Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення суми. Зазначала, що 10.10.2018 між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір підряду, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання виготовляти столярні вироби, зазначені в п. 1.1 договору. Загальна вартість робіт складала 57 500 грн. На виконання умов п. 1.5 договору нею було сплачено на користь відповідача аванс у розмірі 44 000 грн., що підтверджується підписом відповідача на договорі. Пунктом 1.1 договору передбачено, що відповідач повинен виготовити столярні вироби до 10.11.2018. 11.02.2019 вона направляла лист-вимогу на адресу відповідача, у якій повідомила про свою відмову від договору та вимагала повернути сплачений аванс. Станом на 25.02.2019 фізична особа-підприємець [PERSON] свої обов`язки за договором підряду не виконав. Однак відповіді на її лист-вимогу вона не отримала. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аванс за договором у розмірі 44 000 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 10.10.2018 між [PERSON] (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (підрядник) був укладений договір підряду (далі - договір) (а.с. 3). Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виготовити столярні вироби до 10.11.2018. Згідно з п. 1.4 договору замовник зобов`язується своєчасно прийняти й оплатити роботу. Відповідно до п. 1.5 договору договір вважається укладеним після підписання сторонами, та проплати авансу 44 000 грн. від загальної суми 57 500 грн. Як вбачається з доданої до позовної заяви копії договору фізичною особою-підприємцем [PERSON] проставлено підпис на договорі про отримання авансу у розмірі 44 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. У встановлений в договорі строк - до 10.11.2018 відповідач свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У порушення зазначених вимог ЦПК України, відповідач доказів того, що ним виконані належним чином зобов`язання за договором, суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Ураховуючи те, що позивач сплатив відповідачу аванс за договором підряду у розмірі 44 000 грн., відповідач свої обов`язки за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] суми сплаченого авансу у розмірі 44 000 грн.

Outcome: approved