Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом\~ до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 17.05.2013 року померла її сестра [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,57 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №002272. Вона є спадкоємцем другої черги за законом. Однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана з законодавством, постійно хворіла та доводила факт родинних відносин зі спадкодавцем у судовому порядку. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустила його з поважних причин.\~ Позивачка [PERSON] вимоги позивача підтримала, просила судовий розгляд провести без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено,\~що 17 травня 2013 \~року померла сестра позивачки [PERSON],\~яка проживала \~в [INFO],\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,57 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради,\~що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми, довідкою Михайліської сільської ради, державним актом на право приватної власності на землю, паспортом позивачки (а.с.5-7, 10, 11). Позивачка, будучи спадкоємцем другої черги за законом, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подала, що вбачається з розяснення приватного нотаріуса (а.с.9). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.24-31). Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить\~до переконання,\~що строк\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріальної контори\~був пропущений\~позивачкою з\~поважних причин,\~оскільки вона доводила факт родинних відносин зі спадкодавцем у судовому порядку, постійно хворіє, що вбачається з рішення Ковпаківського районного суду м. Суми та довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 в м. Суми» (а.с.6, 8). Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для неї обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка повязана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивачки виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких вона є. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості, при цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved