Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бахмацької міської Чернігівської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області про визнання права власності на гараж. В своїй заяві вказала, що у 2009 році вона самочинно побудувала гараж по [ADDRESS] для подальшого збереження автомобіля. 24.12.2012 року нею було оформлено право власності на земельну ділянку розміром 0.0029 га за адресою [ADDRESS] для індивідуального гаражного будівництва і відділом Держкомзему у Бахмацькому районі їй було видано державний акт серії ЯО № 730181 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310100:00:005:1172. 21.11.2013 року комісія Бахмацької міської ради обстежила зазначений гараж за вказаною адресою, про що було складено відповідний акт та визначена юридична адреса знаходження гаража. При цьому їй було запропоновано оформити право власності на гараж та на землю, на якій він побудований. 22.01.2013 року згідно поданої нею заяви Бахмацьким відділенням Прилуцького МБТІ був виготовлений та зареєстрований технічний паспорт на вказаний гараж за визначеною адресою. При зверненні до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області їй було відмовлено в прийнятті до експлуатації самочинно побудованого та окремо розташованого гаража і запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж. За таких обставин просить визнати за нею право власності на вказаний гараж в судовому порядку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися, але у своїй заяві просять суд розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача Бахмацької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Представник відповідача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівської області в судове засідання не з»явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Про причини неявки не повідомив (а.с.20). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що «Відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво». Як встановлено в судовому засіданні позивачкою [PERSON] у 2009 році біля прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, розміщеного по [ADDRESS] побудовано гараж, що підтверджується актом комісійного обстеження від 21.11.2013 року, який за висновком комісії, створеної з відповідних спеціалістів Бахмацької міської ради Чернігівської області, знаходиться в задовільному стані (а.с.12). Відповідно до ч.1-3,5 ст. 376 ЦК України «Житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб». Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» «При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-Х11 спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах своїх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України). У зв»язку із цим звернення до суду позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об»єта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин закону». Листом за № 7/25-04/2095 від 05.12.2103 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області позивачці повідомлено про відмову в прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого та окремо розташованого гаража з посиланням на пункт 9 розділу У прикінцевих положень Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та 11 категорії складності, будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії, які збудовані без дозволу на виконання будівельних норм у період з 05.08.1992 року до 12.03.2011 року, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року за № 95, якими не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих окремо розташованих гаражів (а.с.11). Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 730181, виданого 24 грудня 2012 року на ім»я [PERSON], жительки [ADDRESS], остання являється власником земельної ділянки площею 0.0029 га, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої для індивідуального гаражного будівництва (а.с. 10). Технічний паспорт на об»єкт нерухомого майна підтверджує, що гараж, розташований за адресою [ADDRESS] споруджувався в 2009 році (а.с. 9). Відповідно до пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду, «При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, у тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки. Якщо під час розгляду справи позивачеві відповідно до законодавства України було надано земельну ділянку або укладено договір суперфіцію, суд має оцінювати зазначені дії відповідача з урахуванням частини четвертої ст. 174 ЦПК (визнання відповідачем позову). Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом. За змістом ст. 375 ЦК України забудова земельних ділянок, наданих для зведення та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, здійснюється після виникнення права власності (права оренди ) земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом…». За приписами ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні, тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю до головної речі (будинку). У зв»язку з цим положення частини п»ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно збудовані господарсько - побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття права власності на будинок чи садибу, що визначено п. 27 вищевказаної ППВССУ. Згідно ст.186 ЦК України «Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов»язана нею спільним призначенням, є її приналежністю». За нормою ч.1 ст. 381 ЦК УКраїни «Садибою є земельна ділянка разом з розташованим на ній житловим будинком, господарсько - побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями». Як вбачається з плану будівництва гаража на земельній ділянці інших споруд, окрім багатоквартирного будинку та гаража, немає (а.с. 6). За повідомленням Бахмацької міської ради від 21.11.2013 року № 03-20/2488, з урахуванням наявності державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.12.2012 року серії ЯО № 730181, на підстаі пункту 1 рішення виконавчого комітету Бахмацької міської ради від 29 версеня 2008 року № 237 та згідно нумерації містобудівного кадастру та плану забудови міста Бахмач, гаражу [PERSON], розташованому біля прибудинкової території багатоквартирного будинку по [ADDRESS], присвоєно наступну конкретну та юридичну адресу: [ADDRESS] (а.с.13). Листом за № 297 від 23.12.2013 року, адресованим на ім»я позивачки, Реєстраційна служба Бахмацького районного управління юстиції повідомила про необхідність надання документа, який відповідно до законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта, для реєстрації права власності на збутовий об»єкт нерухомості (а.с. 24-25). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачкою був побудований гараж на земельній ділянці, відведеній їй для цієї мети, неможливість отримати документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття вказаного об»єкту нерухомості в експлуатацію, а також, що наявність побудованого гаража, який згідно акту комісії знаходиться у задовільному стані, не порушує прав інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на гараж, розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права, відповідає способу, визначеному ст. 16 ЦК України.

Outcome: approved