Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації в розмірі 100 000 грн, що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.2-4), в подальшому зменшила розмір позовних вимог та доповнила вимоги (а.с.132-134), остаточно просила стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 85 580 грн, що становить 1/2 частину вартості автомобіля марки Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] на дату його продажу, стягнути з відповідача 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, 1 000 грн сплаченого судового збору та 615 грн за проведення автотоварознавчої експертизи. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.08.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюбні стосунки припинили з січня 2015 року. За період шлюбу набули спільно з відповідачем право на майно, а саме: автомобіль Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В порядку поділу майна просить розподілити спірний автомобіль, з урахуванням того, що відповідач продав його без її відома, коштами розпорядився на власний розсуд. Вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача, їй була завдана моральна шкоди. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними стражданнями пережитими у звязку з порушенням її прав та законних інтересів як дружини та співвласника майна, у звязку з позбавленням можливості користуватися всіма благами та перевагами спірного автомобіля. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10 000 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01.04.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено [PERSON]. У ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали, позивач зазначила, що з 21 січня 2015 року з відповідачем мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, з відповідачем не можуть дійти згоди щодо вартості майна придбаного в період шлюбу. Відповідач у судовому засіданні 01.04.2015 року позов не визнав, пояснив, що дійсно з 21 січня 2015 року з позивачем не проживать, спільне господарство не ведуть. Зазначив, що спірний транспортний засіб був придбаний в період шлюбу, однак за його власні кошти. 17 лютого 2015 року він продав транспортний засіб за 86 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що на даний час відповідач погоджується сплатити компенсацію в розмірі 43 000 грн, що становить 1/2 частину вартості проданого транспортного засобу. Щодо моральної шкоди просив відмовити у задоволенні позову в цій частині повністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 21.04.2015 року заперечувала проти позову. Зазначила, що придбала спірний автомобіль за 86 000 грн, після купівлі-продажу даного транспортного засобу здійснювався його ремонт та були сплачені кошти за ремонт. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ч. 1 ст. 51, п. 6 ч. 1 ст. 92). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2008 року (а.с.5). Як вбачається із копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.71). Відповідно копії паспорту позивач після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.73-75). Під час шлюбу сторін придбано автомобіль Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за відповідачем. У відповідності до п. 1, ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Однак, відповідно договору купівлі продажу №987149 від 17.02.2015 року, [PERSON] продав [PERSON] автомобіль Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] за ціною 86 000 грн, що вбачається з довідки-рахунку серії ВІА № 987149 (а.с.32, 76-77). 18.02.2015 року зазначений автомобіль було зареєстровано за [PERSON] (а.с.30-31). В силу вимог ч. 2 ст. 61 СК України вказаний автомобіль був об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки будь-яких доказів того, що це майно є особистою власністю [PERSON] у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позивачка має право на 1/2 частину вартості проданого автомобіля. Відповідно до норми ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуді проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як вбачається із договору купівлі продажу №987149 від 17.02.2015 року та довідки-рахунку серії ВІА № 987149 (а.с.76-77), спірний автомобіль був відчужений за ціною 86 000 грн. Відповідно висновку експерта №151 від 01.08.2015 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.100-119), ринкова вартість транспортного засобу - Nissan Primera, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 16.06.2015 року становить 156 561,68 грн; середня ринкова вартість зазначеного транспортного засобу станом на дату продажу 17.02.2015 року складає 171 160 грн. Беручи до уваги, що автомобіль відчужено під час перебування сторін у шлюбі, а правочину, за яким спірний автомобіль було відчужено, [PERSON] оспорено не було, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути 43 000 грн в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості проданого автомобіля - 86 000 грн, згідно договору купівлі-продажу ВІА №987149 (а.с.76). Тому, суд не приймає до уваги, як доказ - висновок експерта №151 від 01.08.2015 року судової автотоварознавчої експертизи, яким визначена саме середня ринкова вартість автомобіля Nissan Primera, 2002 року випуску - 171 160 грн станом на 17.02.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивачем не доведеними, оскільки нею не надано суду жодного належного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що судом не прийнято до уваги як доказ висновок експерта №151 від 01.08.2015 року судової автотоварознавчої експертизи, тому понесені позивачем витрати за проведення експертизи в розмірі 615 грн (а.с.131) не підлягають стягненню з відповідача. Позивачем заявлена вимога про стягнення 85 580 грн, судовий збір сплачено в розмірі 1000 грн (а.с.1), отже переплата становить 144,20 грн (1000-855,80). Пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 43 000 грн, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 430 грн (43 000х855,80/85580). Крім того, позивачем не сплачений судовий збір за вимоги про відшкодування моральної шкоди, розмір якого на момент подачі заяви становить 487,20 грн. А тому, враховуючи те, що у задоволенні позову в частині моральної шкоди відмовлено, переплату судового збору в сумі 144,20 грн, з позивача підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру 343 грн (487,20 144,20).

Outcome: partial