Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 2000 грн., щомісячно, від дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування позову зазначає, що добровільно батько дитини відмовляється надавати матеріальну допомогу. З 2012 року спільний син сторін перебуває на утриманні позивача. Повнолітній [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за професіями 5161 «Пожежний рятувальник», 4223 «Радіотелефоніст» та 5169 «Командир відділення оперативно - рятувальної служби цивільного захисту» за денною формою , за рахунок коштів фізичних осіб. Стипендії не отримує. Позивач зазначає, що відповідач працездатний, має регулярний високий дохід , має можливість матеріально забезпечувати свого сина, не є інвалідом, не має фізичних вад чи хвороб, які б заважали йому працювати, регулярно виїжджає за кордон на заробітки. Позивач у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву від 10.02.2021 р. про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач 10.02.2021 р. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечив проти задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи заяви сторін, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 31.10.2002 року, відділом реєстрації актів громадського стану м.Рівне, батьками [PERSON] [INFO] , зазначено матір [PERSON] , батьком [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.10.2012 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідно до довідки №867 від 11.09.2020 р., [PERSON] з 07.09.2020 року навчається на першому курсі Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за професіями 5161 «Пожежний рятувальник», 4223 «Радіотелефоніст» та 5169 «Командир відділення оперативно - рятувальної служби цивільного захисту» за денною формою , за рахунок коштів фізичних осіб. Стипендію не отримує. Термін навчання з 07.09.2020 року по 05.07.2021 року. Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує визнання відповідачем позову на сплату аліментів на повнолітнього сина. Суд приймає до уваги, що [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки навчаючись на денній форі навчання не працевлаштований, оскільки набуває відповідних фахових знань. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, визнання відповідачем позову, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення із відповідача аліменти в розмірі 2000, починаючи 11.11.2020 року, до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення сином 23 років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved