Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», Державного підприємства «Житлоінбуд» про стягнення солідарно грошових коштів, а саме 11805, 52 грн. індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання, 22538, 85 грн. як 3 % штрафної санкції згідно цивільного законодавства України, 1000 грн. моральної шкоди, судових витрат по справі. 19.07.2012 р. Святошинський районний суд м. Києва ухвалою по справі №2/2608/4396/12 за її позовому до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», Державного підприємства «Житлоінбуд» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів затвердив мирову угоду, але відповідачі укладену мирову угоду належним чином не виконували. 28.01.2013 р. Святошинський районний суд м. Києва виніс ухвалу по вказаній справі про виправлення описки в резолютивній частині ухвали Святошинського райсуду м. Києва від 19.07.2012 р. У зв'язку з невиконанням відповідачами мирової угоди вона вимушена була звернутись до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві щодо примусового виконання ухвал Святошинського райсуду м. Києва і 4.02.2013 р. головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з відповідачів по справі на її користь грошових коштів, обумовлених мировою угодою. Відповідно до винесених ухвал Святошинським райсудом м. Києва постановлено, що сторони підтверджують, що вразі порушення строків ТОВ «Форум-Інвест» та ДП «Житлоінбуд» по виконанню мирової угоди вони відшкодовують [PERSON] кошти згідно ст. 625 ЦК України та зобов'язані на вимогу [PERSON] сплатити на її користь 3 % річних та індекс інфляції за весь час прострочення виконання даної мирової угоди, виходячи з суми грошового відшкодування на момент укладання мирової угоди. Оплата здійснюється в безготівковій формі згідно реквізитів, наданих [PERSON] Станом на 26.12.2013 р. відповідачами було погашено грошове відшкодування по мировим угодам, але не погашено компенсацію за несвоєчасне здійснення платежів. Загальна сума заборгованості за несвоєчасну сплату по мировій угоді станом на 26.12.2013 р. становить 34344, 37 грн. Відповідачі неодноразово ігнорували особисті її звернення, незважаючи на її тяжке матеріальне становище, чим їй заподіяно моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримала. Відповідачі про час, місце слухання справи повідомлялися належним чином, повторно в судове засідання їх представники не з'явилися, тому суд, враховуючи думку представника позивача, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі представників відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у травні 2012 р. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Форум-Інвест» та ДП «Жтилоінбуд» про розірвання договору та стягнення грошових коштів. 19.07.2012 р. Святошинський районний суд м. Києва ухвалою по справі (пр. №2/2608/4396/12, ун. №2608/7550/12) затвердив мирову угоду між сторонами по справі, де, зокрема, зазначалось у п. 8, що сторони підтверджують, що в разі порушення строків відповідачами ТОВ «Форум-Інвест» та ДП «Жтилоінбуд» по виконанню мирової угоди відповідачі відшкодовують позивачці [PERSON] кошти згідно ст. 625 ЦК України та зобов'язані на вимогу [PERSON] сплатити на її користь 3 % річних та індекс інфляції за весь час прострочення виконання даної мирової угоди, виходячи з суми грошового відшкодування на момент укладання мирової угоди. Оплата здійснюється в безготівковій формі згідно реквізитів, наданих [PERSON] Ухвала про затвердження мирової угоди не оскаржувалась і набрала законної сили 20.12.2012 р. 28.01.2013 р. Святошинський районний суд м. Києва виніс ухвалу по вказаній справі про виправлення описки в резолютивній частині ухвали Святошинського райсуду м. Києва від 19.07.2012 р., що стосується зазначення реквізитів сторін (а.с.7-13). Як зазначено в позові та підтверджено в судовому засіданні представником позивача, у листопаді 2013 р. відповідачами було погашено грошове відшкодування по мировим угодам, але не погашено компенсацію за несвоєчасне здійснення платежів. Згідно ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не вважає такими, що ґрунтуються на законі, вимоги позивача про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за порушення строків по виконанню мирової угоди, затвердженої судом, в судовому порядку, бо діючим законодавством таке стягнення не передбачено. Ухвала суду про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі є процесуальним судовим рішенням, вступила в закону силу, вона є діючою і обов'язкова для сторін для виконання. Не можна в позовному порядку, як того хоче позивач, стягувати індекс інфляції та 3 % річних по мировій угоді, затвердженій судом між сторонами по справі, оскільки ніякий матеріальний чи процесуальний закон України цього не передбачає в даному випадку і саме в позовному порядку. Правове обґрунтування позовних вимог позивача у вигляді ст. 625 ЦК України не може прийматись судом до уваги, бо наслідки затвердження мирової угоди ухвалою суду, з закриттям провадження у цивільній справі не врегульовуються нормами Цивільного кодексу України. Ухвала суду є процесуальним судовим документом, яка згідно розділу V1 Цивільного процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» може виконуватись нарівні з іншими судовими рішеннями. В разі наявності труднощів для її виконання сторона вправі звернутися до суду з заявою в порядку ст. 373 ЦПК України про встановлення способу чи порядку виконання судового рішення. Стягувач зверталася до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві з приводу примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі й постановою головного державного виконавця від 4.02.2013 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання мирової угоди. Як вбачається з пояснень представника позивача в судовому засіданні, копії наданого платіжного доручення №16511 від 25.11.2013 р., копій наданих виписок з особового рахунку, визначена грошова сума умовами мирової угоди в 1110415, 84 грн. була виплачена відповідачами по справі на користь позивача остаточно в листопаді 2013 р. (а.с.25-29). Не можна по одним і тим же сумам-стягнення інфляції за весь час прострочення виконання мирової угоди та 3 % річних, що вже були зафіксовані в тексті затвердженої мирової угоди, виносити нове судове рішення. Тобто, всі питання по виконанню ухвали суду можна вирішити у ході виконавчого провадження. Представник позивача пояснила в судовому засіданні, що [PERSON] не звертала до виконання ухвалу суду про затвердження мирової угоди, що стосується стягнення 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення виконання даної мирової угоди, не зверталася вона до суду з заявою і про зміну способу і порядку виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, що суд вважає є правом [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не зверталась до суду з заявою і про роз'яснення ухвали суду на предмет її примусового виконання. Суд не вправі підміняти рішенням суду про задоволення позовних вимог [PERSON] по даній цивільній справі інші судові процесуальні документи, які підлягають виконанню в іншому порядку виконання судових рішень. Договірні відносини сторін по справі після винесення ухвали суду про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі перемістились із сфери цивільних зобов'язань у сферу виконання судових рішень, мирова угода є одним із способів вирішення спору сторін про право цивільне. Як передбачено п.3 ст. 205 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Вимоги представника позивача не співвідносяться з способом захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст.ст.15, 16 ЦК України, коли вже виносився судовий процесуальний документ у вигляді ухвали суду по іншій цивільній справі. Не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. в порядку ст. 1167 ЦК України, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, докази її заподіяння відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України відсутні в матеріалах справи, та при ситуації, що не задовольняються позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вищевказане, також не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі згідно ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed