Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS], загальною площею 68,1 м.кв., житловою площею 39,6 м.кв., після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] і не встиг оформити зазначену спадщину. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Калагарівської сільської ради Гусятинського району надіслав в суд заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Калагарівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 19 жовтня 2000 року, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Калагарівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] помер [INFO].(а.с.8). Відповідно до дублікату заповіту, що має силу оригіналу від 16.06.2017 року посвідченого секретарем виконкому Калагарівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, 08.02.2002 року [PERSON] склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №04 та заповів все своє майно своїй дочці [PERSON]. (а.с.7). Згідно довідок виданих Калагарівською сільською радою №505, №504 від 11.07.2017 року, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку [ADDRESS] проживали і були зареєстровані [PERSON], 1927 року народження та [PERSON], 1932 року народження. [PERSON], 1953 року народження вступила в управління спадковим майном після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Отримала ключі від житлового будинку, проводила поточний ремонт будинку, обробляла земельну ділянку, користувалася речами домашнього вжитку. (а.с.10,11). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] по ? частці належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Державний нотаріус Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С. довідкою № 707/01-16 від 22.08.2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с.13). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1січня 2004 року. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ст.ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який поширюється з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті самі члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності всіх його членів. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, фактично вступивши в її управління. Інші спадкоємці відсутні. Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, є підстави у судовому порядку для визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68,1 м.кв., житловою площею 39,6 м.кв., який розташований у [ADDRESS] в порядку спадкування по заповіту після смерті батька [PERSON], якому належав даний житловий будинок. На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1216, 1223, 1233, 1268, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved