Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 30.05.1991 р. Сокальським РВ РАГС було зареєстровано шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON]. Вказаний шлюб було розірвано 22.08.2006 р., про що Сокальським відділом РАЦС Львівської області видано свідоцтво. В шлюбі у сторін [INFO]. народилася дочка - [PERSON]. Зазначає, що у період шлюбу подружжям, на підставі договору купівлі - продажу від 02.07.1998 р., було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Просила суд виділити їй у спільну часткову власність 50/100 ідеальних часток квартири [ADDRESS]. В уточненій позовній заяві позивач просила суд здійснити поділ спільного сумісного майна - квартири [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] наступним чином: [PERSON] - кімнату, [PERSON] - кухню, туалет та коридор залишити у спільному користуванні. Представник позивача у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнав. Заперечив щодо їх задоволення. Просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.05.1991 р. Сокальським РВ РАГС було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №73. Від шлюбу мають доньку [PERSON] Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 22.08.2006 шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу подружжям було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Із свідоцтва про переміну прізвища серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] 11.07.2000р. змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] 28.02.2001р. змінила прізвище на «[PERSON]». Із свідоцтва про переміну прізвища серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] 08.08.2002р. змінила прізвище, ім»я, по батькові на «[PERSON]». Рішенням Сокальського районного суду від 07.08.2007 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім, оскільки з 2000 року жодних відомостей про себе та своє місце перебування не подавав. 04.12.2014 року рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім скасовано. Весь цей період позивачка одноособово здійснювала догляд за спірною квартирою. Таким чином, суд приходить до висновку, що строки позовної давності не сплили. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч.3 ст.368 ЦК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в ньому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial