Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб з [PERSON] мотивуючи тим, що вона не досягла шлюбного віку, у зв'язку з чим відділ ДРАЦС не приймає заяви на реєстрацію шлюбу. Вона вагітна і вони хочуть створити сім'ю. Просить задовольнити заяву. [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутність, про що надала заяву. Заінтересована особа [PERSON] в задоволенні заяви не заперечувала, просила справу розглянути без її участі про що повідомила суд письмовою заявою. Представник Буринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Разом з тим, в силу ч.2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про надання права на шлюб в порядку окремого провадження. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] не досягла шлюбного віку, але має вік понад шістнадцять років і бажає разом з [PERSON] створити сім'ю, зареєструвавши шлюб, що вбачається з свідоцтва про народження, витягом з Державного реєсту актів цивільного стану громадян про народження та копії паспорту заявниці (а.с.7,8-11). З довідки Буринської ЦРЛ видно, що [PERSON] вагітна (а.с.5). Відповідно до роз'яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст.23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб, а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Відповідно до частини першої статті 27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. При цьому право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що надання права на шлюб заявниці буде відповідати її інтересам, у зв'язку чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved