Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 лютого 1972 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що спочатку їхні відносини складалися добре, своїх дітей у них не було у зв`язку із чим усиновили хлопчика, однак через бажання відповідача мати своїх дітей, ще в 1993 році він пішов до іншої жінки з якою створив сім`ю; від шлюбу в сторін є усиновлений син, котрий на даний час повнолітній; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин із 1993 року, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та наполягала на цьому. Відповідач позов визнав, не заперечив проти його задоволення, оскільки дійсно останні 28 років проживає з іншою жінкою з якою має сина. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 лютого 1972 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області; від цього шлюбу в них є усиновлений син, який є повнолітнім. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають із 1993 року та спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я давно розпалася, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача половину суми сплаченого судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved