Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» в якому просить визнати незаконним наказ головного лікаря КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» № 66 від 03.02.2015 року «Про переміщення реєстратора медичного [PERSON]» та поновити її на попередню посаду реєстратора медичного діагностично-консультативної поліклініки. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що переміщення на іншу роботу було незаконним, оскільки здійснене без її на те згоди. Позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 1997 року вона працює у КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» на посаді медичного реєстратора діагностично-консультативної поліклініки. За штатним розкладом всього у поліклініці передбачено три штатні одиниці реєстраторів, які займала вона та двоє інших працівників. Останні займаються веденням картотеки, видачою талонів на прийом до лікарів та видачою медичних карток. До її посадових обов'язків входить прийом різноманітних платежів та робота на касовому апараті, здача отриманих коштів до бухгалтерії, здача звітності. З нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Зазначила, що з 2014 року адміністрація порушує її трудові права, що вона особисто пов'язує із її скаргами щодо керівництва на адресу голови Цюрупинської районної державної адміністрації. Так, 03.12.2014 року її ознайомили з наказом № 267 від 03.12.2014 року про її переміщення на 0,5 ставки до жіночої консультації з 04.12.2014 року по 04.01.2015 року. З 04.12.2014 року вона не вийшла на роботу до жіночої консультації, оскільки не було вирішено питання про відповідальну за роботу на касовому апараті особу. Коли наказом головного лікаря про покладення відповідних обов'язків на іншого реєстратора визначено відповідальну особу, вона вийшла на роботу до жіночої консультації згідно графіку. Це було вже з 10.12.2014 року. За несвоєчасний вихід на роботу отримала догану. Також пояснила, що функціональні обов'язки медичного реєстратора поліклініки не відрізняються від таких обов'язків у жіночій консультації, але у жіночій консультації фактично більше навантаження. Оплата її праці не змінилася. 08.12.2014 року її ознайомили з наказом № 268 від 05.12.2014 року про зміни в штатному розписі та скорочення 0,5 ставки реєстратора медичного у поліклініці, з яким вона не погодилася, оскільки працювала на повну ставку, та не бажала її ділити. 29.01.2015 року її ознайомили з наказом № 60 від 28.01.2015 року про скорочення 0,5 ставки реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки, яку вона займає. 03.02.2015 року її також ознайомили з наказом № 66 від 03.02.2015 року про переміщення з 05.02.2015 року на 1,0 ставку реєстратора медичного жіночої консультації. На цій посаді вона працює до останнього часу. З актом проведення хронометражу робочого часу від 12.12.2014 року позивач не погоджується, оскільки їй перед початком проведення хронометражу не надали наказу про створення комісії. Позивач зазначає, що внаслідок дій відповідача було змінено істотні умови праці та мало місце її переведення на іншу роботу без її згоди, що не відповідає вимогам закону. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення на позов. Крім того, представник відповідача пояснив, що у зв'язку з виробничою необхідністю та з метою оптимізації штатної чисельності працівників, раціонального використання кадрових та фінансових ресурсів були складені акти хронометражу робочого часу реєстраторів медичних консультативно-діагностичної поліклініки. Згідно актів перевірки найменша кількість робочого часу, необхідного для виконання обов'язків, виявилася на робочому місці, яке займає [PERSON] В той же час, в жіночій консультації тривалий час була вакантна посада реєстратора медичного. У зв'язку з цим позивача було переміщено на посаду реєстратора медичного жіночої консультації. При цьому заробітна плата позивача не зменшилася, інші істотні умови праці не змінилися. Таким чином, мало місце переміщення працівника, оскільки жіноча консультація є підрозділом консультативно-діагностичної поліклініки. Поновлення позивача на попередній посаді також вважає неможливим у зв'язку зі скороченням посади, що займала позивач. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі наказу № 125-к від 01.08.1997 року [PERSON] зараховано медичним реєстратором поліклініки Цюрупинського територіального медичного об'єднання з 01.08.1997 року. На підставі розпорядження Голови Цюрупинської районної ради №6 від 22.01.2004 року Цюрупинське ТМО реорганізовано в КП «Цюрупинська центральна районна лікарня», яке є правонаступником Цюрупинського ТМО, що підтверджується п. 1.5 Статуту відповідача. Судом також встановлено, що КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» діє на підставі статуту, затвердженого рішенням Цюрупинської районної ради № 657 від 25.12.2013 року. Згідно зі статутом до організаційної структури підприємства входить консультативно-діагностична поліклініка, до складу якої у свою чергу входить й жіноча консультація (підпункт 2.4.1 п. 2.4 розділу 2 Статуту). Згідно наказу відповідача № 267 від 03.12.2014 року тимчасово переміщено позивача на 0,5 ставки до жіночої консультації з 04.12.2014 року по 04.01.2015 року, встановлено заробітну плату не меншою від попереднього місця роботи відповідно до тарифної ставки та з урахуванням надбавок і доплати, передбачених колективним договором, встановлено графік роботи. З даним наказом позивач ознайомлена у цей же день. Згідно наказу відповідача № 268 від 05.12.2014 року, з яким позивач ознайомлена 08.12.2014 року, скорочено 0,5 ставки реєстратора медичного у клініко-діагностичної поліклініки та введено до штатного розкладу 0,5 ставки реєстратора медичного жіночої консультації. Згідно наказу відповідача № 60 від 28.01.2015 року, з яким позивач ознайомлена 29.01.2015 року, з 04.02.2015 року скорочено 0,5 ставки реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки, яку займала [PERSON] та введено додатково 0,5 ставки в штатний розклад жіночої консультації. Цим наказом також запропоновано [PERSON] перейти на посаду реєстратора медичного жіночої консультації на 1,0 ставку з 04.02.2015 року (пункт 2 наказу) та введено в обов'язки реєстратора медичного [PERSON] роботу на касовому апараті (пункт 3 наказу). Наказом відповідача № 66 від 03.02.2015 року з посиланням на частину 2 ст. 32 КЗпП України та накази №268 від 05.12.2014 року, №270 від 05.12.2014 року, №60 від 28.01.2015 року, акти перевірки відпрацювання робочого часу та хронометражу від 12.12.2014 року та у зв'язку зі змінами у штатному розкладі реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки [PERSON] переміщено на 1,0 ставку посади реєстратора медичного жіночої консультації з 05.02.2015 року. Зазначені обставини підтверджуються копіями відповідних наказів, що наявні у матеріалах справи. Судом також встановлено, що КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» діє на підставі статуту, затвердженого рішенням Цюрупинської районної ради № 657 від 25.12.2013 року, згідно з яким до організаційної структури підприємства входить консультативно-діагностична поліклініка, до складу якої у свою чергу входить й жіноча консультація (підпункт 2.4.1 п. 2.4 розділу 2 Статуту). Таким чином, консультативно-діагностична поліклініка та жіноча консультація є структурними підрозділами підприємства. Частина 2 ст. 32 КЗпП України вказує, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. Надаючи оцінку щодо відповідності вимогам законодавства наказу № 66 від 03.02.2015 року суд виходить із того, що виробнича необхідність в переведенні та виданні такого наказу дійсно існувала, що підтверджується актом перевірки відпрацювання робочого часу та хронометражу від 12.12.2014 року, при цьому позивач як до видання оспорюваного наказу, так і після цього виконувала одну й ту ж роботу за посадою медичного реєстратора, але в іншому структурному підрозділі КП «Цюрупинська ЦРЛ». Зазначений підрозділ знаходиться в цій же місцевості, що і попереднє місце роботи позивача, крім того, робота у жіночій консультації не протипоказана позивачу за станом здоров'я. Зазначене свідчить про те, що оспорюваний наказ передбачає переміщення працівника. З цих підстав оспорюваний наказ слід визнати таким, що не суперечить вимогам закону, оскільки переміщення працівника в інший структурний підрозділ у цій же місцевості, що не потребує його згоди. Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що внаслідок видання оспорюваного наказу відбулася зміна істотних умов праці, про які вона не була попереджена в установленому порядку за два місяці. Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Проте позивачем не надано суду доказів про те, що відбулася зміна системи та розміру оплати її праці, розміру пільг, режиму роботи, встановлено або скасовано неповний робочий час, запроваджено суміщення професій, змінено розряд і найменування посади. Та обставина, що на посаді медичного реєстратора жіночої консультації фактично є більшим навантаження, а також те, що після переміщення позивач вже не є матеріально відповідальною особою, не свідчить про зміну істотних умов праці, перелічених у ч. 3 ст. 32 КЗпП України. З цих же підстав не можуть бути прийняті судом до уваги доводи позивача, що фактично відбулося її переведення на іншу посаду без її згоди. Суд звертає увагу на ту обставину, що позивач продовжує працювати саме на посаді медичного реєстратора, тобто на посаді, що обумовлена її трудовим договором, про що свідчить наказ № 125-к від 01.08.1997 року про прийняття на роботу на посаду реєстратора медичного. Таким чином, підстав для скасування наказу № 66 від 03.02.2015 року судом не встановлено. Крім того, позовні вимоги про поновлення на попередній посаді також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про скасування наказу. Таким чином, позов не підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст. 88 ЦПК України, підлягають віднесенню за рахунок держави, оскільки позивача, якому відмовлено у задоволенні позову, звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed