Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження та просить встановити факт того, що договір дарування будинку № 1-1615 від 16.07.2007 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Заява мотивована тим, що заявниці на підставі договору дарування зареєстрований в реєстрі «1-1615 від 16 липня 2007 року належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак в договорі дарування не вірно зазначено прізвище заявниці, а саме: зазначено « [PERSON] єва» замість вірного « [PERSON] ». Наявність помилки в прізвищі, зазначеному в договорі дарування від 16.07.2007 перешкоджає заявниці, як власнику будинку розташовану за адресою: [ADDRESS] , вільно розпоряджатися власним майном. У судове засідання заявник не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, заяву підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, згідно договору дарування будинку від 16.07.2007 року [PERSON] належить житловий будинок, що знаходиться: [ADDRESS] /а.с.7-9/. Прізвище заявниці - « [PERSON] », що підтверджується копією паспорту та копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера /а.с. 5-6/. Тобто, при оформлені зазначеного договору дарування будинку було вказане прізвище заявниці як « [PERSON] єва», замість « [PERSON] ». Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспортів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного суду щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт належності правовстановлюючого документу, зазначений факт підтверджується належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Суд встановив, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки через розбіжність у написанні прізвища, вона на теперішній час не може вільно розпоряджатися власним майном. За таких обставин, оскільки факт належності вищевказаного правовстановлюючого документа заявника підтверджується наявними у справі письмовими доказами, а доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає і з урахуванням того, що даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки необхідний їй для вільного розпорядження власним майном, та встановити його іншим шляхом, ніж судовим неможливо, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved