Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 грудня 2006 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . З 30 січня 2018 року в цьому житловому будинку зареєстрована відповідач, яка є цивільною дружиною її (позивача) сина. Починаючи з червня 2018 року і до теперішнього часу відповідач без поважних причин не проживає у належному їй (позивачу) житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере та особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача у належному їй (позивачу) житловому будинку створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. [PERSON] просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності сторін за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6). З копії домової книги (а.с. 7) вбачається, що з 30 січня 2018 року у зазначеному житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача - [PERSON] . У судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що починаючи з червня 2018 року і до цього часу [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибула на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку [ADDRESS] більше шести місяців, а тому втратила право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved