Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресоюс.Іванків Чортківського району Тернопільської області, протягом шести місяців наближатися на відстань 500 метрів до місця її проживання (перебування). В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбу, який 29.04.2020 між ним розірвано, та від якого у них народилось двоє дітей. Після розірвання шлюбу у них склалися неприязні стосунки, останній часто приходить до її помешкання у стані алкогольного сп`яніння, зокрема й у нічний час, погрожує фізичною розправою, вчиняє щодо неї домашнє насильство. Зважаючи на те, що [PERSON] часто без попередження приходить до її помешкання, зокрема, під приводом спілкування з дітьми, 18.01.2021 розпорядженням голови Борщівської РДА №7/04-06, визначено порядок участі останнього у вихованні їхніх дітей. [PERSON] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення щодо неї домашнього насильства, а саме 21.01.2021 та 04.10.2021. Вона є особою з інвалідністю 3 групи, зважаючи на протиправну поведінку [PERSON] вона відчувала та відчуває страх за себе та малолітніх дітей, у зв`язку з чим погіршився її стан здоров`я. Вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення її колишнім чоловіком щодо неї домашнього насильства, а відповідно, вона як жертва домашнього насильства потребує захисту з боку держави. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених у ній та просить таку задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в залі судового засідання погодився на встановлення обмежувального припису і заборонити йому наближатися до [PERSON] на 1 рік. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілого від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Борщівського районного суду від 29.04.2020 розірвано. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 20.10.2016), дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 13.11.2018). Згідно розпорядження голови РДА від 18.01.2021 №7/04-06 «Про визначення порядку участі у вихованні дітей батька [PERSON] », визначено наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та спілкування з ними: в присутності матері та за її місцем проживання або поза межами приватного господарства батька та матері, але в межах Тернопільської області, в першу і третю суботу та неділю кожного місяця, в святкові дні року, дні народження батька та дітей з 9.00 до 13.00 або з 15.00 до 19.00. Батьку узгоджувати час побачень. Матері не чинити перешкоди у спілкування батька з дітьми. Заявнику [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААБ №479843. Така знаходиться під наглядом сімейного лікаря, неодноразово зверталася за медичною допомогою з приводу підвищення артеріального тиску, головного болю, неспокій, дратівливість, поганий сон (довідка №81 від 15.03.2021, видана лікарем «Скала-Подільське територіальне медичне об`єднання»). Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , зокрема - це погрози різного характеру, у тому числі фізичною розправою. З приводу конфліктів [PERSON] неодноразово звертався із заявами до відділення поліції №1 (м. Борщів) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області. Так, згідно довідки виданої заступником начальника ВП №1 (м.Борщів) №2086/102/02 від 16.03.21, в період з 2015 року по 16.03.2021 [PERSON] зверталася у ВП №1 (м.Борщів) 5 разів, а саме 21.08.2015, щодо вчинення відносно неї ДТП чоловіком [PERSON] ; 02.07.2020 щодо несплати аліментів колишнім чоловіком [PERSON] ; 21.07.2020 щодо погрози відносно неї фізичною розправою, колишнім чоловіком [PERSON] ; 20.09.2020 щодо конфлікту між нею та колишнім чоловіком [PERSON] ; 02.01.2021 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства колишнім чоловіком [PERSON] та відносно якого було складено адмінпротокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановами Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2021 року та від 04 жовтня 2021 року визнано [PERSON] винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме, у тому, що він: -02 січня 2021 року біля 20.27 год. в [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, що полягли у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки, та погроз фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. - 27 вересня 2021 року о 03.00 год. в [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, що полягли у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства». При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання (перебування) заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19. За наведених вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняє щодо своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, і повторюваність його в подальшому є досить високою з точки оцінки ризиків, визначених Законом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані учасниками справи докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved