Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 26.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на подальше виховання при матері. За змістом позовної заяви, відповідач з моменту розлучення ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини, не сплачує аліменти за рішенням суду, уникає будь-якого спілкування з дитиною, а тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2008 року народження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2012 року у справі №2-2354/2012 шлюб між подружжям розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] залишено на подальше виховання з матір`ю. Із виданої 22.07.2020 року Богунським ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) довідки-розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №56679494 з примусового виконання виконавчого листа №295/3829/18, виданого 06.06.2018 року Богунським районним судом м. Житомира вбачається, що станом на 01.07.2020 року борг відповідача по аліментам становить 40 596,77 грн. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, виходячи із інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та вказаний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №900 від 05.08.2020 року. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на встановлені судом обставини справи, суд вважає доведеним факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved