Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03.12.2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , 2010 року народження. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що після народження дитини відносини з чоловіком розрадилися, вони мали протилежні погляди на процес виховання дитини та участь кожного з батьків у цьому процесі. Після звільнення з роботи, на фоні наявних в родині розладів, відповідач вирішив повернутися проживати до своїх батьків. Налагодити сімейні відносини після того їм не вдалося. Наразі вони проживають в різних містах. Шлюбні відносини між ними фактично.. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечить їхнім інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 грудня 2005 року відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №563 (а.с.7). У шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя фактично тривалий час спільно не проживає, позивач називає те, що вони не змогли знайти спільної мови щодо процесу виховання дитини, а також через те, що вони мають діаметрально протилежні прогляди на шлюб та сім`ю. Їм не вдалося налагодити сімейні відносини. Наразі вони проживають в різних містах. Тобто їхня сім`я розпалася і існує лише формально. І позивач, і відповідач прийшли до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливими. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із квитанцією №46832 від 18.06.2021р. позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 908,00 гривень судового збору. Отже з державного бюджету позивачу має бути повернуто 50% судового збору у розмірі 454,00 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України 50% судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved