Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 60,0 кв.м. з господарськими будівлями, в які входить сарай площею 35,2 кв.м., літня кухня площею 21,8 кв.м., сарай площею 14,3 кв.м., що знаходиться в с. Велика Плавуча по вул.Центральна 41, Козівського району Тернопільської області, після смерті батьків [PERSON], який помер 30.08.2005 року та [PERSON], яка померла 07.05.2014 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] 30.08.2005 року батько помер. Батькам належало по ? частці житлового будинку (колгоспного двору) в с.В.Плавуча по вул.Центральна 41. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому на час смерті майно позивачу. [PERSON] померла 07.05.2014 року. Після смерті батьків [PERSON] займалась їх похованням та вступила в управління спадковим майном. Державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадкового майна, а тому їй необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с.В.Плавуча по вул.Центральна 41 після смерті батьків. На даний час, позивач бажає оформити право власності на житловий будинок після смерті батьків, тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку в с. Велика Плавуча по вул.Центральна 41, Козівського району Тернопільської області. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів (а.с.37). Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду лист, відповідно до якого не заперечує щодо позовних вимог [PERSON], просить їх задовольнити справу розглядати без його участі (а.с.36). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно довідки Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №390 від 08.08.2016 року, житловий будинок в с.Велика Плавуча по вул.Центральна 41 належить голові колгоспного двору [PERSON] та члену [PERSON], про що свідчить запис в по господарській книзі №01, особовий рахунок №41 станом на 15.04.1991\~р. (а.с.17). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору. 30.08.2005 року помер [PERSON] та 07.05.2014 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії 1-ИД\~№011501 від 01.09.2005 р. та серії І-ИД\~№171219 від 08.05.2014 р. (а.с.9-10). За життя [PERSON] розпорядився своїм майном та склав заповіт про те, що на випадок його смерті заповідає все належне йому майно [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений 02.03.2000 року секретарем Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.12). [PERSON] прийняла спадщину після смерті батьків у належному порядку та у строк, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37752958 від 01.07.2014 року та довідками Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.13,18-20). Після смерті членів колишнього колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в с.Велика Плавуча по вул.Центральна 41, Козівського району та належала спадкодавцям на підставі довідки Великоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №390 від 08.08.2016 року (а.с.15). У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] та [PERSON] є їх дочка [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті батьків. 25.04.2017 року приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями в с.Велика Плавуча по вул.Центральна 41 (а.с.15). Враховуючи, що позивач прийняла спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує її право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Центральна 41 в с. Велика Плавуча Козівського району. За встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Outcome: approved