Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою та прохає встановити факт її постійного проживання та території України станом на 24 серпня 1991 року. Вимоги своєї заяви обґрунтовує тим, що вона народилася 10 грудня 1936 року в м. Конотоп Сумської області. В подальшому вона кілька разів змінювала місце свого проживання, проживала в різних республіках колишнього СРСР. З 1986 року вона постійно проживає в [INFO]. Паспорт громадянина України вона не отримувала. У неї був паспорт громадянина колишнього СРСР, який вона втратила 3 березня 2014 року. З метою отримання паспорта громадянина України вона звернулася до Конотопського МВ УДМС України в Сумській області. Однак їй було роз»яснено, що видача паспорта громадянина України їй неможлива, так як не встановлена її належність до громадянства України. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Іншим, ніж судовий, порядком встановити даний факт вона не має можливості та його встановлення має для неї юридичне значення. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги своєї заяви підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона народилася в м. Конотопі Сумської області, де закінчила школу. Разом з батьками вона проживала за адресою: [INFO]. В 1960 році вона закінчила Одеський медичний інститут та була направлена на роботу до Республіки Казахстан. В 1963 році вона повернулася до м. Конотопа Сумської області та проживала разом з батьками по вул. Фізкультурній, 3. В м. Конотопі Сумської області вона проживала до 1978 року, а потім виїхала до Російської Федерації до м. Калуги, де проживала та працювала до 1983 року. Однак у 1986 році через хворобу матері, яка потребувала стороннього догляду, вона була змушена повернутися до м. Конотопа Сумської області та стала проживати разом з матір»ю за адресою: м. Конотоп Сумської області, вул. Фізкультурна, 3. За вказаною адресою вона не була зареєстрована та після 1983 року вже не працювала. У неї був паспорт громадянина колишнього СРСР та управлінням Пенсійного фонду України в м. Конотопі їй у 1998 році була призначена пенсія за віком. У березні 2014 року вона втратила паспорт громадянина колишнього СРСР та виплата пенсій їй була припинена через відсутність документу, що підтверджує її особу. Коли вона звернулася до Конотопського МВ УДМС України в Сумській області для отримання паспорта громадянина України, то їй у видачі паспорта було відмовлено, оскільки станом на 24 серпня 1991 року вона не була зареєстрована на території України. За таких обставин, вона змушена звернутися для встановлення вказаного факту до суду. Представник заявника за довіреністю [PERSON] (а.с. 8) вимоги заяви [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник Конотопського МВ УДМС України в Сумській області [PERSON] проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує та пояснив, що без встановлення факту постійного проживання заявниці на території України станом на 24 серпня 1991 року, [PERSON] не буде мати змоги отримати паспорт громадянина України. Проведеною перевіркою було встановлено, що [PERSON] дійсно мала паспорт громадянина колишнього СРСР та станом на липень 2015 року не встановлено її належності до громадянства будь-якої держави. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Встановлено, що [PERSON] народилася 10 грудня 1936 року в м. Конотопі Сумської області та мала паспорт громадянина колишнього СРСР (а.с. 29). Паспорт громадянина колишнього СРСР [PERSON] втрачений (а.с. 2). Заявниця зареєстрованою по м. Конотопу та Конотопському районі не значиться (а.с. 63). З 31 грудня 1992 року по 16 листопада 1993 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], 2-й пров. вул. Будьонного, 8 (а.с.30-32, 35-36). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає заявницю більше 20 років. Вона проживає [INFO], однак, в свій час, ходила на роботу по вул. Фізкультурній, тому і знайома з [PERSON], яка проживала [INFO]. [PERSON] з 1986 року по 1994 роки постійно проживала в [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила, що знає заявницю з 1986 року як особу, а з 2007 року стала більше спілкуватися з нею. Вона може підтвердити той факт,що [PERSON] з 1986 року постійно проживає в [INFO]. За поясненнями свідка [PERSON], вона знає заявницю з дитинства як сусідку, так як вона проживає [INFO], а [PERSON] - по вул. Фізкультурній, 3 в м. Конотопі Сумської області. Вона та заявниця ходили до однієї школи № 11 в м. Конотопі. Їй відомо, що після закінчення школи [PERSON] працювала в Казахстані, а потім в м. Конотопі Сумської області та в м. Бахмач Чернігівської області. В подальшому [PERSON] знову на деякий час виїздила до Російської Федерації, але у 1986 році повернулася та стала проживати разом з матір»ю по вул. Фізкультурній, 3 в м. Конотопі Сумської області. З 1986 року [PERSON] постійно проживає в м. Конотопі Сумської області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 1972 року знає [PERSON] як сусідку. Їй відомо, що [PERSON] після закінчення Одеського медичного інституту поїхала працювати до Республіки Казахстан, але через деякий час повернулася та стала проживати в [INFO] разом з батьками. Вона працювала як в м. Конотопі Сумської області, так і в м. Бахмач Чернігівської області. В подальшому [PERSON] знову виїхала до Російської Федерації, але влітку 1986 року повернулася та стала проживати разом з матір»ю по вул. Фізкультурній, 3 в м. Конотопі Сумської області. Оскільки у [PERSON] та її матері були дуже погані стосунки, то матір відмовлялася зареєструвати її за місцем свого проживання, тому [PERSON] деякий період була зареєстрована за адресою: м. Конотоп, 2-й пров. вул. Будьонного, 8. Проте з літа 1986 року [PERSON] постійно проживала в [INFO] та нікуди не виїздила. Після смерті матері [PERSON] так і залишилася проживати у вказаному будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO] з 1939 року, а зареєстрована за вказаною адресою з 14 вересня 1973 року. Вона добре знає [PERSON] як сусідку. Їй відомо, що заявниця влітку 1985 року повернулася з м. Калуги Російської Федерації до м. Конотопа Сумської області та стала проживати [INFO]. З літа 1985 року [PERSON] нікуди не виїздила. Станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] постійно проживала в [INFO]. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, так як вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними по справі, доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 1 від 26 серпня 2015 року, [PERSON], яка народилася 10 грудня 1936 року, з 1986 року, а також станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживала в [INFO] ( а.с. 7). З довідки управління ПФУ в м. Конотопі та Конотопського району від 17 серпня 2015 року та пенсійної справи [PERSON] вбачається, що заявниця перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Конотопі та Конотопського району з 3 листопада 1998 року. Однак з 1 березня 2014 року виплата пенсії їй припинена. Місцем свого постійного проживання [PERSON] зазначала: м. Конотоп Сумської області, вул. Фізкультурна, 3 та заявниця мала паспорт громадянина колишнього СРСР ( а.с. 6, 15, 39-48). Відповідно до записів у трудовій книжці заявниці, вона після 5 жовтня 1983 року не працювала (а.с. 43-45). Згідно довідки Конотопського МВ УДМС України в Сумській області від 31 липня 2015 року, Конотопським МВ УДМС України в Сумській області проводилася перевірка за заявою [PERSON] щодо втрати нею паспорта громадянина колишнього СРСР. За наслідками перевірки встановлено особу заявниці, але не встановлено її належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 4). Пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затв. указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Встановити факт, про який прохає [PERSON] іншим, ніж судовий, порядком вона не має можливості та встановлення даного факту має для неї юридичне значення (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає, що слід встановити факт, про який прохає заявник.

Outcome: approved