Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка на час смерті проживала в [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік (батько заявника) - [PERSON], який помер [INFO] Після смерті [PERSON] вона (заявник) прийняла спадщину. Після звернення до суду з позовом про визнання права власності на майновий пай у порядку спадкування після смерті [PERSON] їй (заявнику) стало відомо про те, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким належне їй майно заповіла своєму сину (брату заявника) [PERSON]. Мринською сільською радою Носівського району Чернігівської області було видано дві різні довідки, в одній з яких вказано, що на момент смерті [PERSON] з нею був зареєстрований [PERSON] (довідка від 6 квітня 2017 року), а в іншій - був зареєстрований також [PERSON] (довідка від 29 вересня 2017 року), хоча починаючи з 1992 року і до цього часу останній фактично проживає в Республіці Білорусь. [PERSON] просила встановити факт не проживання [PERSON] з [PERSON] на час її смерті, тобто [INFO], в [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник вимоги підтримала з підстав, які зазначені у заяві, та просила їх задовольнити. У судове засідання [PERSON] не з'явився, подав до суду нотаріально посвідчену заяву, суть якої зводиться до того, що він ознайомлений зі змістом заповіту, складеного [PERSON] на його користь. У встановлений законом строк спадщину [PERSON] він не прийняв та на неї не претендує, в суд по вказаному питанню звертатися не має наміру, не заперечує проти оформлення спадщини після смерті [PERSON] його сестрою - [PERSON] Представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їх представника за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відсутності [PERSON] та представника Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини після її смерті регулюються ЦК України. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 7 квітня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла своєму сину [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 13). З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 2075/01-16 від 25 вересня 2017 року (а.с. 25) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи (а.с. 11-12) вбачається, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 319/3-14 від 6 квітня 2017 року з [PERSON] був зареєстрований чоловік [PERSON], а відповідно до довідки № 1096/3-14 від 20 вересня 2017 року - були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до частин 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналізуючи положення зазначених нормативно-правових актів можна зробити висновок про те, що правовий зміст права користування жилим приміщенням та проживання в ньому не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи, що в свою чергу вказує на те, що реєстрація місця проживання особи в певному місці не свідчить про те, що зазначена особа проживає саме за вказаною адресою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] починаючи з 1992 року і по теперішній час проживає в Республіці Білорусь. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту необхідне [PERSON] для визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], та має для неї юридичне значення, оскільки вона прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити цей факт. Добуті по справі докази підтверджують той факт, що [PERSON] постійно не проживав зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], в [ADDRESS], на день її смерті, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved