Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про стягнення з ТОВ АФ «Косівщинська» на її користь грошових сум у звязку з неналежним виконанням договору оренди землі та його розірвання. В уточнених позовних вимогах позивачка просила стягнути з ТОВ АФ «Косівщинська» на її користь 2710 грн. 83 коп., з них заборгованість з орендної плати у сумі 2061 грн. 73 коп., 3% річних у сумі 123 грн. 36 коп., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 525 грн. 74 коп.; розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року, що укладений між нею та ТОВ АФ «Косівщинська», який зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» номер запису в Державному реєстрі земель № 040661302662 від 14.09.2006 року; стягнути з відповідача на її користь витрати на судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі, пославшись на те, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п.1.3. Додаткового договору на 10 років. [PERSON] зобовязалася не вчиняти дії, які б перешкоджали б орендарю користуватися земельною ділянкою( п. 29 договору). Не дивлячись на це, [PERSON] на підставі договору від 28 грудня 2012 року передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку [PERSON] протягом 2013-2104 років, а ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» була позбавлена такої можливості, внаслідок чого були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», яка понесла збитки внаслідок протиправних дій [PERSON], в тому числі збитки в розмірі 13613,26 грн. Оскільки [PERSON] порушила умови укладеного між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» договору оренди землі,отримала від ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не могла з вини [PERSON] користуватися земельною ділянкою, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з [PERSON], стягнути з [PERSON] 1443,19 грн. виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 13613,26 грн. збитків, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивачки не зявилась, в письмовій заяві позов [PERSON] підтримала в повному обсязі, а проти зустрічного позову заперечувала та просила розглянути справу без їх участі. Представники відповідача по первісному позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував та в повному обємі підтримав зустрічний позов ТОВ «Агрофірма «Косівщинська». Заслухавши представника ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-СМ № 009526, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року, позивачці [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, кадастровий номер 5924783800120070003, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 11, 13). 17 січня 2005 року між позивачем та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладено договір оренди цієї земельної ділянки (далі - Договір), який 14 вересня 2006 року за №040661302662 зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» (а.с. 09, 10). Згідно з цим Договором [PERSON] надала вказану земельну ділянку товариству в користування строком на 5 років (п.8) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 11). Крім того, п.14 цього Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки зокрема в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції. Відповідно до п.36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом. Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 19 грудня 2006 року (а.с. 13). 01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем до вищевказаного Договору землі було укладено Додатковий договір, який 15 листопада 2010 року за №041061301680 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с.12). Пунктом 1.2 цього додаткового Договору викладено в новій редакції п.8 Договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 - внесено зміни до п.9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю). Як вбачається з видаткових касових ордерів від 27 листопада 2013 року №271129 та №271130, [PERSON] 27 листопада 2013 року було перераховано 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (а.с. 49, 50). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних збитків та пені (загальна сума переплати склала: 3425 грн. 78 коп. - 2908 грн. 38 коп. = 517 грн. 40 коп.). За таких обставин суд не вбачає законних підстав до стягнення орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи. Як встановлено судом, отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, [PERSON] протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не зверталася ТОВ АФ «Косівщинська» чи до компетентних органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки цим товариством. Отже, на день звернення з даним позовом його права фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було. Таким чином, сам по собі лише факт систематичної несвоєчасної сплати орендної плати не може бути у даному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. Не вбачає суд і підстав для задоволення позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі. У відповідності з статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав внаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. ( ст. 28 Закону України «Про оренду землі»). У відповідності з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Обгрунтовуючи свої уточнені позовні вимоги, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» послалось на те, що у 2013 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить [PERSON], соняшником, а у 2014 році ТОВ Агрофірма «Косівщинська» планувало засіяти земельну ділянку, що належить [PERSON], пшеницею. Таким чином, як зазначав представник товариства, загальна сума упущеної вигоди ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2013-2014 роки в даному випадку складає 13613,26 грн., яку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» просило тягнути з [PERSON], а також просив стягнути з [PERSON] 1319,81 грн. виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало суду доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, не надало належних доказів в обґрунтування розміру завданих збитків у вигляді упущеної вигоди та на підтвердження реальної можливості отримання певних сум від користування орендованих у [PERSON] земельних ділянок протягом 2013 р., 2014 р. Надані представником ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» розрахунки неотриманого доходу нараховані доходи носять абстрактний характер, оскільки ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» могло і не отримати цих доході через дію багатьох факторів ( природні явища, несприятливі погодні умови, тощо). З матеріалів справи вбачається, що під час дії договору оренди, укладеного між [PERSON] та ТОВ АФ «Косівщинська», 10 листопада 2011 року позивач уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року (а.с. 112, 113). Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», [PERSON] та ін. визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеної між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та [PERSON] (а.с. 79-81). Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року і набрала законної сили (а.с. 82, 83). Під час розгляду цієї справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надавало докази на підтвердження того факту, що саме воно обробляло спірну земельну ділянку [PERSON] протягом 2013-2014 років. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані. Представниками ТОВ «АФ«Косівщинська» не спростовано, що земельна ділянка [PERSON] в натурі не виділялася, вона знаходиться в єдиному земельному масиві, який був переданий в оренду на підставі договорів оренди, відтак, визначити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки, неможливо. Крім того, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало належних доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки планувало засіяти в 2013 - 2014 роках саме соняшником і пшеницею, а не іншими культурами. В той же час зі звіту форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці [PERSON], окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме люцерну на сіно, зелений корм, силос (а.с. 110, 111). Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не довело, що не обробляло та не могло обробляти протягом 2013, 2014 років земельну ділянку [PERSON], відповідно відсутні правові підстави для повернення сплаченої ТОВ Агрофірма «Косівщинська» на користь [PERSON] орендної плати за 2013 рік. Для застосування такої міри відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) наявність реальних збитків (зокрема неодержаних кредитором доходів); 2) протиправність поведінки боржника; 3) причинний зв'язок між протиправними діями боржника та збитками; 4) вина боржника (психічне ставлення особи до своєї неправомірної поведінки та її наслідків). За відсутності хоча б одного з елементів цивільного правопорушення цивільна відповідальність у вигляді стягнення збитків не може бути застосована. Так, ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надало жодних доказів можливості отримання реальних доходів. Натомість надало лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто могли б отримати. Таким чином, у даному випадку відсутній склад цивільного проступку, а отже і не може бути застосований до [PERSON] такий вид відповідальності, як стягнення збитків (упущеної вигоди). З заявлених підстав позов ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову ТОВ Агрофірма «Косівщинська» в звязку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed