Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила скасувати рішення виконавчого комітету Нобельської сільської ради № 8 від 17 березня 2006 року «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями на імя [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] ЯЯЯ № 873013 на будинок № 13 по вул. Центральна в с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області на імя [PERSON], виданого виконавчим комітетом Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, припинити право спільної часткової власності на будинок № 13 на вул. Центральна, с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області за [PERSON], [PERSON], [PERSON], та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. На обгрунтування своїх вимог вказує про те, що 13 березня 2014 року померла її мати [PERSON] Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 13 на вул. Центральна, с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини їй стало відомо що цей будинок на підставі оспорюваного рішення виконкому передано у власність її покійному брату [PERSON], після смерті якого, це майно успадкували його дружина та діти. Вважає, що її протиправно позбавили права на спадкове майно, а тому звернулася до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] предявлений позов підтримали. Позивач [PERSON] додатково суду пояснила, що Її покійний брат [PERSON] у 2006 році був сільським головою Нобельської сільської ради і 17 березня 2006 року підписав рішення виконкому Нобельської сільської ради, яким оформив на себе право власності на житловий будинок їхньої матері [PERSON] З 2008 року її матір [PERSON] до дня смерті постійно проживала з нею в Республіці Білорусь. Якісне покращення житлового будинку вона робила для своєї матері, а її покійний брат [PERSON] лише проживав у цьому будинку та виконував роботу по господарству. Оскільки будинок після смерті у 1988 році її батька був записаний на матір, яка не давала ніякої згоди на переоформлення будинку для [PERSON], просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов не визнала, суду пояснила, що вона зі своєю сімєю у 1989 році вселилася в будинок свого свекра. З того часу там постійно проживають. Зробили ремонт, добудували веранду, встелили підлогу. Позивач знала, що спадкодавець [PERSON] говорила, що будинок залишиться тому, хто з нею буде проживати. Після смерті свого чоловіка [PERSON] втупили у спадкові права на спірний будинок. У задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] предявлений позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що він разом з батьками робили ремонт спірного будинку, провели воду, встелили підлогу. Про переоформлення будинку на його батька [PERSON] позивач знала. Просив у позові відмовити. В судовому засіданні староста с. Нобель [PERSON] суду пояснила, що в 1989 році [PERSON] разом з дружиною [PERSON] приїхали на постійне проживання в с. Нобель до його батьків. [PERSON] до 2006 року був сільським головою Нобельської сільради. Після смерті [PERSON] у 2013 році вона на підставі поданого [PERSON] технічного паспорта внесла відповідні записи до погосподарської книги про право власності на імя [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в судове засідання, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на таке. Судом встановлено, що на підставі виписки з погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 9, рішенням виконавчого комітету Нобельської сільської ради № 8 від 17 березня 2006 року оформлено право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 13 на вул. Центральній в с. Нобель на імя [PERSON] На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Нобельської сільської ради 12 червня 2006 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 873013 на імя [PERSON] (а.с.17). З оглянутих в ході судового розгляду погосподарських книг Нобельської сільської ради видно, що житловий будинок № 13 на вул. Центральна, с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області належить до суспільної групи колгоспний двір. З оглянутої в ході судового розгляду погосподарської книги за 2006 2010 роки видно, що на домогосподарство [PERSON] було відкрито особовий рахунок № 8, із загальною площею земельної ділянки 0,60 га (а.с.153). Згідно цієї погосподарської книги на домогосподарство [PERSON] також було відкрито особовий рахунок № 9, проте із загальною площею земельної ділянки 1,30 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.155). В судовому засіданні староста с. Нобель пояснила, що на [PERSON] було заведено окремий особовий рахунок № 9 виключно для можливості отримання новою сімєю земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що й було зроблено. Заведення такого особового рахунку не створювало для [PERSON] права власності на майно його матері [PERSON] В погосподарській книзі на 2011 2015 року [PERSON] записана як голова домогосподарства на вул. Центральна, 13 с. Нобель (а.с.147). 24 квітня 2013 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 25 квітня 2013 року (а.с.87). [PERSON] померла 14 березня 2014 року, тобто після смерті свого сина [PERSON]. Сторонами визнається, що за життя [PERSON] ні заповіту, ні будь-якого договору, який передбачає передачу права власності на імя свого сина [PERSON] не вчиняла. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду показали, що за життя [PERSON] говорила, що її будинок залишиться тому з дітей, хто буде з нею проживати. [PERSON] говорила, щоб її син [PERSON] переоформив на себе будинок, оскільки дочка в Білорусії і в Україну їхати не буде. Подружжя [PERSON] за час проживання зробили в будинку ремонт, істотно його покращили. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Подана [PERSON], як підстава посвідчення права власності, виписка з погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 9 (а.с.20) стосується земельної ділянки площею 1,30 га для ведення особистого селянського господарства і не могла бути підставою виникнення у нього права власності на спірний житловий будинок. В судовому засідання свідок [PERSON] суду показав, що з 1987 року по 2006 рік працював секретарем Нобельської сільської ради. Головою сільради упродовж чотирнадцяти років був [PERSON]. Він як секретар сільради вносив відомості у погосподарські книги. [PERSON] проживав в хаті своєї матері, що на вул. Центральній, 13 с. Нобель, та був вписаний у погосподарські книги як квартирант. Виписку з погосподарської книги (а.с.20) він не видавав. За життя [PERSON] говорила йому, що будинок залишиться [PERSON], оскільки вона їде до дочки в Білорусію. За час перебування його на посаді секретаря сільради [PERSON] заповіту не складала. Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] не набув права власності на спірний житловий будинок, а відтак позовні вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Нобельської сільської ради № 8від 17 березня 2006 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 873013 підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 13 на вул. Центральній в с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області, на даний час належить на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] у розмірі 1/4, [PERSON] у розмірі 1/4, та [PERSON] у розмірі 1/2 частки, як отриманий в порядку спадкування після смерті [PERSON] Оскільки [PERSON] не набув права власності на житловий будинок № 13 на вул. Центральній в с. Нобель, Зарічненського району, Рівненської області, відтак і спірний житловий будинок не набув статусу спадкового майна, а відтак позовна вимога про припинення права спільної часткової власності є такою, що підлягає до задоволення. Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на спірний житловий будинок, суд виходить з такого. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 13 березня 2014 року, та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є племінниками позивача [PERSON], дітьми її покійного брата [PERSON], та відповідно внуками [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живим на час відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] помер раніше своєї матері [PERSON], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] спадкують 1/2 частки спірного житлового будинку, яка належала б їхньому батькові [PERSON], якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], відтак позов у цій частині підлягає до задоволення частково, а саме в розмірі 1/2 частини спірного житлового будинку. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одним із загальних засад цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присудивши з відповідачів на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1-3).

Outcome: partial