Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту з її майна, що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер ВП 46329107, винесеної 03.02.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції, номери запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 8708908 та 8708840. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.02.2021 року, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.02.2015 року, серія та номер ВП 46329107, накладено арешт на все її нерухоме майно. Згідно інформації наданої Тетіївським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в ході проведення перевірки даних АСВП (автоматизованої системи виконавчих проваджень), виконавче провадження № 46329107 щодо виконання виконавчого листа № 6/755/844 від 25.11.2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 7607,49 грн., закінчено 28.08.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) Закону України «Про виконавче провадження» та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту з майна, позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.04.2021 року залучено до участі у справі співвідповідача Акціонерне товариство «Дельта Банк». Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01.06.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевченко Т. Ю. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представникаТетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Представник відповідача акціонерного товариства «Дельта Банк» у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, її представника, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 46329107 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.02.2015 року, накладено арешт на все майно, що перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.02.2021 року за № 242711141 (а.с. 8-10). Згідно відповіді, наданої 29.12.2020 року № 21850 Тетіївським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), при перевірці даних АСВП (автоматизованої системи виконавчих проваджень) було встановлено, що постановою державного виконавця від 03.02.2015 року було накладено арешт на майно [PERSON] з метою забезпечення виконання виконавчого провадження № 46329107 щодо виконання виконавчого листа № 6/755/844 від 25.11.2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 7607,49 грн. 28.08.2015 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна) Закону України «Про виконавче провадження» та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. (а.с.11-12). Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України та положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ст. 321 Цивільного кодексу України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п?ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року чинній на дату вчинення державним виконавцем виконавчих дій) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 в редакції, чинній на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Наведений висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Судуу складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17. З огляду на викладене, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Більш того, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача, або ж наявності стосовно неї виконавчого провадження, у якому вона є боржником. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна.

Outcome: approved