Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», про стягнення суми. Зазначала, що 24.04.2015 між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 98034а5кш, предметом якого є її майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Honda Civic», н.з. [NUMBER] . 13.11.2015 в період дії договору страхування сталася подія з ознаками страхового випадку: нею було виявлено механічні пошкодження на застрахованому транспортному засобі, внаслідок чого їй було заподіяно матеріальний збиток. 14.11.2015 вона подала до страхової компанії письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. Згідно умов договору відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування в строк до 11.12.2015 включно. 03.12.2015 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, так як за їх думкою страхувальник надала страховику неправдиву інформацію про факт настання страхового випадку. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2016, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, було встановлено неправомірність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування та присуджено стягнути із відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 30 334,02 грн. Страхове відшкодування в розмірі 30 334,02 грн. було сплачено їй лише 07.08.2018 р. Посилаючись на те, що відповідач прострочив їй виплату страхового відшкодування, просила стягнути з відповідача на її користь за період з 12.12.15 по 06.08.18: пеню у розмірі 2 939 грн. 36 коп., відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні у розмірі 10 101 грн. 23 коп., 3% річних у розмірі 2 415 грн. 92 коп., а також судові витрати. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказав на те, що 03.12.2015 відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування. Не погодившись з рішенням страховика, у лютому 2016 [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 позов було задоволено та стягнуто з відповідача 30 334,02 грн. страхового відшкодування. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.11.2016 зупинено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2016 і ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016. Постановою Верховного суду від 27.06.2018 року касаційну скаргу AT «СК «АХА Страхування» залишено без задоволення, а рішення та ухвалу без змін. 07.08.2018 AT «СК «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування та судового збору на реквізити, вказані [PERSON] . Позивачем при визначенні періоду нарахування пені, інфляційних, 3% річних не враховано умови п. 33.3., 33.1. договору страхування, не враховано те, що виконання рішення суду першої та апеляційної інстанцій було зупинено відповідно до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.11.2016, остаточне рішення було ухвалено Верховним Судом 27.06.2018 та добровільно виконано відповідачем 07.08.2018. Тому, відповідно до умов договору страхування строк необхідно обчислювати з 12.12.2015 по 10.02.2016, тобто 41 робочий день (61 календарний день); з 27.06.2018 по 06.08.2018, тобто 27 робочих днів (41 календарний день), загалом становить 68 робочих днів (102 календарні дні). Розрахунок пені виглядає так: (30 334,02 грн.* 0,01/100)*68=206,04 грн. Проте, позивач, посилаючись на умови договору, проводить розрахунок пені, по-перше, за кожен календарний день прострочення, а по-друге, обраховує строк за весь час з моменту відмови, хоча сторонами було погоджено інший порядок розрахунку штрафних санкцій. Крім того, в позовній заяві позивач надає неправильний розрахунок індексу інфляції. Розрахунок інфляційних втрат виглядає наступним чином: грудень 2015 року-100,7%; січень 2016 - 100,9 %; лютий 2016 - 99,6 %; червень 2018 - 100,0% ; липень 2018 - 99,3 %; серпень 2018 - 100,0%. Отже, сукупний індекс інфляції становить 100,5%. 30334,02*100,5%/100=30485,69 грн.; 30485,69 - 30334,02=151,48 грн. Разом з тим, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» страхова виплата має разовий характер, отже вона не підлягає індексації, а тому не має підстав для задоволення вимог щодо стягнення інфляційних. Щодо розрахунку 3% річних: (30334,02 грн. * 3% * 102 дн.) / 365) /100 = 254,31 грн. До того ж, з позовною заявою про стягнення пені, інфляційних та трьох процентів річних [PERSON] до суду 10.08.2018, тобто більше ніж через два роки після ДТП (13.11.2015), а тому нею пропущено строк позовної давності. Ураховуючи положення п. 30.4.13, 32.3 договору та оскільки позивачкою пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені, інфляційних та 3% річних, доказів його поновлення вона не подала, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач вказала на те, що умовами договору передбачено зупинення нарахування пені та інших штрафних санкцій, у разі коли позов подано до суду до прийняття страховиком рішення за заявленою подією, а тому твердження відповідача про неправильне визначення періоду нарахування штрафних санкцій спростовується умовами договору, страхове відшкодування не є соціальною виплатою разового характеру, а стягнення інфляційних та 3% річних передбачено ст. 625 ЦК України, до того ж, нею не пропущено строк позовної давності, оскільки виплата страхового відшкодування була їй здійснена 07.08.2018, а з позовом до суду вона звернулася 10.08.2018. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 24.04.15 (далі - договір) (а.с. 7-20). 13.11.2015 в період дії договору страхування сталася подія з ознаками страхового випадку. 14.11.2015 позивач подала до страхової компанії письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 21-22). 03.12.2015 відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с. 23-24). Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.10.16, позов [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування про стягнення страхового відшкодування у розмірі 30 334 грн. 02 коп. задоволено (а.с. 25-33). Як вбачається з постанови Верховного Суду від 27.06.18 відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.11.2016 відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення розгляду касаційної скарги (а.с. 35). Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.06.18 рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19.10.16 залишено без змін, поновлено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16 та ухвали апеляційного суду м. Києва від 19.10.16 (а.с. 34-39). 07.08.18 страховиком виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 30 334,02 грн. (а.с. 75). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). Пунктом 33.1. договору передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Згідно з п. 33.3. договору сторони домовилися, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування та/або щодо строків прийняття рішення страховиком по заявленій страхувальником події (у випадку, коли позов подано до суду до прийняття страховиком рішення за заявленою подією) за період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу не нараховуєтеся пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за неналежне виконання зобов`язань. Таким чином, сторони договору погодили те, що у разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування не нараховуєтеся пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу. Отже, не заслуховує на увагу твердження позивача про те, що вказаними умовами договору передбачено таке зупинення нарахування пені та інших штрафних санкцій, у разі коли позов подано до суду до прийняття страховиком рішення за заявленою подією, оскільки таке обмеження зі змісту п. 33.3. договору стосується спору щодо строків прийняття рішення страховиком по заявленій страхувальником події. Як установлено судом, рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16 набрало законної сили 19.10.16. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.11.2016 відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення розгляду касаційної скарги. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.06.18 рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19.10.16 залишено без змін, поновлено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.06.16 та ухвали апеляційного суду м. Києва від 19.10.16. Виходячи з вищевикладеного, суд приймає до уваги заперечення відповідача, відповідно до яких період для нарахування пені, інфляційних, 3 % річних повинен бути з 12.12.15 по 10.02.16 (дата подання суду позову про стягнення страховго відшкодування), з 27.06.18 по 06.08.18. Таким чином, згідно п. 33.1. договору пеня складає 206,04 грн. (30 334,02 грн. *0,01/100)*68 дн. Оскільки, відповідач прострочив виплату страхового відшкодування до даних правовідносин підлягає застосуванню норми ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 12.12.15 по 10.02.16 та з 27.06.18 по 06.08.18 розмір інфляційних становить 151,58 грн., а розмір 3 % річних - 254,31 грн. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Страхове відшкодування у розмірі 30 334,02 грн. було виплачено відповідачем 07.08.18, з позовом до суду позивачка звернулася 10.08.18, таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущено. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 206,04 грн. пені, 151,58 грн. інфляційних, 3 % річних - 254,31 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial