Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з 2005 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.11.2018 розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тривалий час відповідач ухиляється від виховання дітей, їх життям, навчанням та здоров`ям не цікавиться, намірів спілкуватись не виявляє. 18.05.2019 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , який має намір усиновити дитину - [PERSON] . Відповідач, в свою чергу, надав нотаріально завірену заяву, в якій вказав, що заперечень проти усиновлення [PERSON] його сина - [PERSON] не має. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з позовом до відповідача щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] . Ухвалою суду від 16.03.2021 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, зазначивши, що позов визнає, проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , не заперечує. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника та висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Представник Служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.07.2005 перебували у шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.11.2018 розірвано. (а.с.10) В шлюбі в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний « [PERSON] », матір`ю - « [PERSON] », про що зроблено актовий запис №713. (а.с. 9) 18.05.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 11) З довідки головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР Ковалівської С., дитина, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає з матір`ю - [PERSON] , перебуває на обліку у зазначеному медичному закладі з народження. На прийом лікарів для проведення обстеження та на медичні маніпуляції дитину супроводжує мати [PERSON] та [PERSON] . (а.с.12) Згідно довідки директора Комунального закладу «Фізкультурно-оздоровчий комплекс» «Мобіль» [PERSON] та тренера [PERSON] встановлено, що дитина займається у вказаному закладі в секції з вільної боротьби близько двох років, за даний період тренер спілкується з його батьками - [PERSON] та [PERSON] (а.с.13) Відповідно до характеристики з місця навчання, наданої директором КЗ «Пісочинський ліцей «Мобіль» [PERSON] та класним керівником [PERSON] , [PERSON] є учнем 3-є класу даного закладу. Мати, [PERSON] приділяє увагу навчанню та вихованню сина, відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті класу. Вітчим, [PERSON] , також приймає участь у вихованні дитини, цікавиться його успіхами, часто забирає дитину після уроків та приводить на гуртки. (а.с. 14) Також, згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.04.2021 №6/11-21, встановлено, що батько, [PERSON] , не бачив сина, [PERSON] , з моменту народження, його життям, станом здоров`я, навчанням не цікавиться. При цьому, вихованням та утриманням дитини займається мати, [PERSON] , та вітчим, [PERSON] . Батько дитини на засідання комісії не з`явився, надіслав заяву про згоду з позбавленням його батьківських прав. Тому орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити його прав відносно сина [PERSON] . Крім того, до суду надано копію нотаріально завіреної заяви, згідно якої [PERSON] не заперечує проти усиновлення [PERSON] його сина - [PERSON] . (а.с.15) Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно малолітнього сина підтверджується перевіреними судом зазначеними вище доказами по справі у їх сукупності та його заявою, направленою до суду про визнання позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимоги ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved