Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.02.2015 р. укладеного між нею та [PERSON] вона придбала у приватну власність житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м. Нікополь, вул. Станіславського, 47. Відповідно до п. 4.6 зазначеного договору продавець зобовязався до 17.02.2015 р. зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, які зареєстровані в будинку. Однак в порушення умов договору відповідачі по справі до цього часу з обліку не зняті. На її прохання до колишнього власника будинку про виконання умов договору [PERSON] відповідає відмовою в звязку з тим, що їй невідоме місце знаходження чи проживання [PERSON] та [PERSON] В звязку з зазначеними обставинами вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягала. Відповідачі до судового засідання не зявилися, повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи надіслав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] за адресою м. Нікополь, вул. Станіславського, 47 не бачили понад рік. Їм відомо, що будинок було продано, де зараз проживають відповідачі їм не відомо. Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом будинок 47 по вул. Станіславського в м. Нікополі належить [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.02.2015 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-6) Відповідно до п. 4.6 договору купівлі-продажу від 12.02.2015 р. сторонами за цим договором укладено домовленість про те, що продавець будинку зобовязується до 17.02.2015 р. зняти з реєстраційного обліку відчужуваного майна всіх осіб, які зареєстровані. (а.с. 5) Відповідно до довідки № 13 від 22.02.2015 р. виданої головою квартального комітету в буд. 47 по вул. Станіславського в м. Нікополі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом підлягають задоволенню за рішенням суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю, саме буд. 47 по вул. Станіславського в м. Нікополі, шляхом зняття з реєстрації відповідачів та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття з реєстрації є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial