Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2019 року, вона являється власницею житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В зв`язку з оформленням договору купівлі-продажу нею було отримано довідку з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, згідно якої у вищевказаному будинку зареєстрована [PERSON] . Однак зазначає, що факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном, позбавляє можливості оформити субсидію, а також здійснити реєстрацію місця проживання інших членів її родини. За таких обставин, позивачка просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України. Представник виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу посвідченого 19.08.2019 року та зареєстрованого в реєстрі за №548 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дністрян О.М., позивачка [PERSON] являється власницею житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним №178005552 від 19.08.2019 року. З довідки №5040/18-21 від 27.08.2019 року виданої виконавчим комітетом відділу реєстрації місця проживання слідує, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 27.08.2019 року, зареєстрована [PERSON] , [INFO] . З нотаріально посвідченої письмової заяви від 03.09.2020 року серії НМВ 541717 свідків [PERSON] , мешканця [ADDRESS] та [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , слідує, що вони більше сорока років проживають за своїми адресами, громадянка [PERSON] їм не відома, вона ніколи не проживала та на сьогоднішній день не проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також її місцезнаходження їм не відоме. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. В \~ст.41 Конституції України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.\~150\~Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] є законною власницею вищевказаного будинку і факт реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved