Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 09.08.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний запис за № 166. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років сімейне життя погіршувалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, різні погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, у них відсутнє нормальне спілкування, постійно виникають конфлікти. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить шлюб, який був укладений 09.08.2014 року між нею та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак надав суду заяву відповідно до якої проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] заявлений до нього позов, відповідно до його заяви, визнав повністю, суд виходячи з вимог ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе вирішити виниклий між сторонами спір по суті у підготовчому судовому засіданні. Як вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] від 09.08.2014 року про шлюб, 09.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складно відповідний актовий запис за № 166. Від даного шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору щодо проживання їхньої спільної доньки сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір по справі, в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved