Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 серпня 2016 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,0581 га, що знаходиться по вул. 1 Грудня, 28 в м. Сміла Черкаської області. Вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 23 травня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами в м. Сміла по вул. 1 Грудня, 28. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,0581 га, нотаріусом їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала досуду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємнийзв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: у тому числі визнання права. 27 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №287650, яке видане 29 серпня 2016 рокуСмілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.13). Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІ-СР 312314 виданого повторно 8 травня 1981 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР виданого 14 липня 1986 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «Гаврюченко» (а.с.5 ). 23 травня 2017 року [PERSON] приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина складається з житлового будинку з надвірними спорудами №28 по вул. 1 Грудня в м. Сміла Черкаської області (а.с. 10). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами №28 по вул. 1 Грудня в м. Сміла Черкаської області (а.с. ). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого управлінням Держкомзему у м. Сміла Черкаської області 21 січня 2010 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0581 га, яка розташована по вул. 5 Грудня, 28 в м. Сміла Черкаської області (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу 23 травня 2017 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,0581 га, яка розташована по вул. 5 Грудня, 28 в м. Сміла Черкаської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку вбачається, що право власності на неї належним чином було зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію на момент його видачі, однак був втрачений його оригінал. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved