Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 березня 1976 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу, за спільні кошти сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами під №51, що знаходиться в м.Біляївка Одеської області по вул. Фрунзе. Сторони разом не проживають та відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. У звязку з чим, позивач змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 25). Відповідача, у судове засідання не зявився, до суду надала заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 24). Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 1976 року Гандрабурською сільською радою Ананіївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №288657 актовий запис № 7 (а.с.6). За час спільного проживання сторони придбали у власність житловий будинок з надвірними спорудами під №51, що знаходиться в м.Біляївка Одеської області по вул. Фрунзе (а.с. 7). Власником житлового за №51, що знаходиться в м.Біляївка Одеської області по вул. Фрунзе, згідно договору купівлі-продажу серії АЕА №116643 від 17 квітня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, є відповідач [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 139 від 12 серпня 2015 року, згідно земельно-кадастрової книги за житловим будинком, розташованим в м.Біляївка Одеської області по вул. Фрунзе,51 числиться земельна ділянка площею 0,07 га (а.с.8). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу, за відплатними цивільно-правовими угодами купівлі-продажу, набуто у власність нерухоме майно, яке відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1 ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ При встановлених обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved