Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 83 715,51 грн. моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. (з урахуванням уточнених вимог станом на 31.11.2016 (а.с. 155, 156)). Ухвалою суду від 10.11.2016 до участі у справі за клопотанням відповідача у якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Альфа Страхування». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.10.2015 сталася ДТП в ході якої [PERSON], керуючи транспортним засобом «М2141» д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Академіка Лазоряна в р-ні перехрестя з пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з транспортним засобом «Мазда 6» д/н [NUMBER], під її керуванням. Причиною ДТП є порушення водієм автомобіля «M2141» [PERSON] п.10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Жовтневого райсуду Дніпропетровська від 30.10.2015, яка набрала законної сили 10.112015, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Внаслідок зіткнення її автомобіль «Мазда 6» зазнав пошкоджень, а саме, пошкоджено корпус фари, бачок омивана, підкрилок, крило праве, кронштейн крила, кріплення, бампер передній, кронштейн бампера, кріплення та пошкоджено лакофарбове покриття передньої правої двері, передня права стійка вітрового скла. Витрати на відновлення автомобіля без урахуванням величини втрати товарної вартості складають 60\~625,79 грн. Автомобіль був придбаний у 2014 році і на момент ДТП пробіг складав 25 000 км. Згідно висновку судового експерта [PERSON] № 30/16А величина втрати товарної вартості складає 65\~586,28 грн. від ринкової вартості автомобіля. Таким чином матеріальні втрати складають 126\~212,07 грн. Крім того, позивач вказує, що їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 50 000 грн., і полягає у психічних переживаннях, повязаних з тим, що вона була на 5-му місяці вагітності під час ДТП, був порушений звичний спосіб її життя у звязку із відсутністю автомобіля, який був в ремонті, була суттєво втрачена його товарна вартість. [PERSON] «СК «Альфа Страхування» частково відшкодувало їй шкоду в сумі 42 496,56 грн., яка перерахована на рахунок ТО «Сервіс-центр «[PERSON]». З урахуванням того, що страхова компанія сплатила лише 42 496,56 грн., позивач вимушена була сплатити різницю в сумі 10 948,44 грн. на підставі рахунку №172/15 від 05.02.2016, а також придбала у ФОП [PERSON] антигравітаційну плівку, за яку сплатила та 7\~179,28 грн. згідно чеку № 1602 від 16.02.2016. Отже, загальна сума витрат, які вона здійснила, складає 18 128,52 грн. Також позивач сплатила 391,48 грн. у звязку із недоплатою по основному рахунку №172/125 від 05.02516, проте докази сплати не збереглися. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував. В останні судові засідання, призначені на 06.02.2017, 22.02.2017 та на 03.03.2017 не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення на позов (а.с. 39), в яких відзначив, що позивач просить стягнути різницю між вартістю відновлюваних робіт та матеріалів та отриманою від [PERSON] «СК «Альфа Страхування» сумою страхового відшкодування, посилаючись на два рахунки від СТО «Альфа» та ФОП [PERSON] [PERSON] ці рахунки, не відповідають нанесеним пошкодженням. Окрім того, згідно положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданого нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між розміром нанесеної шкоди і страхової виплати. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована, її ліміт становить 50 000 грн. і цієї суми цілком достатньо для відшкодування матеріальних збитків, що спричинені в результаті ДТП. Враховуючи викладене, вважає, що співвідповідачем за даним позовом повинна бути і [PERSON] «Альфа Страхування». Крім того, зазначає, що згідно п.п. д), з) п. 8.6.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, величина ВТВ (втрати товарної вартості) КТЗ не нараховується: якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування; якщо КТЗ раніше був перефарбований зовні. Як йому стало відомо від співробітників страхової компанії, автомобіль [NUMBER], був пошкоджений в результаті ДТП вже вдруге, а тому раніше був відремонтований. Вимога про відшкодування моральної шкоди вважає нічим не підтвердженими, його вини по зволіканню страховою компанією у виплаті відшкодування немає. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - [PERSON] «СК «Альфа Страхування» в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином. Після залучення до справи у якості співвідповідача надіслав 12.01.2017 заяву про відкладення розгляду справи, але в наступні судові засідання, у т.ч. на 06.02.2017, 03.03.2017 знову не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, заперечень на позовну заяву не надсилав. Вислухавши представників сторін, вивчивши їх позиції, дослідивши матеріали справи, суд, у межах позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Як вбачається зі змісту постанови Жовтневого райсуду Дніпропетровська від 30.10.2015 (а.с. 64), [PERSON] 12.10.2015 о 20 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «М 2141», д/н [NUMBER], під час руху заднім ходом по вул. Академіка Лазаряна, в районі перехрестя з пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, не переконався в безпечності свого маневру, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Мазда», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що знаходився позаду. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам. [PERSON] свою вину визнав в повному обсязі. Винність правопорушника підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної події від 12.10.2015, фотографіями з місця ДТП, поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події [PERSON]Т, а також власними поясненнями [PERSON], відповідно до яких останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених. Даною постановою, яка набрала чинності 10.112015, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Варто відзначити, що згідно інших матеріалів справи, ДТП сталася 11.10.2015 о 20 год. 10 хв., що видно з оригіналу довідки відділу ДАІ № 014058 (а.с. 23), та не заперечуються сторонами згідно позову, заяви відповідача та листа [PERSON] «СК «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди (а.с. 2, 3, 38, 55) . До того ж згідно із відповіддю ГУНП в Дніпропетровській області від 29.09.2016 № 7/3190, за участю автомобіля [NUMBER], зареєстрована лише одна ДТП, яка сталася 11.10.2015 (а.с. 124 128). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], [PERSON] застрахована у [PERSON] «Альфа Страхування», що підтверджено полісом № АІ/7039293 терміном дії з 10.04.2015 до 09.04.2016. За умовами п. 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50\~000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 89). Положення п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. 12.10.2016 [PERSON] звернулася до страховика забезпеченого транспортного засобу «Москвич 2141», д/н [NUMBER], із повідомленням про подію, що сталася 11.10.2016 (а.с. 72, 43). У той же день [PERSON] також звернувся до [PERSON] «Альфа Страхування» із повідомленням про дану подію (а.с. 74). 13.10.2016 експертом [PERSON] за участю [PERSON] (довірена особа) та [PERSON] складено протокол огляду транспортного засобу «Мазда 6», д/н [NUMBER] (а.с. 80). 01.11.2015 експертом [PERSON] складено висновок № 2914А за фактом спричинення пошкоджень автомобілю [NUMBER], яким визначено вузли та деталі, що підлягають заміні бампер передній, фара, праве крило, кронштейн крила, підкрилок, бачок омивання болти, антигравітаційна плівка на бампер та крило. Ремонту підлягають кріплення арки колеса, двері праві, права стійка (а.с. 57 - 62). Вартість відновлювального ремонту визначена в сумі 42\~496,56 грн. (без ПДВ). [PERSON] «[PERSON] № 1731.609.15.01.01-0235.01 від 18.01.2016 позивачу повідомлено про можливість виплати страхове відшкодування в сумі 42\~496,356 грн. протягом 15-ти днів з дати прийняття рішення (а.с. 55). ТОВ «Сервіс-центр «[PERSON]» виставлено позивачу рахунок № 172/15 від 05.02.2016 за ремонт автомобіля в сумі 53\~838,19 грн., з яких 44\~865,16 грн. основний платіж і 8\~973,03 грн. ПДВ (а.с. 18). Фактично [PERSON] «СК «Альфа Страхування» частково відшкодував позивачу шкоду в сумі 42 496,56 грн., перерахувавши її на рахунок ТОВ «Сервіс-центр «[PERSON]», що підтверджено платіжним дорученням від 05.02.206 № 2170 (а.с. 20). Решту суми 10\~948,44 грн. позивач сплатила на рахунок ТОВ «Сервіс-центр «[PERSON]» сама, що підтверджується квитанцією від 29.02.2016 (а.с. 101). Крім того, позивач заплатила ФОП [PERSON] за антигравітаційну плівку в сумі 7 179,28 грн., що підтверджено рахунком на оплату № 1602 від 16.02.2016 та чеком № 1602 від 16.02.2016 (а.с. 19, 101). Отже, з урахуванням того, що страхова компанія сплатила лише 42 496,56 грн., позивач сплатила різницю 10 948,44 грн. на підставі рахунку №172/15 від 05.02.2016 та згідно чеку ФОП [PERSON] № 1602 від 16.02.2016 заплатила за антигравітаційну плівку. Тому просить різницю в сумі 18 128,52 грн. стягнути із відповідача [PERSON] Суд зазначає, що за ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). [PERSON] України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Суд враховує, що згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, можна віднести вартість відновлювального ремонту, робіт щодо відновлення пошкодженої речі, окремих деталей, вузлів, агрегатів. За Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Суд враховує, що вартість відновлювального ремонту може бути компенсована у разі доведеності того, що є докази, що окремі деталі, вузли, агрегати транспортного засобу, пошкоджені саме внаслідок дій винної особи Позивач надав суду докази того, що нею дійсно витрачені кошти на придбання антигравітаційної плівки в сумі 7\~179,08 грн., пошкодження якої зафіксоване протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 81). Також про її пошкодження вказано у висновку експерта [PERSON] № 2914А, а відтак ці витрати підлягають відшкодуванню. Відповідно до cт. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 22.1. зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до cт. 988 ЦК України та cт. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних, прямих збитків. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат та виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Слід враховувати, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Отже, при розрахунку розміру збитку слід вирахувати суму ПДВ в розмірі 8\~973,03 грн., вказаної у рахунку № 172/15 від 05.02.2016 ТОВ «Сервіс-Центр «[PERSON]» (а.с. 18). Відтак, сума різниці, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 9\~154,49 грн. фактичних витрат (без ПДВ) (10 948,44 грн. 8\~973,03 грн. ПДВ) = 1\~975,41 + 7\~179,08), а не 18 128,52 грн., як на то вказує позивач. З урахуванням вимог п. 22.1 ст. 22 та п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» які встановлюють для страхової компанії ліміт відповідальності, зі страхового товариства підлягає стягненню (в межах ліміту 50 000,00 грн.) сума матеріальної шкоди (з урахуванням вже сплаченої суми 42\~496,56 грн., становить 7 503,44 грн., тобто (50 000,00 42 496,56 грн. ). Як було зазначено, за ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже решта суми 1\~651,05 грн. (9\~154,49 7\~503,44) підлягає стягненню із відповідача на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України. Суд не приймає доводи позивача про те, що з відповідача слід стягнути 83\~715,51 грн., оскільки із позову та інших матеріалів справи взагалі не зрозуміло - з якого розрахунку виходив позивач, вказуючи дану суму. Так, в уточненому позові позивач вказує, що понесла матеріальні витрати в сумі 60\~625,798 грн., а з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля, яка складає за висновком експерта [PERSON] від 17.03.2016 65\~586,28 грн., матеріальні витрати складають 126\~212,074 грн. Натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач надав докази сплати лише 18\~127,52 грн., а згідно висновку експерта, на який посилається позивач, втрата товарної вартості автомобіля дорівнює «0» (а.с. 10). Варто зазначити, що суд взагалі не може прийняти до уваги наданий позивачем висновок експерта [PERSON] від 17.03.2016 (а.с. 4 17), оскільки як видно з цього висновку, перед експертом ставилися питання про визначення звичайної ринкової вартості автомобіля та ринкової вартості цього ж автомобіля без урахування слідів відновлювального ремонту, на які експерт надав відповідь, що вартості складають 644\~057,27 грн. та 709\~643,55 грн. відповідно. При визначенні, зокрема, звичайної ринкової вартості, експертом у якості вихідних даних бралася вартість схожого автомобіля, а не авто позивача, тобто, середня по Україні ціна продажу притриманого транспортного засобу згідно із роком його випуску, пробігом, комплектацією 636\~760,00 грн. (а.с. 9). Далі вартість обраховувалася виходячи з 10 відсотків коригування, з урахуванням того, що на автомобілі мається три і більше слідів відновлення, а також з урахуванням зменшення ринкової вартості, в залежності від умов обслуговування, ремонту, експлуатації (-10%). Суд не може прийняти до увагу цей експертний висновок, оскільки він не має зв'язку із тими пошкодженнями, що завдані відповідачем, опис яких міститься у протоколі огляду транспортного засобу, експертному висновку [PERSON], зроблений з урахуванням інших показників (зниження звичайної товарної вартості автомобіля), які не мають відношення до ДТП, що сталася 11.10.2015, не містить даних про втрату товарної вартості автомобіля «Мазда 6», взагалі зроблений на предмет загальної товарної вартості автомобіля. Крім того, на його підставі не ґрунтується сума, заявлена позивачем до стягнення 83\~715,51 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні. Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та його представником протягом всього часу розгляду справи, не надано суду доказів того, що під час ДТП позивач була вагітною, а відсутність автомобіля, перебування його в ремонті, вплинуло на спосіб її життя, і яким чином вона його змінила у зв'язку із цим. За таких обставин, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання про стягнення витрат на сплату судового збору, суд виходить з того, що згідно квитанції від 21.03.2016, позивач при поданні позову сплатив 841,08 грн. (а.с. 22). Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 551,20 грн., яка є мінімальною ставкою. Враховуючи, що позивні вимоги [PERSON] матеріального характеру задоволені частково, за які повинна сплачуватися ставка судового збору не менше ніж 551,20 грн., то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 551,20 грн. З урахуванням того, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума 1\~651,05 грн., а з відповідача [PERSON] «Альфа Страхування» - 7\~503,44 грн., то пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 110,24 грн., а з відповідача [PERSON] «Альфа Страхування» - 440,96 1425,35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial