Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця та просила стягнути з відповідача як спадкоємця боржника [PERSON] борг по сплаті аліментів у загальній сумі 31943,45 грн. В обґрунтування позову позивач покликалася на те, що батьком її сина [PERSON], 1998 року народження є [PERSON], який є боржником за виконавчим листом №2-341 від 23.07.2008 року, виданого на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 липня 2008 року про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина до його повноліття у розмірі 330 грн. щомісячно. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2017 року №1048 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], яке складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2017 року №1049 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], яке складається з 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0626 га, що знаходиться в [ADDRESS], є відповідач [PERSON] Вважає, що відповідач успадкувала як права, так і обов'язки спадкодавця, зокрема, обов'язки щодо погашення заборгованості по аліментам. Тому, посилаючись на норму ст.1282 ЦК України, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь такий борг . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця. Вважає, що відсутнє правове обгрунтування своєчасності подання позову про стягнення з спадкоємця заборгованості спадкодавця, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, показання відповідача, дослідивши письмові докази по справі, та надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. 11 вересня 2014 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори Дядковою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2-463, за яким все своє майно заповів [PERSON] 16 червня 2014 року приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Дідовець А.Г., [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно - 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі під №1048 та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно - 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0626 га, що знаходиться в [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі під №1049. Як вбачається з Розрахунку заборгованості із сплати аліментів, виданого Костопільським районним відділом ДВС 29.06.2017 року за №6495, згідно рішення Костопільського районного суду від 09.04.2008 року у справі №2-341/2008 з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 330,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ним повноліття, станом на [INFO] за боржником рахується заборгованість по аліментам в сумі 31943,45 грн. Виходячи з наявної суми заборгованості, позивачка просить суд захистити її порушене майнове право, як одержувача аліментів, шляхом стягнення боргу спадкодавця [PERSON] по сплаті аліментів в загальній сумі 31943,45 грн. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Склад майна, яке може бути одержане у спадщину, передбачено ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що зобов'язання зі сплати аліментів на утримання дитини (дітей) є нерозривно пов'язаним з особою платника аліментів (батьком дитини), а відтак, у разі смерті платника аліментів, зобов'язання щодо їх сплати припиняється і не входить до складу спадщини. З огляду на це, відсутні правові підставі стягнення з відповідача на користь позивач заборгованості зі сплати аліментів нині померлого їх платника, котра (заборгованість) не увійшла до складу спадщини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, тому до задоволення не підлягають, при цьому співвідповідачами не були порушені майнові права чи інтереси позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з позивача [PERSON] в дохід держави 640,00 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved