Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Свої вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2014 року помер її чоловік - [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті № 259 від 24.11.2014 року. Даний документ є відривною частиною Лікарського свідоцтва про смерть № 259, оригінал якого був зданий при отриманні свідоцтва про смерть. Свідоцтво про смерть чоловіка видано 04.12 2014 року та має вигляд свідоцтва, встановленого законодавством України зразка, а також має печатку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського РУЮ у м. Донецьку, але після звернення до [PERSON] районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області було зясовано, що дане свідоцтво, незважаючи на його справжній вигляд, не зареєстровано у державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що свідчить про незаконність його видачі та недійсність цього документа. Тобто свідоцтво про смерть та відповідно актовий запис про смерть у державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. З такими документами, які вона має, вона не може законно на території України зареєструвати факт смерті чоловіка у [PERSON] районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, оскільки законної медичної довідки, встановленого законодавством України зразка, вона не має, процедури внесення до державного реєстру актів цивільного стану громадян свідоцтв про смерть українського зразка, виданих на непідконтрольній українській владі території, законодавством не передбачено. Згідно довідки від 06.03.2017 року за № 0000132390/[NUMBER] вона є внутрішньо переміщеною особою та місце її проживання: [INFO], б. № 3, к. А. Звернувшись до [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації факту смерті чоловіка, вона отримала відмову у державній реєстрації смерті з підстав неможливості реєстрації за відсутності належно оформленої медичної довідки, яка містить пропозицію звернення до суду за встановленням факту смерті особи у судовому порядку. Її чоловік, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], помер 23.11.2014 року у м. Донецьк. Там вона, як дружина померлого, отримала спочатку лікарське свідоцтво по смерть, а потім свідоцтво про смерть, яке, як виявилось пізніше, не було зареєстроване в державному реєстрі. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній українській владі території, та в подальшому звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а також для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Просить встановити факт смерті у місті Донецьк [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 23 листопада 2014 року. Заявниця [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій просить заявлені вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності (а.с.14). Заінтересована особа - [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що вирішення зазначеного у заяві [PERSON] питання щодо встановлення факту смерті [PERSON], залишає на розсуд суду (а.с.16). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності заявниці та представника заінтересованої особи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 07 липня 1972 року, актовий запис № 597 (а.с.7). Згідно із довідкою про причину смерті №259, виданою 24.11.2014 року Центральною міською клінічною лікарнею №6 м. Донецька, [PERSON] помер 23 листопада 2014 року у віці 84 роки. Причина смерті: ішемічний інфаркт лівої півкулі мозку при церебросклерозі з артеріальною гіпертензією (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 827104, виданого 04.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] помер 23 листопада 2014 року у віці 84 роки, про що 04 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 1217. Місце смерті: Україна, Донецька область, м. Донецьк (а.с.8). У свідоцтві про поховання зазначено, що [PERSON] поховано 26.11.2014 року на кладовище «Донецьке море» в м. Донецьк (а.с.15). Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення [PERSON] РДА про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000132390/[NUMBER] від 06.03.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстроване місце проживання: [INFO], взята на облік як внутрішньо переміщена особа, за фактичним місцем проживання: [INFO], к. А (а.с.5). [PERSON] районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №1112/17.28-06-103 від 24.05.2018 року відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть на [PERSON], [INFO], який помер 23 листопада 2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО № 827104 від 04.12.2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, а також довідка про причину смерті № 259 від 24 листопада 2014 року, видана Центральною міською клінічною лікарнею № 6 м. Донецьк Донецької області, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 3 ст. 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Перевіркою, проведеною у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, не виявлено актового запису про смерть на громадянина [PERSON], [INFO], як не виявлено і свідоцтва серії І-НО № 827104 від 04.12.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку. У звязку з чим заявниці було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті (а.с.6). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, у тому числі про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] помер в районі, в якому проводилась антитерористична операція, та довідка про причину смерті була видана органом, який знаходиться на не контрольованій території, тобто є недійсною і не створює правових наслідків на території України, перевіркою, проведеною у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, не виявлено актового запису про смерть на громадянина [PERSON], [INFO], як не виявлено і свідоцтва серії І-НО № 827104 від 04.12.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, враховуючи, що встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті. Суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], який народився 05 січня 1930 року в селі Афанасіївка Петровського району Тамбовської області, що мала місце 23 листопада 2014 року у місті Донецьк. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved