Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до Ладижинської міської ради Вінницької області, на обґрунтування якого зазначила, що 04.03.2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому після смерті майно у виді 1/2 частини житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: Вінницька область, місто Ладижин, вулиця Шкільна, 17 та земельних ділянок за цією ж адресою. Спадкоємців за законом будь - якої із черг після його смерті немає, а вона є спадкоємцем за заповітом. Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви в Другу тростянецьку державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину вона не може оформити, оскільки правоустановчі документи на майно втрачено, що стало підставою для відмови державним нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з чим вона просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку; 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №0510600000:07:010:0332 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1133га.; 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий № 0510600000:07:010:0331 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), площею 0,1га., що розташовані за адресою: вулиця Шкільна, буд. 17 у місті Ладижин Вінницької області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер 04.03.2017року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Ладижинської міської ради в судове засідання не зявився, однак на адресу суду від в.о. міського голови [PERSON] надійшла заява, у якій вона просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ради. Також зазначила, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Шкільна, 17, кадастровий номер № 0510600000:07:010:0332, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розміром 0,1133 га за [PERSON] оскільки, позивачем не надано доказів того, що вищезазначена земельна ділянка входить в спадкову масу, яка залишилася після смерті гр. [PERSON] У іншій частині позовних вимог відповідач не заперечує в їх задоволенні. Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У судовому засіданні встановлено, що 04.03.2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому після смерті майно у виді 1/2 частини житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: Вінницька область, місто Ладижин, вулиця Шкільна, 17 та земельних ділянок за цією ж адресою. Спадкоємців за законом будь - якої із черг після його смерті немає, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви в Другу державну тростянецьку нотаріальну контору про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, однак не може її оформити, оскільки правоустановчі документи на майно втрачено, у звязку з чим державним нотаріусом відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про смерть серії1-АМ № 371572 від 07.03.2017 року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] помер 04.03.2017 року, про що складено відповідний актовий запис №46. Із заповіту № 215 від 19.03.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної контори, видно, що [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47000542 від 07.03.2017 року, наданої Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою видно, що заповіт від 19.03.2014 року, складений [PERSON] є чинним. Із довідки № 1688 від 07.03.2017 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області видно, що [PERSON], який помер 04.03.2017 року, дійсно був зареєстрований за адресою: [INFO], з 04.02.1998 року і по 07.03.2017року. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16667224 від 24.01.2017 року, що виданий реєстраційною службою по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, видно, що за [PERSON] зареєстровано 1/2 частину житлового будинку № 17 по вул. Шкільній у м. Ладижин Вінницької області. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16658349 від 24.01.2017 року, що виданий реєстраційною службою по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, видно, що за [PERSON] зареєстровано 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер № 0510600000:07:010:0331, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка знаходиться по вул. Шкільній,17 у м. Ладижин Вінницької області. Із заяви [PERSON] видно, що 07.03.2017 року вона звернулася до Другої тростянецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із постанови державного нотаріуса Другої тростянецької нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 548/02-31 від 07.09.2017 року, видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало [PERSON], у звязку з тим, що спадкоємець не надала документи, що підтверджують право власності на це майно. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неможливості визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер № 0510600000:07:010:0332, яка знаходиться по вул. Шкільній,17 у м. Ладижин Вінницької області, у звязку з тим, що позивачем не надано доказів того, що зазначена ділянка входить в спадкову масу. Адже, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16655179 від 24.01.2017 року, що виданий реєстраційною службою по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, видно, що за [PERSON] зареєстровано 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер № 0510600000:07:010:0332, яка знаходиться по вул. Шкільній,17 у м. Ладижин Вінницької області. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 0507013682017 від 06.09.2017 року, виданого відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, видно, що за [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий № 0510600000:07:010:0332 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1133га., що розташована за адресою: Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Шкільна, буд. 17. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved