Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області, на ? частину на праві спільної сумісної власності подружжя, а на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивачка в обґрунтування позовних вимог в позові вказала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], на момент його смерті вони разом мешкали у вище вказаному житловому будинку, який без відповідного дозволу, самочинно перебудували і на який, у зв'язку з раптовою смертю чоловіка, не встигли оформити технічну документацію. Правові та технічні документи на самовільно побудований будинок були оформлені вже пізніше у 1989-90 роках. Причиною звернення [PERSON] до суду є те, що правові документи на житловий будинок видані на ім'я її чоловіка - [PERSON], на той час вже більш двадцяти років як померлого, у зв'язку з чим вона не має змоги оформити спадщину у відповідності до чинного законодавства. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглядати справу у її відсутність (а.с.22). Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, представили заяви про розгляд справи у їх відсутність з повним визнанням позову (а.с. 21, 23). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши копії правовстановлюючих документів та перевіривши докази, що містяться в матеріалах справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 22.11.1966 року - [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно частини 1 статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], оскільки є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON] не зверталась, але прийняла спадщину фактично оскільки мешкала разом з померлим, що підтверджується довідкою виконкому Новопокровської селищної ради народних депутатів № 196 від 27.04.1990 року, згідно якої вона дійсно проживає в [ADDRESS] з 1959 року (а.с. 11) і мешкає в цьому будинку по теперішній час, що підтверджується довідкою № 1046 від 01.12.2014 року (а.с. 14). Отже позивачка вступила в управління спадковим майном на підставі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, не заявляла про відмову від спадщини, але не оформила своїх спадкових прав. Розглянувши клопотання виконкому Новопокровської селищної ради народних депутатів та [PERSON], виконавчий комітет Чугуївської міської ради народних депутатів своїми рішеннями № 31/22 від 28.02.1989 року та № 203/39 від 28.11.1989 року надав дозвіл на оформлення правової і технічної документації та затвердив Акт від 01.03.1989 року про завершення будівництва і вводу в експлуатацію перебудованого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області, у всіх документах фігурує ім'я забудовника - [PERSON] 22 грудня 1989 року виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право особистої власності [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області замість договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Чугуївською держнотконторою від 22.08.1948 року, реєстровий № 2-2456 (а.с. 7-10). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] має право на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Чугуївського району Харківської області, на праві сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання права власності [PERSON] на ? частину житлового будинку на праві загальної сумісної власності подружжя, та на ? частину на праві спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved