Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій належала земельна ділянка, площею 2,79 га на території колишньої Заміхівської сільської ради Новоушицького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявниця є дочкою померлої та спадкоємцем першої черги спадкування за законом. [PERSON] була похилого віку, часто хворіла та потребувала стороннього догляду, а тому з жовтня 2013 року до дня смерті проживала разом із заявницею за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку із чим, вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Представник заявниці подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявниці, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Заявниця є дочкою [PERSON] (а.с.6, 7). [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована одна в [ADDRESS] а.с.11, 12). Спадкодавець [PERSON] проживала разом із своєю дочкою [PERSON] в одному погосподарському номері та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). На ім`я [PERSON] видано державний акт серії ХМ №033974 від 03 грудня 2003 року на право власності на земельну ділянку площею 2,79 га, яка розташована на території колишньої Заміхівської сільської ради Новоушицького району (а.с.9). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з тим, що вона не може довести факт спільного проживання із [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Кохан О.В., інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня. Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] підтверджується те, що [PERSON] була похилого віку, хворіла, потребувала стороннього догляду, тому з жовтня 2013 року до дня смерті [INFO] проживала разом із своєю дочкою [PERSON] в житловому будинку за адресо: [ADDRESS] , яка здійснювала за ним догляд. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved