Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як на підставу для задоволення позову, позивач посилається на обставини щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що вона до 11 листопада 2019 року перебувала за межами території України та не володіла інформацією про існування заповіту. Позивач у судове засідання не з`явилися, натомість заявила клопотання про розгляд справи без її участі. Уповноважений представник відповідача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, пояснень по суті спору не надала. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 березня 2019 року (а.с. 19). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 10 червня 2016 року, на підставі якого все належне їй майно, з чого воно б не складалося, та де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла своїй доньці - [PERSON] , [INFO] . 2 грудня 2019 року у нотаріальному порядку звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 21). Однак, позивачу на підставі постанови державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 2 грудня 2019 року №650/02-31 (а.с. 22) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з несвоєчасним подання заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд виходить також із того, що згідно із загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач у якості обставини, яка перешкоджала їй своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначила той факт, що їй не було відомо про заповіт, а також те, що вона до 11 листопада 2019 року перебувала за межами території України. Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає, що сам по собі факт перебування особи за кордоном не може свідчити про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Перебування позивача поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою (повідомленням, телеграмою) - у порядку, передбаченому п. 2.1, п. 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської установи України в Італії на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, позивач не довела обставини відносно неможливості звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини до консула консульської установи України в Італії або до нотаріуса на території України. Доказів, які б свідчили про перешкоду подання такої заяви, позивачам також не надано. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є відсутніми. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали їй звернутися з відповідною заявою, суду не надано. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed