Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дітей й заміну способу їх стягнення, та просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, обґрунтовуючи позов тим, що їх спільні діти проживають разом з нею, сплата аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на дітей щомісячно, яку отримує позивачка є значно меншою сумою ніж необхідно для утримання дітей. На даний час її матеріальне становище погіршилося. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, ніж у розмірі ухваленому рішенням суду. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 30, 35). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 22). Відповідач [PERSON] 05.10.2018 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 32). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 20.08.2014 року справа №535/720/14-ц, шлюб, зареєстрований 06.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за №46 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). За час перебування в шлюбі сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №146309, виданим Відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 08.11.2011 року (а.с. 7), та [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №179686, виданим Відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 25.07.2013 року (а.с. 6). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 10.10.2014 року справа №535/865/14-ц вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], мешканця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], непрацюючого, на користь [PERSON], [INFO], уродженки і жительки смт Котельва Полтавської області, вул. Радянська, 32, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 09.09.2014 року й до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 17.08.2018 року за №4483, позивачка зареєстрована за адресою: [INFO], разом з неповнолітніми дітьми сторін (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13, яка відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судовий збір по справі.

Outcome: approved