Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з жовтня 2008 р. почала проживати разом однією сімєю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], з яким вони вели спільне господарство, за адресою: м. Лисичанськ, вул. Жовтнева, 304/87. Від сумісного проживання, 20.08.2010 народилась спільна донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON]. 15.08.2016 цивільний чоловік позивачки помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 17.10.2016 р. вона подала заяву відповідачу про призначення одноразової допомоги на сімю у звязку зі смертю цивільного чоловіка [PERSON] 25.10.2016 позивачка отримала відповідь від відповідача, про відмову у призначенні одноразової допомоги на сімю, у звязку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України, проживання однією сімєю дружини та чоловіка без шлюбу не доведено. Рішенням Лисичанського міського суду від 29.11.2016 встановлено факт проживання однією сімєю позивачки та її померлого чоловіка. На підставі викладеного просила зобовязати відповідача призначити позивачці, одноразову допомогу у розмірі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Позивачка у судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, просила задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачкою при зверненні до відповідача не було надано, відповідно до вимог ст. 3 СК України, підтвердження того, що позивачка та [PERSON] були у шлюбі чи спільно проживали, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Судом досліджені наступні докази: копія рішення Лисичанського міського суду від 29 листопада 2016 року; копія паспорта позивачки; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія довідки про смерть [PERSON] № 1163 від 17.08.2016; копія квитанції-договору на ритуальні послуги; копія листа Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Лисичанську. Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2010 р. народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис 706. Батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON], [PERSON] /а.с.8/. 15 серпня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Домодедовським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, актовий запис про смерть 1166 /а.с.9/. 17 жовтня 2016 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення одноразової допомоги на сімю у звязку зі смертю цивільного чоловіка [PERSON], який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві. На що отримала письмову відмову у звязку з тим, згідно ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя /а.с.12/. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років. Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Оскільки, рішенням Лисичанського міського суду від 29 листопада 2016 р. встановлено факт проживання позивачки з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з жовтня 2008 р. по день його смерті, 15.08.2016, тому відповідно до ст..3 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, стягненню з відповідача підлягає понесені позивачем судові витрати, питання щодо стягнення яких ставиться позивачем, які складаються з судового збору в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved