Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просить збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на утримання [PERSON] ; стягнути з [PERSON] , 1982 року народження, проживаючого: [ADDRESS] , без номера , ідентифікаційний код [NUMBER] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25 % заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на місяць. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.12.2013 року, яке набрало законної сили 29.12.2013 року, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, укладений 29 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн., щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час, з урахуванням росту інфляції та збільшенням вартості на продукти харчування, одяг, медикаменти, навчання та інші витрати, розмір аліментів у сумі 600 грн. не відповідає розміру необхідних витрат для утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. В подальшому позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та просить стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - в розмірі 2500 грн. щомісячно. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України, проте ним подано до суду заяву від 13 травня 2019 року про часткове визнання позову, в якій зазначає про можливість сплачувати аліментів у розмірі 1500 гривень щомісяця. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України не надійшло. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008 року, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2013 року (справа № 308/4665/13-ц) між ними розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2013 року (справа № 308/4665/13-ц) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.10.2013 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За приписами ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1 ст.182 СК України, а також ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач має достатній заробіток, або додаткові доходи, чи витрати, які перевищують його доходи, для стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частки всіх його заробітків щомісячно, що є значно вищим мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законом, та на підтвердження зазначених обставин щодо достатності доходу у відповідача таких доказів не надано і в судовому засіданні, та щодо такого розміру аліментів, який може становити половину доходів відповідача Крім того позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності витрат у відповідача, що перевищують його заробіток (дохід), в разі чого суд може не обмежуватись розміром заробітку (доходу) відповідача при визначенні розміру аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, крім того вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме, що з часу ухвалення рішення, змінилися потреби дитини, подорожчав рівень життя, тому на мінімальні потреби дитини на даний час недостатнім є розмір 600 грн. щомісячно, який є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму. Зважаючи на це, суд доходить висновку, що попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує якнайкращі інтереси дитини, зважає на законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 гривень, та бере до уваги обов`язок обох батьків в утриманні дитини. Крім того при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за дитиною, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність даних про наявність у нього інших утриманців (матеріали справи таких відомостей не містять, відповідач таких відомостей не надав, маючи обов`язок доводити обставини у справі), а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Також судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2013 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на його утримання, що могло вплинути на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Разом з цим суд враховує і позицію відповідача, який визнає позов частково та зобов`язується оплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Отже, беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, зокрема того факту, що купівельна спроможність стягнутих коштів на утримання дитини за останні шість років значно зменшилася, та обов`язок обох батьків у рівній мірі забезпечувати дітей, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] , як молодий та працездатний чоловік, його позицію, висловлену письмово в заяві, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500,00 гривень щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття. Саме, такий визначений судом розмір аліментів буде достатнім та необхідним для задоволення розумних потреб дитини і буде повністю забезпечувати її нормальні матеріальні та побутові потреби, при цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. На підставі норм ч.ч. 1-3, 6 ст. 141 ЦПК України слідує, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При чому, якщо позов задоволено частково, сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки рішенням суду, позов про стягнення аліментів задоволено (частково щодо розміру аліментів), а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (мінімальний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру) - за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: partial