Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус ДМНО [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.12.2002року укладеного між Україно-Кіпрським товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірми Байп Ко. «ЛТД» та нею, позивач придбала квартиру [ADDRESS], договір було зареєстровано КП ДМБТІ 21.02.2003року. На початку 2017року позивач мала намір продати квартиру [ADDRESS], але при звернені до нотаріуса зясувалось, що квартира вибула з її власності. Відповідно до Свідоцтва від 19.11.2014року виданого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] власником спірної квартири став відповідач [PERSON] Підставою переходу права власності на спірну квартиру став [PERSON] про проведення електронних торгів, затверджений 05.11.2014року начальником Жовтневого ВДВС ДМУЮ [PERSON] Спірна квартира вибула із володіння [PERSON] не з її волі, тому просить суд визнати такий правочин недійсним та повернути спірну квартиру у її власність. Представник позивача до суду зявилася, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без його присутності та винести рішення згідно з чинним законодавством. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224, 225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №11, що знаходиться в м.Дніпро, вул. Виконкомівська, буд.№13, на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4653, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2003 року. 19.11.2014 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] видано Свідоцтво, відповідно до якого власником спірної квартири став відповідач [PERSON] на підставі [PERSON] про проведення електронних торгів, затвердженого 05.11.2014 року начальником Жовтневого ВДВС ДМУЮ [PERSON] Відповідно до положень «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», який діяв на час проведення торгів, [PERSON] про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Однак при цьому, згідно повідомлення Соборного (Жовтневого) ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, за вих.№298/16 від 31.01.2017року, виконавчих проваджень щодо [PERSON] на виконанні у виконавчій службі не перебувало, жодних торгів щодо реалізації квартири [ADDRESS] не проводилось та акту про проведення торгів не видавалося. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Таким чином судом встановлено, що Свідоцтво, видане приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], від 19.11.2014 року за реєстровим №1442, про належність відповідачу [PERSON] спірної квартири [ADDRESS], було видане на підставі неіснуючого [PERSON] про затвердження електронних торгів, а самі торги не проводились. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 цієї статті на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 07.02.2014року спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами\~статей 387,\~388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Абзацом 5 ч.10 цієї Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також, матеріалами справи підтверджується, що позивачка 08.11.2002 року уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила своє прізвище «Васютіна» на «Мессер». Вказаний шлюб було розірвано 23.11.2005 рішенням Швецарського Суду району Зее м.Муртен. В подальшому 20.11.2006року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. Таким чином суд вважає, що позивачкою [PERSON] доведено своє право власності на спірну квартиру [ADDRESS], яка знаходиться у володінні відповідача [PERSON], а факт незаконного володіння відповідачем цим майном знайшло своє підтвердження. З урахуванням викладеного, доказів наданих сторонами, суд за власним переконанням, доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивач судовий збір в розмірі 4280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved