Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому із урахуванням змінених позовних вимог, просила стягнути із [PERSON] на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 28 травня 1999 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх півтора року сторони проживають окремо, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому діти перебувають на повному утриманні позивачки. У зв'язку з цим [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні 22 вересня 2014 року представник позивачки за дорученням [PERSON] змінила позовні вимоги та просила стягувати із відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. В підтримання позову вказувала, що сім`я Протасів фактично розпалась. Подружжя протягом півтора роки спільно проживають, діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач достатньої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. [PERSON] на даний час ніде не працює, а тому аліменти із нього слід стягувати у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що постійного місця роботи та сталих заробітків у нього немає, хворіє псоріазом, у зв'язку з чим 2-3 рази кожного року лікується стаціонарно. Крім того, він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки від першого шлюбу у розмірі 420 гривень на місяць, а тому може сплачувати аліменти не більше як 400 грн. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 1999 року, однак протягом останніх півтора роки спільно не проживають. Від спільного подружнього життя у сторін народились двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка [PERSON] разом із дітьми мешкає окремо від відповідача, діти знаходяться на її утриманні, а відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, та письмовими матеріалами справи, і зокрема свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], свідоцтвами про народження дітей, довідкою Пилипо-Олександрівської сільської ради № 379 від 26.08.2014 року, згідно даних якої [PERSON] фактично мешкає в [ADDRESS], та до складу її сім`ї входять діти: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання синів [PERSON] та [PERSON], суд бере до уваги наступне. Обґрунтовуючи розмір аліментів у 500 гривень, представник позивачки у судовому засіданні пояснювала, що діти навчаються у школі, потребують витрат на одяг, взуття, навчальне приладдя, і хоча даних про доходи відповідача у неї немає, але стверджувала, що [PERSON] може сплачувати щомісячно аліменти на дітей у сумі 500 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Разом з тим, відповідач вказував, що оскільки він сплачує аліменти на утримання старшої дочки у розмірі 400 гривень, то буде справедливим, коли він сплачуватиме аліменти на утримання синів також по 400 гривень щомісячно. А тому із врахуванням того, що позивачка працездатна, стан здоров'я її задовільний, вона має можливість також забезпечувати дітей, суд вважає достатнім визначити розмір аліментів у сумі 400 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial