Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в який просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] в [ADDRESS] з січня 1983року по день його смерті, тобто до [INFO] . Свою заяву мотивує тим, що вона та спадкодавець проживали за вказаною адресою, були пов`язані спільним побутом, обробляли земельну ділянку, мали спільний бюджет. За спільні кошти, які вони отримували від ведення спільного господарства проводили ремонт будинку, купляли продукти харчування, необхідні речі та розраховувалися за комунальні послуги. За життя [PERSON] працював у бувшому КСП «ім..Чапаєва» та набув у власність земельну ділянку площею 1,50 та 0,50 га на території колишньої Пилипковецької сільської ради Новоушицького району. Вважаючи себе спадкоємцем майна померлого заявниця звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте їй було відмовлено, оскільки неможливо встановити факт проживання однією сім`єю із [PERSON] . Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання заяви. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХМ №082157 та серії ХМ №089644 від 04 березня 2003 року [PERSON] належали дві земельні ділянки площею 1,50 та 0,50 га на території колишньої Пилипковецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Згідно з випискою з погосподарської книги [PERSON] до дня смерті був зареєстрований один за адресою [ADDRESS] . Даними довідок № 301 від 23 липня 2021 року та №312, 313 від 04 серпня 2021 року підтверджується, що [PERSON] проживав разом із заявницею у її погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з тим, що вона не може довести факт проживання однією сім`єю із [PERSON] . Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса від 19 серпня 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за №84-2021. Із заявою про прийняття спадщини звернулась заявниця. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується те, що [PERSON] проживав спільно з [PERSON] в її домогосподарстві по [ADDRESS] з 1983 року по день його смерті - грудень 2020 року. Вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та заявниця провела похорон [PERSON] . Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Визнання факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю заявниці необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінивши усі докази справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання заявниці із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved