Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить: стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення сином повноліття; стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня подання заяви до суду, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 26.01.2021 року відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 03.02.2021 року відповідач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження. Правом подачі відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не скористався. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.05.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.6). Сторони в справі є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.7). Малолітня дитина проживає з позивачем, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади Тетіївського міської ОТГ за № 7514173 від 11.01.2021. (а.с.9). Відповідач [PERSON] не проживає разом ні з дружиною [PERSON] , ні з сином [PERSON] . В добровільному порядку сторони у справі не дійшли згоди щодо порядку та розміру надання коштів на утримання дитини. Позивач здійснює догляд за малолітньою дитиною і позбавлена можливості працевлаштуватися, іншого доходу, крім соціальних виплат не має. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй належні умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала, що усі обов`язки щодо утримання та виховання малолітнього сина несе самостійно, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, отже він може сплачувати аліменти на користь свого сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести в рівних частках, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, з негайним стягненням аліментів у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, позивач зазначає, що на теперішній час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох років, отже має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не має трьох років, кошти на утримання позивача не надає, є працездатним, має дохід, суд вважає за необхідне стягувати щомісячно з нього на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved