Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на земельну ділянку, житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що 22.01.2010 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 4,0037 га, що розташована на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684200030010110; на будинок №9 по вул. Гагаріна в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. Зазначений будинок належав померлому відповідно до свідоцтва про право власності, яке було видане на підставі рішення Вінницької районної ради, хоча дане свідоцтво не посвідчене відповідною печаткою, не містить підпису голови сільської ради та не здійснена державна реєстрація такого право власності. Після смерті [PERSON] спадщина ніким не прийнята, так як родичів будь-якого ступеню споріднення він не мав, останні п'ять років проживав разом з сімєю позивача, а тому вона вважає, що є спадкоємицею четвертої черги. Спадкодавець [PERSON] народився в 1935 році, помер у віці 74 років, все своє життя був зареєстрований за адресою: [INFO] вінницької області; його батьки - [PERSON] помер 14.10.1985 року, мати - [PERSON] померла 24.08.1987 року. Спадкодавець перебував в шлюбі, його дружина [PERSON] (дошлюбне прізвище Обсакова) [PERSON] померла 01.11.2002 року. Дітей спадкодавець не мав. Сімя позивача складається з неї та трьох її синів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Старший син позивача - [PERSON] є інвалідом 1-ої групи дитинства, потребує догляду. Позивач в шлюбі не перебуває, працює підсобним кухонним працівником в Вінницькій обласній психіатричній лікарні №2 с. Березина, Вінницького району Вінницької області, веде невелике підсобне господарство. Ще за життя [PERSON] та його дружини, позивач мала з ними добросусідські відносини, їх будинки розташовані поруч. Після смерті дружини [PERSON], позивач стала більше допомагати спадкодавцю: приносила йому приготовану нею їжу, закупала продукти харчування, обробляла його город. З часом стан здоровя спадкодавця погіршився, він не міг себе обходити, був зовсім одиноким, родичів, які б могли забрати його на постійне проживання у нього не було, розмови про направлення його до будинку престарілих він припиняв, не бажав там проживати. Оскільки позивач здійснювала догляд за сином-інвалідом, то здійснювати догляд за перестарілим їй було не важко, єдиною проблемою було проживання останнього в іншому будинку, позивач в будь-яку пору доби навідувалась в будинок [PERSON] дати ліки, зміряти тиск, розпалити в грубні та інше. В кінці літа 2004 року [PERSON] сам запитав позивача, чи не може він проживати в неї, це б полегшило догляд за ним, контроль за його станом здоровя, вчасне харчування. Позивач не заперечувала проти цього. Таким чином, з вересня 2004 року [PERSON] перейшов проживати в будинок позивача, у них був спільний бюджет, побут, харчування; за їх взаємною домовленістю позивач отримувала пенсію [PERSON], яка входила в їх спільний бюджет сім'ї, вони вирішували питання щодо витрат на їх потреби, ліки [PERSON] та сину інваліду. Влітку позивач обробляла два городи - свій та [PERSON], врожай зберігався в погребі позивача. Після смерті [PERSON] позивач похоронила його за їх спільні кошти, провела поминки. Позивач проживала з [PERSON] однією сімєю як племінниця та дядько, її синам померлий був як дід більше як п'ять років: з вересня 2004 року по 22.01.2010 року. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва. За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує, змін та доповнень не має та просить їх задоволити. Відповідач, представник Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.01.2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 159209 від 25.01.2010 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,0037 га, що розташована на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684200030010110, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 800801 від 10.02.2006 року (а.с.14); на будинок №9 по вул. Гагаріна в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності № 29 від 18.10.1988 року (а.с. 13). Дане свідоцтво не посвідчене відповідною печаткою, не містить підпису голови сільської ради та не здійснена державна реєстрація такого право власності. Після смерті [PERSON] спадщина ніким не прийнята, так як родичів будь-якого ступеню споріднення він не мав: сам він народився в 1935 році, помер у віці 74 років, все своє життя був зареєстрований за адресою: [INFO]; його батьки - [PERSON] помер 14.10.1985 року, мати - [PERSON] померла 24.08.1987 року; спадкодавець перебував в шлюбі, його дружина [PERSON] (дошлюбне прізвище Обсакова) [PERSON] померла 01.11.2002 року, дітей спадкодавець не мав (а.с.17 - 19). Сімя позивача складається з неї та трьох її синів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Старший син позивача - [PERSON] є інвалідом 1-ої групи дитинства, потребує догляду, що підтверджується довідкою про склад сімї № 604 від 02.10.2015 року (а.с. 22). Згідно довідки Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 22 від 15.01.2016 року, позивач [PERSON] проживала разом з померлим [PERSON] по день його смерті, здійснювала за ним постійний догляд і похоронила (а.с. 23). Згідно листа Вінницької районної державної нотаріальної контори від 10.03.2016 року № 523/02-17 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не доведено факту постійного проживання із спадкодавцем на день смерті (а.с.8). Дані правовідносини регулюються : -ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; -ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; -ст. 1264 ЦК України зазначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Згідно п. 5.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгулу цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППІВСУ від 30 травня 2008 року № 7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб -чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб), які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж: фактичні шлюбні відносини. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, у суду є підстави вважати, що За даних обставин, суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сімєю із спадкодавцем, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній. Встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем дає можливість позивачу [PERSON] оформити спадщину після смерті дядька. Також, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved