Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначає, що рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 18.06.2015р. вона була призначена опікуном малолітнього племінника [PERSON], [INFO]. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.04.2015р. відповідач [PERSON], яка є матір`ю дитини, була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Батько дитини був записаний у свідоцтві про народження зі слів матері, а тому відповідач мала статус одинокої матері. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим вона, позивач, зазнає труднощі матеріального характеру, оскільки має власну дитину [INFO], а чоловік з березня 2015 року перебуває у збройних силах України. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мiнiмуму для дитини вiдповiдного вiку. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги уточнює та просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 600 грн. щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з`явилась, просить розглядати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнає, про що повідомили суд письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Положенням ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України, передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, вимога позивача в частині стягнення аліментів не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, задоволенню не підлягає.

Outcome: partial