Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів, та просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що їх спільна дитина проживає разом з нею, сплата аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 854,00 грн. на дитину щомісячно, яку отримує позивач є значно меншою сумою ніж необхідно для утримання дитини. Вважає, що встановлена судом тверда грошова сума на даний час є недостатньою для розвитку дитини й для задоволення її мінімальних потреб, спосіб стягнення аліментів став неефективним з настанням певних життєвих обставин, оскільки при стягненні аліментів суд виходив з розміру прожиткового мінімуму, який був достатнім у 2017 році. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, ніж у розмірі ухваленому рішенням суду. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до вимог ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 52-55). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с. 56). Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 07.06.2016 року справа №535/428/16-ц, шлюб, що зареєстрований 07.04.2014 року відділом РАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №19, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС РС Котелевського РУЮ у Полтавській області 07.04.2014 року (а.с. 13). Відповідно до рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 09.02.2017 року справа №535/37/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 854 грн. щомісячно, на утримання сина [PERSON] , починаючи з 16.01.2017 року й до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 08.12.2020 року за №5751, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13, яка відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір по справі.

Outcome: approved