Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що [INFO] померла рідна сестра її бабки по лінії матері [PERSON] , якій належала земельна ділянка, площею 1,82 га на території Вахновецької сільської ради Новоушицького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склала заповіт та заповіла усе своє майно заявниці. [PERSON] була одинокою, не мала ні чоловіка ні дітей, у віці 80 років вона хворіла, була незрячою та потребувала стороннього догляду, а тому з січня 2003 року і по день смерті проживала у її домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] двору якого являється батько заявниці [PERSON] . Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку із чим вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Вахновецької сільської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.7). Згідно з копією заповіту від 18 липня 2003 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №100695 від 20 червня 2004 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 1,82 га на території Вахновецької сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області (а.с.8). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на майно у зв`язку із неможливістю довести факт спільного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою нотаріуса від 26 лютого 2020 року (а.с.19). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Кохан О.В., спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року , № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08 грудня 2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно з довідками виданими Вахновецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Проте, будучи незрячою у віці 80 років постійно проживала без реєстрації в домогосподарстві, головою якого є [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] здійснювала догляд за пристарілою і одинокою [PERSON] , мали спільний бюджет і проводила її похорон. (а.с.9-11). Крім того, вказане підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.13-18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved