Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що 09.07.2015 року у пологовому будинку №2 м. Севастополя вона народила дитину. 11.11.2015 року Пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоровя матері та дитини» АР Крим, м.Севастополя, пр-т. [PERSON], буд. 211-А було видане медичне свідоцтво про народження дитини від 09.07.2017 року, згідно якого у матері [PERSON], [INFO] народилась дівчинка. Однак, вказане свідоцтво виданого за формою 103/у, тому не є підставою для видачі свідоцтва про народження дитини відділом реєстрації актів цивільного стану на території України. Просить суд встановити факт народження дитини [PERSON], дата народження 09.07.2017 року, місце народження - м. Севастополь. Мати [PERSON], громадянка України, [INFO], Батько [PERSON], громадянин України, [INFO], на підставі свідоцтва про одруження серії І-АС №013142, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис № 1259 від 26.10.2007 року. В судове засідання заявниця не зявилася, в заяві зазначила, що просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції в Херсонській області у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 67 №005077, виданого 11.11.2015 року Пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоровя матері та дитини» АР Крим, м. Севастополя, пр-т. [PERSON], буд. 211-А, 09.07.2015 року народилася дівчинка, мати [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-АС №013142, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис № 1259 від 26.10.2007 року, [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON] Олексієвною, [INFO], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «Немялковська». Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia»,) де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 67 №005077, виданим Пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоровя матері та дитини» АР Крим, м. Севастополя, пр-т. [PERSON], буд.211А, однак вказаний документ не є підставою для видачі заявнику свідоцтва про народження дитини, відділами реєстрації актів цивільного стану на території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини на території України. Крім того, заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоровя, що створений за законодавством України документ встановленої форми про народження дитини та на його підставі зареєструвати народження дитини [PERSON], оскільки вказаний документ був виданий органом РАЦС на окупованій території АР Крим. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для оформлення державної реєстрації народження дитини за законодавством України. Враховуючи доведеність факту народження [PERSON], 09.07.2015 року в м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, суд вважає за необхідне вказану заяву задовольнити. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту народження допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved