Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою та просила стягувати з відповідача на її користь щомісяця на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що з сторони з 27 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 квітня 2016 року розірвано. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Оскільки сторони не досягли добровільно домовленості про сплату аліментів, позивач просить їх стягнути в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про їх задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 21). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштове повідомлення та відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 25, 26, 28), будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав. Отже на підставі ст. ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.24,27). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 27 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року (а.с.6) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 603522, виданого Виконавчим комітетом Орджонкідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 5 (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1171 від 26.10.2016 року (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли, про що в судовому засіданні стверджувала позивач та не спростовано відповідачем. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved