Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми завдатку у подвійному розмірі в сумі 49584грн. 32коп. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтвердив, дав пояснення, що 5 серпня 2015 року позивачка уклала із відповідачкою усний договір про купівлю садового будинку [ADDRESS] за 1500 доларів США та сплатила завдаток 1000 доларів США, про що склали розписку від 5 серпня 2015 року, домовившись, що відповідачка виготовить документи на будинок. Але в листопаді 2015 року відповідачка відмовилась продавати будинок та повідомила, що грошей в неї немає. Позивачка просить стягнути завдаток у подвійному розмірі - 2000 доларів США, що складає за курсом НБУ 49584грн. 32коп. та судові витрати. Відповідачка у судове засідання викликалася належним чином, але не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. Згідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 5 серпня 2015 року у якості завдатку за придбання садового будинку [ADDRESS] позивачка передала відповідачці 1000 доларів США. Але вказана розписка не може бути визнана договором завдатку, тому що не дотримана форма, встановлена ст.657 ЦК України для такого договору - нотаріальна, так як угода пов'язана із нерухомістю, а тому наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого завдатком, передбачені ст.571 ЦК України, не можуть застосовуватися. Тому вказана грошова сума є попередньою частковою оплатою, тобто авансом, відповідно до ч.2 ст.570 та ст.693 ЦК України у разі не укладання угоди ця оплата підлягає поверненню. У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи - 26 липня 2016 року - курс долару США до української гривні становить 2478,7745грн. до 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості становить 24787грн. 75коп. (1000 х 2478,7745/100). Тому саме у цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню саме у вище зазначеному розмірі, у задоволенні вимог в інший частині слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України та відносить до них суму сплаченого судового збору - 551грн. 20коп. та сплаченої комісії банку - 7грн., а разом на суму 558грн. 21коп.

Outcome: partial