Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 14 травня 1994 року в Клюшниківській сільській раді Миргородського району Полтавської області із [PERSON], актовий запис № 4 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 травня 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося у звязку із різними поглядами на життя, через що виникали часті сварки між ними. Шлюбні відносини припинені з 2009 року. На даний час у позивача та відповідача вже існують інші сімї, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, позовну заяву із додатками та судову повістку про виклик до суду отримав про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення (а.с.30). Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14 травня 1994 року позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Захаревич), [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб в Клюшниківській сільській раді Миргородського району Полтавської області про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис за № 4 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини припинені з 2009 року. Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать їх інтересам, виключають їх подальше спільне проживання, оскільки у них вже існують інші сімї, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивач [PERSON] не заявила, яким вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, суд вважає за необхідне залишити прізвище «Бандурка». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати тому необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 551 гривню 20 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved