Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Посилається на те, що [PERSON] у 1963 році в [ADDRESS] побудував житловий будинок та звів інші господарські споруди. Незважаючи на те, що житловий будинок з часу його забудови зареєстрований у Хряцьківській сільській раді Герцаївського району Чернівецької області за [PERSON], свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно ним отримано не було. З 1990 року позивач із [PERSON] стали проживати разом як чоловік та дружина, проте офіційно шлюб не зареєстрували. 03 квітня 2003 року [PERSON] заповів позивачу половину зазначеного будинку, а [INFO] року заповідач помер. Окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON], який спадщину не прийняв. Оскільки проживала з померлим однією сім'єю з 1990 року по день його смерті та маючи заповіт на свою користь, позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, а також не підтвердження факту проживання однією сім'єю з померлим не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, та прийняття нею спадщини. Враховуючи що позивач є єдиний спадкоємець померлого за заповітом та за законом четвертої черги, просить суд встановити факт прийняття нею спадщини шляхом постійного проживання з спадкодавцем на момент смерті останнього; встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 15 серпня 1990 року по день смерті останнього - [INFO] року та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування як за спадкоємцем за заповітом та на ? частину - як за спадкоємцем за законом четвертої черги. Представник позивача Попович С.Т. позовні вимоги підтримав та суду дав пояснення, аналогічні обставинам викладених в позовній заяві. Хряцьківська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, так як проти задоволення позову не заперечують. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляд справу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по [ADDRESS] розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Згідно даних погосподарської книги Хпяцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1963 року (а.с. 67 зворот). Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відтак, зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1963 року у [PERSON] виникало право власності. 03.04.2003 року [PERSON] склав заповіт на користь позивача, яким заповів останній половину цього домоволодіння, що підтверджується копією цього заповіту. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.67) та після його смерті відкрилась спадщина, в т.ч. і на житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки виконкому Хряцьківської сільської ради від 03.02.2015 року за № 274 [PERSON], тобто позивач проживала разом з [PERSON] по день смерті останнього - [INFO] року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що як сусіди можуть підтвердити, що позивач дійсно проживала разом з [PERSON] з 90 років по день його смерті у спірному господарстві, де позивач продовжує проживати і зараз. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial