Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі ј частини від усіх його видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не довше досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 січня 2004 року з [PERSON] вони розірвали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчатися на третьому курсі денної форми навчання Васильківського коледжу Національного авіаційного університету І рівня акредитації за спеціальністю «Телекомунікації та радіотехніка», де навчається на контрактній основі. Та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно-отримувати заробіток. Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання (а.с. 28). В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 50). [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності та відзив на позовну заяву в якій вимоги позову визнають частково, а саме визнав позовні вимоги по сплаті аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки з нього ще стягуються аліменти на утримання дочки (а.с. 47-49). Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, якій відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 15 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, 15 січня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). На підставі Постанови судді Васильківського районного суду Київської області від 03 листопада 2003 року з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття у розмірі ј частини (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 31 січня 2020 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає її син [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки Васильківського коледжу Національного авіаційного університету за вих. №886 від 06 лютого 2020 року, [PERSON] у 2017 році вступив до Васильківського коледжу Національного авіаційного університету І рівня акредитації денного відділення, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2021 року (а.с.23). Як вбачається із рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Також змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на уотримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (а.с.49). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати Зі змісту ст. 182, ч. 1, 2 ст. 199, ст. 200 СК України вбачається, що міра (розмір) участі батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття та утриманням повнолітнього у зв`язку з продовженням навчання, - є рівною, оскільки не лише батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та повнолітнього, який навчається, але такий обов`язок покладається й на матір, можливість нею надавати утримання, при цьому необхідно враховувати: чи є реальна потреба повнолітнього, який навчається, у матеріальній допомозі на навчання; чи є можливість надання одному з батьків (зокрема, батькові) матеріальної допомоги повнолітньому, який навчається; чи є обставини, зазначені у ст. 182 СК України, які впливають на можливість надання допомоги повнолітньому, який навчається, а саме, наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України). Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ за № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, працює, крім того не надав до суду належні та допустимі докази в підтвердження свого тяжкого матеріального становища, щодо не можливості сплачувати аліменти на утримання сина, якій продовжує навчання та щодо будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина, та не надав доказів, які б спростовували доводи позивача. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то суд, із врахуванням вимог ст. 182 СК України, оскільки відповідач ще має на утриманні дочку, яка також потребує утримання, а також враховуючи, що відповідач згоден надавати допомогу, приходить висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30 червня 2021 року, але не більше як досягнення ним 23 років. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 12.02.2020 року. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial