Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 листопада 2014 року перебуває з відвідачем у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області, актовий запис №15. Під час подружнього життя народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося і вже протягом тривалого часу проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Крім того, відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, участі в вихованні дитини не приймає, дитина проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області з 03.11.2014 року, актовий запис №15. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.05.2015 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, вважає, що між сторонами не склались подружні відносини, сім'я існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.3 ст. 181 СК України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 липня 2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved