Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її матері, [PERSON] , [INFO] , покликаючись на те, що її матері, відповідно до висновку №130 від 18.06.2019 року ЛКК ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Волинській області поставлено діагноз - деменція при хворобі Альцгеймера. Дисциркуляторна енцефалопатія 3 ступеня змішаного ґенезу, вроджений когнітивний розлад, дифузний кардіолекторій, атеросклероз, ангіосклероз сітківки обох очей. Відповідно цього ж висновку матір потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що її матір перебуває на обліку Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцьк.Не усвідомлює наслідків своє поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Потребує постійного нагляду та турботи. Внаслідок стійкого психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стан її здоров`я з кожним роком погіршується. На підставі викладеного просила суд визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною та встановити над [PERSON] опіку і призначити її, [PERSON] її опікуном. Ухвалою суду від 08.08.2019 року у даній справі було призначено судово - психіатричну експертизу та на час проведення експертизи провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року провадження у даній справі поновлено. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав у ній зазначених, та просила задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч. 1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 159 від 03.10.2019 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді деменції змішаного ґенезу. Наявний психічний розлад позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними. Відповідно до частини 6 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Таким чином, оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому її слід визнати недієздатною. Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Внаслідок хвороби [PERSON] потребує догляду та встановлення над нею опіки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Частиною 3 ст. 297 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Від Управління охорони здоров`я Луцької міської ради на адресу суду надійшло подання про призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над матір`ю - [PERSON] , [INFO] . На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки у [PERSON] ступінь змін зі сторони психіки така, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, її слід призначити заявника опікуном. Таким чином над [PERSON] слід призначити опікуном [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved