFO] у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території України помер батько заявника [PERSON], [INFO], про що свідчить: - медичне свідоцтво про смерть [NUMBER] від 19.12.2006, яке видане відділенням судово-медичної експертизи трупів Кримського республіканського бюро СМЕ; - довідка про смерть № 812 від 20.12.2016, яка видана Алуштинським державним відділом ЗАГЗ Департаменту ЗАГС Міністерств юстиції Республіки Крим; - свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.12.2016, яке видане Алуштинським державним відділом ЗАГЗ Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 813. 17.10.2017 заявником отримано відмову Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 17/17.5-04-37, у проведенні державної реєстрації смерті оскільки заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 257-1 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З урахуванням наданих суду документів, а також, що встановлення факту смерті [PERSON]необхідно заявникові для державної реєстрації факту смерті батька, суд, враховуючи вищеприведені положення законодавства, доходить висновку про підтвердження факту смерті [PERSON], [INFO], [INFO] саме у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. За наведених обставин вимоги заявника суд вважає обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON]у певний час і за певних обставин. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасова окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень. На підставі викладеного,

Outcome: approved