Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 15.02.2002 року Каїрською сільрадою Горностаївського району Херсонської області, актовий запис № 05, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, кожна зі сторін має різні погляди на сімейне життя. Сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу мають двох неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Спір щодо розподілу майна буде вирішуватися окремо. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2016 року сторонам по справі було надано строк для примирення терміном два місяці, який сплинув 17.07.2016 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала і просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що під час сумісного поживання між нею та чоловіком виникали постійні конфлікти, причинами яких є небажання відповідача брати на себе будь-яку відповідальність та вирішувати важливі питання життя сім`ї, зловживання відповідачем спиртними напоями. Шлюбні відносини між ними припинені, відповідач проживає разом з позивачем та дітьми, однак кожен з них живе своїм життям. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, по дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти адвокату [PERSON], який у судовому засіданні, посилаючись на письмовий відзив відповідача на позовну заяву, проти розірвання шлюбу заперечував, зазначивши, що [PERSON] хоче та намагається зберегти сім`ю, оскільки вважає, що дітям потрібна повноцінна родина. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 15.06.2002 року зареєстрували шлюб, про що Каїрською сільрадою Горностаївського району Херсонської області було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-КГ № 266099 та зроблено запис за № 05 (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем (а.с. 6, 10). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Бажання до примирення у позивача відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В розясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинені, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved