Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Суворовського відділу ДВС ОМУЮ про зняття арешту з нерухомого майна та виключення його з Єдиного реєстру заборон відчуження, а саме з 1/3 частини квартири [ADDRESS], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №2633, посилаючись на те, що арешт на квартиру було накладено Четвертою одеською держнотконторою на підставі постанови державного виконавця Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ АА№034090 від 16.04.2004р.. Так як виконавче провадження закрито та документи знищено в 2006 р. у звязку з закінченням строку зберігання, встановити на якій підставі завершено виконавче провадження щодо померлого [PERSON] не можливо. Наявність арешту квартири перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вона змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом за захистом своїх прав. Сторони, повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця другого ВДВС Суворовського РУЮ від 16.04.2004 АА №034090 р. (реєстраційний номер обтяження 2633) було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на 1/3 частину квартири, що належить [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS] в м.Одесі (а.с.12). Відповідно до листа начальника Суворовського відділу ДВС ОМУЮ від 24.02.2016 р. №5734, в 2003 р. у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Вище вказане виконавче провадження, в рамках якого винесена постанова про накладення арешту, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в 2006 р. знищено, оскільки термін зберігання становить 3 роки. А отже, встановити, на якій підставі завершено виконавче провадження, неможливо. На теперішній час виконавчі провадження стосовно [PERSON] відсутні у відділі. Згідно з вимогами ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з вимогами ч.5 ст.60 Закону у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України, ст.41 Конституції України). 08 грудня 2011 р. помер [PERSON], про що Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Книзі реєстрації смертей 09 грудня 2011 р. зроблено відповідний актовий запис №140 (а.с.10). 17 липня 2015 р. померла [PERSON], про що 18 липня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №7573 (а.с.9). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 14.01.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті сина [PERSON], який є братом позивачки, що підтверджується матеріалами справи (а.с.15,14,30,31) На підставі викладеного, оцінивши усі представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про зняття арешту з 1/3 частини квартири [ADDRESS], накладеного постановою другого Суворовського ВДВС\~РУЮ, є законними, оскільки вона як спадкоємець першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України, має право вимагати скасування арешту, який перешкоджає оформленню спадкових прав.

Outcome: approved