Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого з відповідачем є дочка [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобовязання і можливість. У звязку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] у підтримання своїх вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві; уточнила свої позовні вимоги і просила стягувати із [PERSON] 1/3 частину від його доходів на утримання дочки, але з урахуванням всіх обставин вважала за можливе до присудження ? частки. Відповідач [PERSON] по суті спору позов визнав частково і вважав, що аліментні зобовязання можуть бути присуджені в розмірі 25% від його заробітної плати, але зазначив, що витрачав і витрачатиме більші кошти на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СГ №244524 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2014 року. Із копії свідоцтва про народження серії І-СГ №465041 відомо, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Під час розгляду цивільної справи встановлено, що [PERSON] неналежно виконував обовязок по утриманню дочки, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. У звязку з цим суд надає віри позивачу в тому, що фактично на утримання дочки протягом зазначеного часу саме нею використовувались та затрачалися кошти на утримання неповнолітньої дитини: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів. Із пояснень відповідача при зясуванні обставин справи установлено, що він по суті спору згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу). За законодавством України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази, пояснення сторін, враховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку про необхідність присудити стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини (доходу) від заробітку відповідача щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття з часу предявлення такого позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При присудженні такого суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу пояснень сторін, представлених ними документів. Тому за судовим рішенням слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки, розяснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: partial