Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в обґрунтування якої посилалася на ту обставину, що [INFO] в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, вона народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2020 року Армянським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №110209910000900185003. Однак, вказане свідоцтво не відповідає вимогам законодавства України, оскільки видане на тимчасово окупованій території України. При зверненні до Нововоронцовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у видачі свідоцтва про народження доньки їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт народження дитини. За таких обставин, просила задовольнити заяву та встановити факт народження нею, [PERSON] , дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Сімферополь Автономна Республіка Крим; матір`ю зазначити [PERSON] , дата народження [INFO] , громадянку України, місце проживання: [ADDRESS] ; батьком зазначити [PERSON] , дата народження [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявниця просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] щодо встановлення факту народження дитини не заперечувала, проте звертала увагу суду, що свідоцтво про шлюб, видане на тимчасово окупованій території України не може братися до уваги судом, оскільки є недійсним. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню з огляду на наступне. За паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Нововоронцовським РСУДМС України в Херсонській області від 23.04.2013 року, [PERSON] , народилася [INFO] в с.Новоолександрівка Нововоронцовського району Херсонської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У підтвердження факту народження [PERSON] , заявник надала свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2020 року Армянським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №110209910000900185003. Вирішуючи питання про допустимість такого доказу, як документу, що виданий органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керувався положеннями частини 1 статті 19 Конституції України, якими передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території АРК та м.\~Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або посадовими особами, є недійсними і не створює правових наслідків. Проте, відповідно до ст. ст. 3, 8-9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Тому під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, застосовують практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України для реалізації майнових та немайнових прав заявниці, суд надав оцінку свідоцтву про народження як документу, наданому на підтвердження факту народження дитини. Так, із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] . Заявниця надала паспорт громадянина України, за яким її ПІБ значиться [PERSON] . Документу, з якого б вбачалася зміна її прізвища з [PERSON] на [PERSON] , до заяви не додано. Також, з паспорту у графі сімейний стан, будь-яких відміток у заявника щодо укладення шлюбу із [PERSON] не значиться. Щодо свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.09.2015 року, виданого Красноперекопським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис №277, суд зазначає, що починаючи з\~20.02.2014\~року шлюби,\~зареєстровані на\~тимчасово окупованій\~території,\~та документи,\~видані на\~підтвердження такої\~реєстрації,\~на території\~України є\~недійсними.\~А тому,\~шлюби зареєстровані\~на тимчасово\~окупованій території,\~не є\~підставою для\~виникнення у\~осіб,\~між якими\~він був\~зареєстрований,\~прав та\~обов`язків\~подружжя. Указаний висновок слідує із аналізу Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Конституції України. Разом з тим, статтею 317 ЦПК України, визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Указане свідчить про реалізацію державної політики в сфері захисту та забезпечення прав і свобод громадян України на тимчасово окупованій території, оскільки народження та смерть особи є незворотнім процесом та від волі особи не залежить, на відмінну від укладення шлюбу. Тому, при встановленні факту народження дитини суд бере до уваги виданий на тимчасово окупованій території України документ (зокрема свідоцтво про народження), який у сукупності з іншими доказами може підтвердити такий факт, проте суд не може надати оцінку свідоцтву про укладення шлюбу, оскільки такий документ є недійсними і не створює правових наслідків. Отже, заявник не надала документів, які б підтвердили факт народження [PERSON] дитини [PERSON] . Разом з тим, заявник у вимозі просила зазначити батьком дитини [PERSON] , що б мало наслідком виникнення у останнього відповідних прав та обов`язків, проте не зазначила таку особу, як заінтересовану особу, та не зазначила громадянство такої особи. Отже, враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed