Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини із матір'ю, присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1600 грн. щомісячно. Відповідач подав до суду письмове заперечення, у якому просить позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково, а саме у розмірі 500 грн. щомісяця. Крім того, заперечує обставини позову, якими позивачка обґрунтувала причини розпаду шлюбу. Його позиція полягає у тому, що позивачка сама несерйозно віднеслася до створення сім'ї, не хотіла рахуватися із економічними та іншими труднощами, які необхідно було пережити. Він не має постійного місця роботи і доходу, не має майна, не уникає від надання матеріальної допомоги. В судове засідання особи, що брали участь у справі, не з'явилися. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач подав заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності. Розглянувши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району 11.02.2012 року, актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] У шлюбі народили доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду шлюбу стало те, що у подружжя відсутнє взаєморозуміння, духовна близькість. Сторони не мають спільних поглядів на сімейне життя. З січня 2013 року подружжя припинило шлюбні відносини та спільне проживання. Дитина залишилася проживати разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні. Встановлено, що регулярної участі в утриманні дитини відповідач не бере. Відповідач офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, нерухомого майна у власності не має. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами СК України. У відповідності до ст.ст.110-112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб, який вже тривалий час є формальним, належить розірвати. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені у ст.182 СК України, враховує, що обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Тому з відповідача слід присудити аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно. Розглядаючи вимогу про визначення місця проживання дитини, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка не навела жодної обставини, що б свідчили про наявність спору про визначення місця проживання дитини між нею та батьком дитини. Таким чином позов у цій частині задоволенню не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, оцінивши у сукупності фактичні обставини, що мають значення для вирішення спору по суті та які підтверджені дослідженими під час судового розгляду доказами, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial