Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на наступне. Починаючи з 1994 року, позивач у справі, [PERSON] проживає у житловому будинку, який розташований по [ADDRESS]. В зазначений будинок, який належав [PERSON], вона вселилась, як на квартиру і відповідно разом з ним проживала, і доглядала за ним до дня його смерті, тобто, до [INFO]. Зазначена обставина підтверджується довідкою за №855 від 25.11.2013 року виданою Вищетарасівською сільською радою, з якої слідує, що відповідно до записів в погосподарських книгах володільцем житлового будинку до дня своєї смерті являвся [PERSON] Після смерті [PERSON], позивач вступила у володіння зазначеним житловим будинком, так як, крім неї і померлого в будинку більше ніхто не проживав. Спадщину після [PERSON] прийняла його сестра [PERSON]. По домовленості з нею, позивач на протязі трьох років сплатила їй вартість будинку, проте оформити на позивача житловий будинок вони не встигли, так як остання проживала в м.Марганець, а позивач проживала сама та була зайнята на роботі та доглядом за дитиною. [PERSON] померла [INFO] так і не здійснивши державної реєстрації на себе права власності на зазначений житловий будинок і відповідно припинилась її правоздатність, тобто, права власності на домоволодіння вона не набула. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Добросовісно та безперервно (вісімнадцять років) володіє та відкрито користується даним житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно робить в них поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно проживає та фактично працює у сільській місцевості. Оплачує всі комунальні послуги. Відповідно вона являється законним власником житлового будинку з господарськими будівлями. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов [PERSON], та просив суд його задовольнити. Відповідач у справі: Вищетарасівська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області звернулися до суду з клопотанням, в якому зазначено, що сільська рада проти позову [PERSON] не заперечує та прохає суд дану справу слухати у відсутність їхнього представника. Співвідповідач, [PERSON], залучений судом під час судового розгляду, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на ці обставини, суд вважає необхідним ухвалити заочний розгляд справи та вивчити ті матеріали , які знаходяться у справі. Представнику позивача роз'яснено порядок заочного розгляду справи, проти чого він не заперечує і дав свою згоду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач у справі, [PERSON], з 1994 року, проживає у житловому будинку, який розташований по [ADDRESS]. В зазначений будинок, який належав [PERSON], вона вселилась, як на квартиру, і відповідно разом з ним проживала, і доглядала за ним до дня його смерті, тобто, до [INFO], що підтверджується довідкою за №855 від 25.11.2013 року виданою Вищетарасівською сільською радою, з якої слідує, що відповідно до записів в погосподарських книгах володільцем житлового будинку до дня своєї смерті являвся [PERSON] На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Добросовісно та безперервно (вісімнадцять років) володіє та відкрито користується даним житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно робить в них поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно проживає та фактично працює у сільській місцевості. Оплачує всі комунальні послуги. Відповідно вона являється законним власником житлового будинку з господарськими будівлями. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, знаходиться в користуванні позивача, що підтверджується довідкою №778 від 25.11.2013 року наданою Вищетарасівською сільською радою. Із технічного паспорту, виготовленого обласним комунальним підприємством «Томаківське бюро технічної інвентаризації» 03.10.2012 року на ім'я позивача, вбачається, що вона фактично володіє житловим будинком «А» загальною площею 50,00 кв.м. та господарськими будівлями: сарай «Б» загальною площею 21,00 кв. м., сарай «В» загальною площею 16,00 кв. м., погріб «Г» загальною площею 03,00 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі 1920 року побудови, не є аварійними та придатні до користування, самочинне будівництво відсутнє, будівлі побудовані згідно вимог зазначених в будівельному паспорті. Судом встановлено, що дійсно позивачка добросовісно заволоділа майном, продовжує відкрито володіти ним більш ніж 10 років, тому, в силу ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Володіння позивача житловим будинком та господарськими будівлями не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Згідно з висновком КП «Томаківське БТІ» ДОР» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 26.10.2013 року складає 15 177,00 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до пунктів 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України), норми ст. 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, отже, визнання судом права власності на нерухоме майно може мати місце з 1 січня 2011 року. Частиною 4 статті 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Висновки суду знайшли своє підтвердження доказами, що додані до матеріалів даної справи, а саме: довідкою за №863 від 27.11.2013 року виданою Вищетарасівською сільською радою, з якої слідує, що позивач починаючи з 1994 року і до теперішнього часу проживає в зазначеному житловому будинку; розрахунками за електроенергію і воду; копією технічного паспорта на житловий будинок; копією висновку вартості житлового будинку; копіями довідок Вищетарасівської сільської ради за №№778,855,863,872,873 від 25.11.2013 року, 27.11.2013 року, 03.12.2013 року; копією листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 та копіями Спадкових справ, після померлих, [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved