Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний нотаріус Токмацької державної нотаріальної контори Зиріна Ольга Юріївна про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, а саме: просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 26 липня 2019 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю. за реєстровим номером № 1248, та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 2311000000:01:007:0041, загальною площею 0,1000 га., розташованої по [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 26 липня 2019 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю. за реєстровим номером № 1249. В обґрунтування зазначає, що вона мала на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що в травні 2019 року до неї пришла донька [PERSON] - відповідачка по справі, почала вимагати, щоб остання подарувала її сину [PERSON] житловий будинок, на що остання погодилася. 26.07.2019 року сторони по справі прийшли до нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори в кабінет, де нотаріус запитала позивачку, що вона бажає зробити зі своїм будинком, на що остання відповідала, що бажає подарувати його своєму онукові [PERSON] . В той же день в приміщенні нотаріальної контори позивачка підписала якісь документи, після чого відповідачка повернула вказані документи працівнику контори, при цьому, нотаріус їй нічого не роз`яснював, зміст не оголошувався. Через деякий час позивачка пішла до нотаріальної контори та попросила повернути документи на житловий будинок, на що отримала відповідь, що документи знаходяться у відповідачки, так як вона подарувала будинок саме їй. Таким чином, в листопаді 2019 року позивачка дізналася, що 26.07.2019 року підписала договори дарування, в дійсності на ім`я доньки [PERSON] , але це не відповідало та не відповідає її волі, через що вона звернулася до нотаріуса з метою розірвати договори дарування. Дані договори розірвано не було, так як відповідачка по справі відмовилася в добровільному порядку розірвати вказані договори дарування, в зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідачка не погоджуючись з позовними вимогами надала відзив на позов в якому зазначила, що її мати на початку травня 2019 року звернулася до неї з пропозицією подарувати будинок [ADDRESS] та земельну ділянку під будинком оскільки не бажала, щоб після її смерті частина вищевказаного майна дісталася її донці [PERSON] з підстав того, що у них були неприязні стосунки, на що вона погодилася. Наприкінці травня, з метою отримання консультації, вона разом з позивачкою звернулися до Токмацької державної нотаріальної контори з питань посвідчення договорів дарування, де їм надалася консультація. Зазначила, що 26.07.2019 року вони з позивачкою надали нотаріусу усі запитувані документи, після чого нотаріус ще раз уточнив у позивачки про її намір укладення на її користь договорів дарування. Позивач про свої наміри подарувати вищевказане нерухоме майно саме відповідачці підтвердила, тобто нотаріусом було встановлено її волевиявлення, роз`яснені права, підготовлені проекти договорів дарування, які були надані сторонам для ознайомлення та прочитані ними особисто. Посилання позивачки на те, що вона будучи неписьменною, неграмотною не могла прочитати та зрозуміти суть посвідчених договорів не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з наданих позивачкою договорів дарування від 26.07.2019 року, реєстраційні №№ 1248,1249 вбачається, що нею написано особисто прізвище « [PERSON] », отже вона вміє писати. Посилання позивачки на те, що вона не читала та не могла прочитати зміст договорів дарування, у зв`язку з тим, що має поганий зір, на підтвердження чого надала довідку лікаря-офтальмолога від 10.12.2019 року не відповідає дійсності та даний доказ не можна вважати належним, оскільки дана довідка містить лише інформацію про наявність у позивачки певних проблем зі здоров`ям, зокрема погіршення зору, але жодним чином не підтверджують ті обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Зазначає, що позивачка самостійно у присутності нотаріуса прочитала текст договорів, власноруч поставила свій підпис та написала своє прізвище, а за цих умов нотаріус не повинен був уголос читати їй текст договору, через що у договорах відсутні відповідні відмітки. На підставі вищевикладеного, посилання позивачки на відсутність відмітки, що нотаріус уголос читала тексти договорів, як на доказ здійснення нею помилки щодо обставин, які мають істотне значення при посвідченні вищевказаних правочинів є безпідставними.Також вказала, що належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт перебування позивачки на час укладення спірного правочину у безпорадному стані, позивачкою не надано. Вказані договори відповідають всім передбаченим вимогам законодавства, в зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23.12.2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення виявлених недоліків, а саме, додати документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп.. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалами Токмацького районного суду Запорізької області від 11 березня 2020 року витребувано у державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори Зиріної Ольги Юріївни нотаріальні справи щодо укладення договорів дарування на будинок та на землю, а саме: договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер: 2311000000:01:007:0041, загальною площею 0,1000 га., розташованої по [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 26 липня 2019 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 1249. Також витребувано у комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області та в комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради інформацію щодо лікування позивачки та стану її здоров`я. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 31 березня 2020 року призначено у даній справі судову медичну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 15 квітня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року витребувано у комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області оригінал історії хвороби [PERSON] , [INFO] ; витребувано у комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради оригінал історії хвороби [PERSON] , [INFO] ; витребувано у комунального некомерційного підприємства «Токмацький центр первинної медико-санітарної допомоги» Токмацької міської ради Запорізької області оригінал амбулаторної карти [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року зупинено провадження у справі на час проведення судової медичної експертизи, відповідно до ухвали суду від 31.03.2020 року. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 червня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року витребувано з Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області інформацію чи зверталася до Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області Калашник Ніна Кузьмівна за період з 26.07.2019 року по 30.07.2020 року з будь-якими заявами, які були написані нею власноруч та/або підписані нею, та закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року з метою забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] та на земельну ділянку з кадастровим номером 2311000000:01:007:0041 площею 0,1 га. по [ADDRESS] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, з підстав, викладених в позові. Представник також зазначила, помилка позивачки щодо природи правочину відбулась у зв`язку з похилим віком та вкрай поганим зором, позивачка продовжує проживати у житловому будинку, який є її єдиним житлом. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачки вважала позовні вимоги необґрунтованими, звернула увагу суду на суперечливість тверджень позивачки у позові та під час допиту в якості свідка. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Токмацької державної нотаріальної контори Зиріна О.Ю. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши учасників, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Таким чином договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не набуває права вимагати від обдаровуваної особи виконання будь-яких зустрічних дій на його користь. Виходячи зі змісту ст.ст.203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Як зазначено КЦС у складі ВС в постанові від 06.08.2020 року № 712/11579/17 особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірному будинку після укладення договору дарування. Наявність чи відсутність помилки під час укладення договору дарування, суд має визначати не тільки за фактом його укладення, а й за такими обставинами, як наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній частині будинку після укладення договору купівлі-продажу. Згідно договору дарування від 26 липня 2019 року, зареєстрований за № 1248, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.11.2019 року № 189423429. Відповідно до договору дарування від 26 липня 2019 року, зареєстрований за № 1249, [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 2311000000:01:007:0041, загальною площею 0,1000 га., розташованої по [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 15 липня 2020 року, позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] одна. [PERSON] , [INFO] має хронічні захворювання органів зору, неодноразово проводилось лікування та оперативне втручання, що підтверджується матеріалами справи. Допитана в якості свідка позивачка повідомила, що дійсно мала бажання подарувати належні їй будинок та земельну ділянку своєму онукові. Оформленням документів займалася відповідачка. Коли були підготовлені всі необхідні документи, то позивачка, відповідачка та онук позивачки поїхали до нотаріуса для укладення договорів. Під час перевірки паспорта громадянина України онука нотаріус виявила його невідповідність встановленим вимогам, а тому не змогли одразу укласти договори дарування і позивачка з онуком вийшли на вулицю. Через деякий час онук позивачки пішов, а її знову запросили до нотаріуса. Через невеликий проміжок часу працівники нотаріальної контори пропонували їй поставити підпис на невідомому документі, але вона відмовилась. Через декілька місяців позивачка дізналась що нею нібито укладено договори дарування належного їй будинку та земельної ділянки на користь відповідачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що доглядає за позивачкою, яка через похилий вік та хвороби не може сама себе обслуговувати. Їй відомо, що в позивачки є дві доньки, які не доглядають за матір`ю. Зі слів позивачки свідку відомо те, що донька [PERSON] змусила її підписати якісь документи, а в подальшому позивачка дізналася, що подарувала свій житловий будинок та земельну ділянку відповідачці, а не своєму онукові як того бажала. Відповідно до висновку експерта № 214/к від 16.06.2020 року у [PERSON] , 1931 року народження, наявні наступні захворювання органів зору:ускладнена артифакія обох очей (стан після оперативних втручань з приводу лікування катаракти), глаукома;часткова атрофія зорових нервів обох очей;вікова макулярна дистрофія обох очей;дистрофія рогівки обох очей. Гострота зору зафіксована на 11.06.2018 року (дату, що найбільш наближена до вказаної у питаннях суду) на праве око = 0,04 (не корегується), на ліве око = 0,03 (не корегується). Зазначено, що зокрема здатність людини читати певний текст в залежності від його розміру сформовані у спеціальних таблицях «для близі». При перевірці гостроти зору за даними таблицями особа читає текст уніфікованих розмірних форматів (від меншого до більшого) із відстані 30-50 см, що імітує звичайний процес читання, а відповідно й здатності розрізняти текст певного розміру. Найбільш крупним шрифтом, який представлений у спеціальних таблицях для «близі» є 18 стандартного комп`ютерного друку, здатність людини розрізняти (читати) текст такого розміру відповідає рівню гостроти зору 0,1. Зважаючи на те, що гострота зору пацієнтки становила 0,03-0,04 та не піддавалася корекції слід зазначити, що вона була здатна, в умовах достатнього освітлення приміщення, читати текст лише розміром більше 18 розміру стандартного комп`ютерного шрифту, без застосування спеціальних оптичних (збільшуючих) приладів. Зазначено, що шрифт даних великих розмірів при складанні ділових документів (договорів) зазвичай не застосовуються. Оскільки, текст спірних договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки виконаний шрифтом, який є явно меншим аніж 18, що дає змогу зробити висновок про те, що позивачка без застосування спеціальних приладів при звичному освітленні самостійно не могла прочитати текст оспорюваних договорів. Будь-які докази того, що позивачка користується оптичними приладами або використовувала їх під час укладення спірних договорів дарування матеріали справи не містять. З огляду на викладене, доводи відповідачки щодо самостійного ознайомлення позивачки зі змістом договорів дарування є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до п. 6 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на відсутність у спірних договорах дарування житлового будинку та земельної ділянки відмітки про читання нотаріусом тексту зазначених договорів вголос та неможливість позивачки самостійно з ними ознайомитися у зв`язку з вадами зору, що підтверджується виском експерта, суд вважає про достатність підстав вважати про те, що позивачці не були відомі положення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки під час їх підписання. Покази в якості свідка позивачки про те, що спірні договори вона не підписувала взагалі суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показами свідка [PERSON] , а інші докази, зокрема висновок експерта з даного питання суду не надано. Судом враховується подальше проживання позивачки у подарованому будинку, який знаходиться на подарованій земельній ділянці, утримання позивачкою подарованого майна та відсутність іншого житла позивачки. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). З огляду на викладене, похилий вік позивачки (на момент вчинення правочинів позивачці виповнилося 88 років) та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про помилку позивачки та неправильне сприйняття нею обставин правочинів, зокрема щодо особи обдарованого, що вплинуло на її волевиявлення. В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у судовому засіданні, висновок експерта, констатує той факт, що позивачкою надано до суду належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження того, що вона під час укладення договорів дарування помилилась щодо обставин вчиненої нотаріальної дії і не була спроможна через поганий зір прочитати та ознайомитися з документами, які вона підписувала. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1549, 10 грн. та витрати на залучення експерта в розмірі 4444 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved