Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є її колишнім чоловіком, з яким шлюб розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08.09.2017 року. Посилається на те, що проживання відповідача у вказаному будинку порушує її права, як власника, в тому числі перешкоджає повноцінно користуватися своєю власністю. В тому числі вказувала на те, що відповідач не несе витрат по утриманню будинку, систематично порушує правила співжиття. При цьому посилалася на те, що відповідач має у власності житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач вселився до житлового будинку в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув права користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом, а тому на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, просила суд усунути перешкоди у користуванні її житловим будинком, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселити його із займаного ним приміщення. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивачки є безпідставними. При цьому посилався на те, що він вселився у спірний будинок в 1995 році на законних підставах, так як зареєстрував шлюб із позивачкою і з того часу там проживає. Вказував на те, що має право на проживання у сказаному будинку, як член сім`ї власника житлового будинку, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житлом немає. При цьому посилався на те, що виселення його із житла є втручанням у його право на житло. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошеним карантином в державі. Разом з тим, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності відповідача та його представника, оскільки, справа перебуває в провадженні суду з грудня 2019 року, за час розгляду справи неодноразово слухання у справі відкладалося за клопотанням відповідача та його представника. По справі проводилося підготовче провадження, відповідач надав відзив на позовну заяву, тобто, судом надано можливість відповідачу скористатися його процесуальними правами, а подальше відкладення розгляду справи буде порушувати право позивача на справедливий суд в продовж розумного строку в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКА/ 034501 від 14.11.2007 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно№ 189386958 від 19.11.2019 року. Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] також має у власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 189390112 від 19.11.2019 року. Підстава виникнення права власності договір дарування ВМВ/092022 від 16.02.2009 року. Встановлено, що відповідач вселився у спірне майно у 1995 році, після реєстрації шлюбу із позивачкою. Також встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно довідки Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 18.11.2019 року № 2590 в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Згідно з частиною першою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Встановлено, що відповідач вселивсь у спірне майно в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом в становлено, що відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Суд вважає, що посилання відповідача про недоведеність обставин, з якими законодавець пов`язує припинення права користування спірним житлом на підставі статей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України безпідставними, так як ці норми на спірні правовідносини не поширюються. Безпідставним є також посилання відповідача на те, що позовні вимоги по факту є втручанням у його право на житло у розумінні положень ст. 8 Конвенції, оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідач має у власності житловий будинок з господарськими будівлями, а тому не буде покладати надмірний тягар на відповідача. Отже, враховуючи те, що відповідач будучи членом сім`ї позивача набув сервітутного права користування цим житлом за фактом набуття статусу члена його сім`ї, після припинення шлюбу не є членом сім`ї позивача, при цьому судом враховано те, що останній має власне житло, тому суд приходить до висновку, що право відповідача на користування спірною квартирою підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved