Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 09.08.2014 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 422. У спільному шлюбі в сторін народилась дочка [PERSON], 30.10.2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та побуту, а також виховання дитини. З січня 2017 по 23.09.2017 року вона з дитиною проживала окремо, а з 23.09.2017 року у них була спроба налагодження відносин та сімейного життя, яка була невдалою та з 05.01.2018 року сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем. Сумісне життя та збереження сімї стали неможливими. Підстав для примирення вона не вбачає. Просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №422; після розірвання шлюбу змінити прізвище на [PERSON]; судові витрати покласти на відповідача. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Стаття 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №422. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, серії І-СР № 110879. [PERSON] народилась 30 жовтня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 221060 виданим 27 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 29. Батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно із ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За результатами вивченням позовної заяви та доказів, які були надані позивачем, суд не встановив підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved