Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому вказує, що вона є власницею домоволодіння по [ADDRESS], у якому, на прохання своєї матері, зареєструвала свого брата [PERSON] з умовою, що останній по першій її вимозі зніметься з місця реєстрації. Натомість на її вимогу відповідач добровільно знятися з місця реєстрації відмовив. Посилаючись на те, що факт реєстрації відповідача перешкоджає користуванню, володінню та розпорядженню власністю, який більше як півроку не проживає за місцем реєстрації, і взагалі у домоволодінні ніколи не проживав, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування указаним жилим будинком та стягнути з нього понесені нею судові витрати. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Просила задовольнити її позовну заяву в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, але не стягувати судові витрати. При цьому, позивач указала, що відповідач жодного дня не проживав у її будинку, а проживав і проживає [ADDRESS]. Дозвіл зареєструватися у її будинку вона надала відповідачу у 2013 році, а до того часу він не проживав, не був прописаний у цьому будинку. Особистих речей відповідача у будинку ніколи не було. На її прохання добровільно знятися з місця реєстрації відповідач відмовився це зробити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, судові повістки про виклик відповідача повернені без вручення, які надсилались за місцем його реєстрації (а.с.21,22,29,30,33,34). Також мається розписка про вручення судової повістки матері відповідачеві про виклик останнього в судове засідання на 26.1.208 р. за місцем його фактичного проживання [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою та за місцем його фактичного проживання (за відомостями позивача), тому відповідно до ст.ст.128 ЦПК України, суд вважає судові повістки про виклик відповідача такими, що доставлені, а отже, відповідач повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 Розділу ІІ ЦПК України. Суд, заслухавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджено договором дарування жилого будинку від 30.04.2002 р.., який зареєстрований в «Охтирському МБТІ» 10.04.2002 р. (а.с.24,25). Відповідно до копії будинкової книги встановлено, що за адресою по [ADDRESS], крім позивача, починаючи з 02.02.2013 зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.8-10). Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалася на те, що будь-яких домовленостей про користування її будинком з відповідачем немає. Відповідач ніколи не проживав у належному їй будинку. Як вбачається з довідки голови вуличного комітету від 27.10.2017 - [PERSON] за місцем реєстрації по [ADDRESS], ніколи не проживав (а.с.11). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 2002 року він проживає навпроти позивача і жодного разу не бачив [PERSON] за цією адресою, якого він знає у обличчя. Свідкові відомо, що фактично проживає [PERSON] [INFO] із матір'ю. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач проживає у будинку по [ADDRESS] разом із донькою. Цей будинок купила позивачу її бабуся. [PERSON] у даному будинку зареєстрований, але ніколи у ньому не проживав. Свідок [PERSON] також підтвердила, що [PERSON] ніколи не проживав у належному позивачу будинку, ні разу там з'являвся. Правовідносини, що виникли між сторонами не є житловими, так як відповідач не проживав за місцем реєстрації позивача, не був членом її сім'ї на час здійснення реєстрації у будинку позивача, хоча є братом (родичем) позивача. За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивача має бути захищене судом, однак при цьому суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідач, якого позивач зареєструвала у власному будинку, не проживав у ньому, тобто не реалізував своє право на користування жилим приміщенням, а отже не набув прав та обов'язків, як член сім'ї позивача. Однак, дійсно, позивачем доведено, що її право на користування власним нерухомим майно на свій розсуд, а саме жилим будинком, порушується відповідачем, який є зареєстрований у будинку позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги. Крім того. відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в жилому будинку №38 по вул.Пушкіна у м.Тростянець Сумської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved