Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне майно, в тому числі на Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя він склав заповіт, за яким житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами та присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] заповів позивачу. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності їх представника. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи, встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (аркуш справи 14). За життя [PERSON] 19 листопада 2018 року склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, присадибну земельну ділянку площею 0,52 га, що знаходиться в [ADDRESS] заповів своїй дочці- позивачу [PERSON] . Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області та зареєстрований в реєстрі за № 43. (а.с.13). З довідки Мизівської сільської ради від 26 грудня 2017 року №650 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі за №1 значиться Ѕ житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.12). Спадщину на дану частку житлового будинку прийняв [PERSON] , що було встановлено під час розгляду справи № 168/672/14. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2014 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті дядька [PERSON] (а.с.8-10). Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.15,16). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа, яка є чинною (а.с.34). Інших спадкоємців чи осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщину судом не здобуто. Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 26 грудня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] в зв`язку з незареєстрованим правом власності на житловий будинок та відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене нерухоме майно (а.с.20). Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, зокрема на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки Мизівської сільської ради від 11 січня 2019 року №27 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі за №2 значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, спорудами за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . (а.с.15). Позивачем виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] (а.с.21-25). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved