Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. З урахуванням уточнень до позовної заяви позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі з 26.08.1989 року по 22.07.2016 року. За час шлюбу вони придбали житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, та автомобіль марки Skoda Oсtavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], вказане майно було оформлено на імя чоловіка [PERSON] Вважає, що спірний житловий будинок і автомобіль належать їм на праві спільної сумісної власності, але згоди з приводу поділу спільного майна вони не дійшли, у зв'язку з чим вона звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, та враховуючи відчуження відповідачем без її згоди автомобіля стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію 1/2 частини спільного автомобіля марки Skoda Oсtavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], в сумі 71569,20 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач, яка була допитана в судовому засідання як свідок, також пояснила, що перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26.08.1989 року, рішенням Токмацького районного суду від 22.07.2016 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу з 1994 по 1996 р.р. спільними трудовими зусиллями та коштами побудували житловий будинок за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, у 1997 році виконавчим комітетом Таврійської сільської ради було видано рішення на новобудову. Будинок був оформлений на чоловіка. В будинку на теперішній час зареєстровані вона, донька та відповідач, фактично проживає вона з донькою. З лютого 2015 року по квітень 2016 року чоловік проходив військову службу в м. Мелітополі, у вільний від служби час та у відпустку приїздив додому. Старший син мешкає разом зі своєю сімєю в м. Мелітополі. Також в період шлюбу в 2009 році за спільні кошти придбали автомобіль Skoda Oсktavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], побутову техніку, меблі, інші речі домашнього вжитку, худобу. Під час перебування у відпустці [PERSON] в вересні 2015 року без її згоди переоформив спільний автомобіль на свого батька [PERSON], про відчуження автомобіля їй стало відомо вже під час судового розгляду даної справи, кошти від реалізації автомобіля вона не отримувала від відповідача, кошти не витрачалися на сімю та борги сімї, адже будь-яких боргів станом на вересень 2015 року, на час розлучення вони з відповідачем не мали. Дійсно восени 2014 року позичили у батьків відповідача кошти на весілля сина, борг повернула в лютому місці 2015 року за рахунок коштів від продажу худоби (2 бичків та свиней). Також позичали у батьків відповідача кошти на дипломну роботу сину 2000 грн., які повернула в травні 2015 року. Боргові розписки між ними та батьками відповідача не складалися. В 2012 році автомобіль Skoda Oсtavia Tour під керуванням сина потрапив в ДТП, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, автомобіль було відремонтовано за спільні кошти сімї, в борг кошти у батьків не брали, в цьому не було потреби. Незважаючи на переоформлення автомобіля Skoda Oсtavia Tour на користь батька [PERSON], до теперішнього часу автомобіль знаходиться у фактичному користуванні відповідача. Восени 2015 року відповідач купив сину автомобіль ВАЗ-2108 з виплатою, про що їй стало відомо тільки весною 2016 року, купівля автомобіля сину з нею не погоджувалася. Від сина дізналася, що за автомобіль він повинен батьку повернути гроші, вартість автомобіля склала 8000,00 грн. Влітку 2015 року відповідач подарував доньці телефон, в цьому році купив доньці куртку та боти, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Також позивач в судовому засіданні неодноразово змінювала свої пояснення щодо часу фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, спочатку вказала, що з лютого 2015 року, коли відповідач почав проходити військову службу, потім весною, далі влітку та остаточно зазначила - 16.09.2015 року, коли відповідач прийшов у відпуску зі служби. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, згідно наданих суду письмових заперечень на час розгляду справи спільне майно подружжя, яке підлягає поділу складається з наступних речей: житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою: с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, вартістю 70000,00 грн., холодильника Атлант - 3000,00 грн., газової плитки «Гретта» - 3000,00 грн., кухні (меблевий набір) - 4000,00 грн., пральної машинки «LG» - 2000,00 грн., водонагрівача - 1000,00 грн., телевізора «Акай» - 1000,00 грн., ноутбуку (модель не відома) 2015 року - 8000,00 грн., пилососу (модель не відома) - 2000,00 грн., диванів в кількості 3 штук - 5000,00 грн., килимів в кількості 4 штуки - 8000,00 грн., килимового паласу - 3000,00 грн., меблевої стінки - 2000,00 грн., тумбочки під телевізор - 500,00 грн., столу кухонного - 500,00 грн., столу письмового - 1000,00 грн., худоби - дві корови - 16000,00 грн., чоловічої каблучки з золота - 5000,00 грн., згідно ч. 2 ст. 57 СК України, є приватною власністю відповідача, але знаходиться у володінні позивача, печатки з золота - 8000,00 грн. Загальна вартість майна на час розгляду справи, яке є спільною сумісною власністю подружжя, складає суму 138000,00 грн. Автомобіль Skoda Oсktavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], на час звернення до суду вибув з володіння подружжя. Кошти, отримані від його відчуження, в сумі 143000,00 грн. були використані в інтересах сім'ї. Частину отриманих від продажу коштів була використана для придбання сину [PERSON] автомобіля ВАЗ-2108 та встановлення на ньому газового обладнання. Витрати склали суму 60000,00 грн. Частину отриманих коштів було витрачено для погашення боргу перед [PERSON], який виник в 2012 році внаслідок запозичення коштів для ремонту автомобіля Skoda Oсktavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок помилки в керуванні, допущеної сином [PERSON] Розмір боргу становив суму 30000,00 грн. Частину отриманих коштів в сумі 1500,00 грн., витрачено на ремонт автомобіля Skoda Oсktavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], - заміна скла, яке було пошкоджене (розбите вщент) у вересні 2015 року внаслідок експлуатації автомобіля сином [PERSON]Частину коштів, облік яких відповідач не вів, були використані на потреби доньки [PERSON] - двічі мобільні телефони, харчування, одяг, підручники, канцелярські товари до школи тощо, а частина - для потреб належного екіпірування військовослужбовця тощо. Сума приблизно 10000,00 грн. Відповідач погоджується з умовою про зменшення вартості його частки в спільному майні подружжя, яке підлягає поділу, на суму продажу автомобіля Skoda Oсktavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], зменшену на суму боргу подружжя в розмірі 30000,00 грн., вартість автомобіля ВАЗ-2108 в сумі 60000,00 грн. та вартість заміни скла в сумі 1500,00 грн., тобто на суму 91500,00 грн. Отже, розмір зменшення вартості частки відповідача таким чином становить 51500 грн. Відповідач, який був допитаний в судовому засідання як свідок, пояснив, що перебував з [PERSON] у шлюбі з 26.08.1989 року по 22.07.2016 року, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] З 1992 року по 1995 року побудували будинок за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, його батьки коштами допомагали в будівництві. Будинок був оформлений на нього на підставі рішення сільської ради, свідоцтва про право власності. В 2009 року придбали автомобіль Skoda Oсtavia Tour. В 2012 році син на цьому автомобілі потратив в ДТП, автомобіль потребував ремонту, на який було витрачено 30000,00 грн. Кошти на ремонт автомобіля він позичив у батьків під розписку. В 2015 році дав сину автомобіль в користування та було розбите лобове скло. Він здійснив заміну скла. У 2014 році на весілля сина по розписці взяв у батьків у борг кошти 15000,00 грн. Був борг на дипломну роботу 2000,00 грн., повернула його позивач. В вересні місяці 2015 року під час відпуски продав батькові [PERSON] автомобіль Skoda Oсtavia Tour за 143000,00 грн. для того, щоб розрахуватися з ним за борги, а також на виручені від продажу кошти в листопаді 2015 року придбав сину автомобіль ВАЗ-2108 за 60000,00 грн. та встановив газове обладнання вартістю 8000,00 грн. Автомобіль сину подарував, щоб у нього був власний автомобіль. Купівля сину автомобіля з позивачем не погоджувалася, бо знав, що вона буде проти. Терміновість продажу автомобіля Skoda Oсtavia Tour повязана з боргами, продаж автомобіля не погоджував з позивачем, так як знав, що вона не надасть на це свою згоду. За купівлю автомобіля батько віддав йому - 40000,00 грн., а потім уточнив суму - 98000,00 грн., тобто різницю від вартості автомобіля 143000 грн. та загальної суми боргу 45000,00 грн. На теперішній час розписки на суму 30000,00 грн. та на суму 15000,00 грн. не збереглися, після повернення боргу батько повернув йому розписки і він їх знищив. Строк позики точно не памятає, приблизно до 5 років. Фактичні шлюбні відносини між ним та позивачем припинилися в квітні 2016 року після закінчення військової служби, з того часу мешкає в с. Кохане Токмацького району. Вважає автомобіль та житловий будинок спільним майном подружжя. Крім цього майна, в період шлюбу вони придбали також інше майно, зазначене в запереченнях, яке залишилося у позивача та підлягає поділу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є батьком відповідача [PERSON], який був одружений з [PERSON], під час шлюбу був побудований будинок в с. Зелений Гай по вул. Зеленогаївській, допомагав коштами на будівництво будинку. Також в період шлюбу куплений автомобіль Skoda Oсtavia Tour. В 2012 році на ремонт автомобіля дав сину в борг кошти 30000,00 грн. Дав сину в борг на весілля онука 15000,00 грн. Склали одну розписку на суму 45000,00 грн., дату складання не памятає. Повинен був повернути борг до кінця року. Також надав у борг кошти на навчання онука. [PERSON] повернула йому 2000,00 грн., після того як продала свиней. Коли почався розлад в їх сімї, він предявив сину вимоги щодо повернення боргів. Крім 45000,00 грн., був борг на 35000 грн., тобто загальна сума боргу за 4-5 років складала 80000,00-90000,00 грн. Коли він надав сину кошти в борг позивач не була присутня та чи знала вона про борги йому невідомо. За борги син переоформив на нього автомобіль Skoda Oсtavia Tour, який оцінили в 143000,00 грн. Кошти за купівлю автомобіля сину не давав, 143000,00 грн. пішли на погашення боргів. Розписку повернув сину, бо борг погашено. На переоформлення автомобіля Skoda Oсtavia Tour дав сину 20000,00 грн. Чи надавала позивач згоду на переоформлення автомобіля Skoda Oсtavia Tour йому не відомо. Після цього син знову звернувся до нього та попрохав в борг кошти на купівлю сину його онуку [PERSON] автомобіля ВАЗ, а онук повинен був повернути борг, взяти кредит. На прохання сина позичив кошти двома сумами, спочатку 35000,00 грн. та через два тижні 25000,00 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є рідним сином сторонам, проживає в м. Мелітополь, 02.05.2012 року керував автомобілем батьків Skoda Oсtavia Tour та потрапив в ДТП, автомобіль отримав механічні пошкодження, потребував ремонту. На ремонт було витрачено 26700,00 грн., батько частину коштів взяв у борг у фермера ФГ «Утро», де батько працював, яку суму точно не знає, при передачі коштів не був присутній, про борг дізнався від батька, вважає, що впродовж року борг батько повернув. Восени 2014 року у нього було весілля, на яке батько частину коштів позичив у фермера та частину у діда, на весілля було витрачено загалом 30000,00 грн., яка сума бралася в борг йому не відомо. В жовтні 2015 року під час користування ним автомобілем Skoda Oсtavia Tour розбив лобове скло, на ремонт якого батьком було витрачено 750 грн., звідки він взяв ці кошти йому невідомо. В вересні 2015 року батько переоформив автомобіль Skoda Oсtavia Tour на діда [PERSON], хоча велись розмови, що автомобіль батько оформить на нього. Мати не знала про переоформлення автомобіля Skoda Oсtavia Tour, про що їй стало відомо під час судової справи про поділ майна. Розмови з батьком про продаж діду автомобіля за борги не було, адже на той час діду вони нічого не були винні. В листопаді 2015 року батько купив йому автомобіль ВАЗ-2108 вартістю 1600,00 доларів США, в еквіваленті приблизно 39000,00 грн., на який було встановлено батьком газове обладнання вартістю 4200,00 грн. Батько проходив військову службу та користувався автомобілем Skoda Oсtavia Tour, це був його улюблений автомобіль. Йому був потрібен автомобіль для роботи. Про купівлю автомобіля ВАЗ-2108 мати не знала, з нею це питання не погоджувалося, батько прохав їй про це не розповідати. В березні 2015 року розповів матері про купівлю йому батьком автомобіля ВАЗ-2108. Автомобіль ВАЗ-2108 оформлений на нього. За автомобіль він повинен батьку повернути кошти, оскільки він взяв частину коштів у діда. Перед оформленням ВАЗ-2108 батько йому сказав, що він може попрохати кошти у діда, бо батьки йому нічого не винні. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Так, судом встановлено, що у період з 26.08.1989 року по 02.08.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №357198 від 26.08.1989 року, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22.07.2016 року у справі №328/1267/16-ц. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №062882 від 02.02.2001 року, та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЖС №330333 від 15.09.1992 року Під час шлюбу сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Зелений Гай, вул. Зеленогаївська, 34, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №954927 від 23.12.2006 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Таврійської сільської ради №54 від 22.12.1997 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.12.2006 року, та 29.10.2009 року автомобіль марки Skoda Oсtavia Tour, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується листом Територіального сервісного центру №2347 Регіонального сервісного центру в Запорізькій області МВС України №31/8-2347-407 від 12.08.2016 року. Вказане майно було оформлено на відповідача. На час судового розгляду справи в житловому будинку фактично проживають позивач [PERSON] та донька [PERSON], [INFO]. Дані обставини сторонами не оспорювалися. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі ч. ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст. 22 КпШС України (чинного на час набуття права власності на житловий будинок) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Статтею 61 СК України\~було встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За розясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 28 КпШС України, ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України) Оскільки спірний будинок був придбаний під час шлюбу, а відтак є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, що не заперечувалося сторонами по справі, частки яких є рівними, а тому позовна заява в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку підлягає задоволенню. Під час судового розгляду справи сторони дійшли згоди щодо вартості спірного будинку у розмірі 70000,00 грн. В частині позовних вимог щодо поділу автомобіля суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 22.09.2015 року [PERSON] перереєстрував спільний автомобіль марки Skoda Oсtavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], на свого батька [PERSON] на підставі довідки-рахунку ПП «Ком-Автосервіс» серії ААЕ №372295 від 22.09.2015 року без згоди позивача, про що свідчать листи Територіального сервісного центру №2347 Регіонального сервісного центру в Запорізькій області МВС України №31/8-2347-407 від 12.08.2016 року, №31-8/2347-436 від 03.09.2016 року та не заперечувалось сторонами. Сторонами визнаний той факт, що позивач письмову згоду на відчуження зазначеного автомобіля не надавала. Остання категорично заперечує факт надання нею згоди в будь-якій формі на відчуження автомобіля і відповідачем докази на підтвердження висловлення позивачем такої згоди або подальшого схвалення укладеного правочину суду не надавалися. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження доводів позивача щодо фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем 16.09.2015 року, тобто на час продажу спірного автомобіля, відповідачем ці обставини не визнавалися. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22.07.2016 у справі №328/1267/16-ц про розірвання шлюбу встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини без вказівки часу припинення шлюбних відносин. Таким чином, суд вважає, що моментом фактичного припинення шлюбних відносин слід вважати час винесення рішення суду про розірвання шлюбу. А тому продаж автомобіля відбувся у період перебування сторін у шлюбі. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. За правилами ч. 2 ст. 68 СК України розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до вимог ЦК України. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби. Вказане узгоджується із роз'ясненнями, викладеними у п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Між тим, при вирішенні спору відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що кошти від реалізації вказаного транспортного засобу були використані в інтересах сімї та на її потреби. Твердження відповідача з приводу того, що кошти від продажу автомобіля були використані на погашення боргів подружжя, на придбання сину [PERSON] автомобіля ВАЗ-2108 та на інші потреби сімї не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює показання відповідача [PERSON] як свідка, показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] стосовно боргових зобовязань сторін [PERSON] та [PERSON]під час шлюбу, оскільки надання грошових коштів у позику є правочином, який вчиняється письмово. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.(ст. 1047 ЦК України) Згідно із ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що виходячи зі змісту ст.59 ЦПК України та з урахуванням положень ч.1 ст.218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму. Суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення гр. [PERSON] та [PERSON], оскільки розгляд справи у суді проводиться усно (ст. 6 ЦПК України), суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі (ст. 159 ЦПК України), свідки допитуються в суді в порядку, передбаченому ст. 180 ЦПК України. Про допит вказаних осіб як свідків відповідач та його представник не заявляли під час розгляду справи. Суд вважає недоведеними переконливими доказами доводи відповідача з приводу придбання ним сину [PERSON] автомобіля ВАЗ-2108 за кошти виручені від продажу автомобіля Skoda Oсtavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], що дана угода відповідала інтересам сімї. Тим паче, син є повнолітньою особою, на утриманні батьків не перебуває, разом з ним спільно не проживає та не веде спільного господарства, має власну родину. Як встановлено судом, купівля сину автомобіля не була погоджена з позивачем, відповідач усвідомлював, що позивач буде заперечувати щодо купівлі автомобіля. Відповідачем не доведена вартість автомобіля ВАЗ-2108. Суд відхиляє доводи відповідача щодо розпорядження ним коштами від реалізації спірного автомобіля в сумі 10000,00 грн. на потреби доньки [PERSON], зокрема купівлю мобільних телефонів, продуктів харчування, одягу, підручників, канцелярських товарів до школи тощо, на придбання екіпірування військовослужбовця через їх недоведеність. Позивач в судовому засіданні пояснила, що влітку 2015 року відповідач придбав доньці телефон, тобто до продажу спірного автомобіля, в 2016 році куртку та боти. Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що одяг дитині був куплений саме за кошти від продажу автомобіля. Таким чином, судом встановлено, що відповідач розпорядився спірним автомобілем на свій розсуд проти волі позивача [PERSON] і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, а тому вона має право\~\~ на компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості відчуженого не в інтересах сімї автомобіля. Згідно довідки-рахунку ПП «Ком-Автосервіс» серії ААЕ №372295 від 22.09.2015 року вартість продажу автомобіля Skoda Oсtavia Tour, державний номерний знак [NUMBER], складає 143138,40 грн., тобто 1/2 частина вартості зазначеного автомобіля складає 71569,20 грн. Також суд відхиляє доводи відповідача з приводу поділу наступного спільного майна подружжя: холодильника Атлант, газової плитки «Гретта», кухні (меблевий набір), пральної машинки «LG», водонагрівача, телевізора «Акай», ноутбуку (модель не відома) 2015 року, пилососу (модель не відома), диванів в кількості 3 штук, килимів в кількості 4 штуки, килимового паласу, меблевої стінки, тумбочки під телевізор, столу кухонного, столу письмового, худоби - дві корови, чоловічої каблучки з золота, печатки з золота, оскільки вказане майно не є предметом спору, зустрічний позов щодо поділу вказаного майна відповідачем не заявлявся, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтвердженні витрати на сплату судового збору в розмірі 1065,69 грн. відповідно до ціни позову 106569,20 грн.

Outcome: approved