Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач з 26.11.2008 року зареєстрований в її житловому будинку, але більше року в ньому фактично не проживає, їй постійно телефонують із банку з вимогами повернути кредит сина, чим порушує її право власності. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Макопіненко С.М. позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом згодний повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], є власністю позивача, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 18.08.2007 року. (а.с.5). Із довідки виданої виконавчим комітетом Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області 07.09.2016 року за №278 встановлено, що в житловому будинку в [ADDRESS] станом на 19.08.2016 року зареєстровані, зокрема: з 26.11.2008 року син [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Із акту обстеження складеного 19.08.2016 року секретарем сільської ради [PERSON], депутатами [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], але більше року за вказаною адресою не проживає. (а.с.9). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421, реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача більше одного року без поважних причин, домовленості між ним та власником будинку не встановлено, тому, відповідач [PERSON] втратив право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved