Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В своїй заяві вказала, що після смерті матері, яка померла [INFO] відкрилася спадщина на належне останній майно. Як спадкоємець за заповітом має право на спадщину, але не може реалізувати свої права, оскільки відсутні родинні зв`язки. Просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що останні являються донькою та матір`ю. Заявник в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.04.2019, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 25 числа, квітня місяця, 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 532. На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, посвідчений секретарем Сомководилинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Бобир Світланою Анатоліївною, та зареєстровано за № 16. Згідно складеного та посвідченого заповіту все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що належало [PERSON] , померла заповідає дочці [PERSON] . У законом встановлений строк,заявник звернулась з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса 16-ої Київської державної нотаріальної контори, заява зареєстрована реєстрі за № 3-961 . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , заявнику відмовлено державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Коляденко Я.В. в зв`язку з відсутністю підтвердження родинних зв`язків з померлою. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданої 06.03.1952, [INFO] народилась [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] та свідоцтві про народження зазначено батьків: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , про що 09.01.1952 зроблено відповідний актовий запис № 1 в книзі реєстрації актів цивільного стану про народження селище [PERSON] , Самойловського району, Саратовської області, Російська Федерація. Рішенням Жирновського районного народного суду Волгоградської області від 16.09.1975, справа № 2-574, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва від 19.05.1972 року № [NUMBER] розірваний, заявнику присвоєно після розірвання шлюбу дівоче прізвище [PERSON] . На підставі рішення Жирновського районного народного суду Волгоградської області, видано свідоцтво про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] від 18.05.1979, де шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1976 року, лютого місяця, 12 числа, зроблений запис № 1 Медведицьким Ус , та після розірвання шлюбу, заявнику присвоєно прізвище [PERSON] . Але в паспорті на той час заявник не змінила прізвище після розірвання шлюбу з [PERSON] на [PERSON] , тому в паспорті залишилось прізвище колишнього чоловіка - [PERSON] . 13 березня 1981 року заявник уклала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , згідно зі свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] від 13.03.1981 укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу 1981 року, березня місяця, 13 числа зроблено відповідний запис за № 600 у м. Києві, Палац урочистих подій «Дарницький». Після укладання шлюбу заявнику присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved