Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 16 червня 1999 року вона вселилася на постійне проживання в [INFO], де проживає по теперішній час. На час її вселення в будинку № 113/1 по вул. Інтернаціональній м. Умань проживав [PERSON]., з яким вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, спочатку в них формувалися дружні відносини, пізніше їхні відносини кріпли і починаючи з 2005 року і до дня смерті [PERSON] 29.січня 2014 року, вони проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом. 29 січня 2014 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на 29/50 частин житлового будинку та земельна ділянка площею 166 кв.м., з цільовим призначенням «землі житлової та громадської забудови», що знаходяться за адресою: вул. Інтернаціональна, 113/1 м. Умань. Після смерті спадкодавця позивачка 17.07.2015 року звернулась до Уманської міської державної нотаріальної контори із проханням переоформити на своє імя частину жилого будинку № 113/1 по вул. Інтернаціональній м. Умані Черкаської області, зазначену у заповіті, на що отримала відмову в звязку з тим, що [PERSON] не надала правовстановлюючі документи, що підтверджують родинні відносини, документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, тому позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, при цьому пояснила, що з червня 1999 року вселилася на постійне проживання в [INFO], де проживає і на даний час. Будинок № 113/1 по вул. Інтернаціональній в м. Умань складається з двох частин та на час її вселення в будинку в іншій його частині вже проживав [PERSON]. Спочатку між нею та [PERSON] були дружні відносини, однак з 2005 року вони стали проживати однією сімєю в її частині будинку, вели спільне господарство по день смерті [PERSON]. Також з ними проживали її двоє синів. Так як [PERSON] мав мізерну пенсію якої йому не вистачало, з рідних у нього нікого не було, тому вона допомагала йому. Факт проживання однією сімєю підтверджується поясненнями свідків, які додані до матеріалів справи, також головою квартального комітету було видано їй довідку якою підтверджено факт їх спільного проживання. За час їх спільного проживання вони в гості не ходили та нічого не святкували, спільних знайомих у них не було крім тих, що є свідками по справі. Інших доказів, крім показів свідків, у неї немає. Подія за якої помер [PERSON] сталася 29.01.2014 р., вона була в своїй частині будинку, [PERSON] прийшов напідпитку та пішов у свою частину будинку щоб погодувати кота, та вночі всередині будинку сталася пожежа в наслідок якої [PERSON] загинув. Так, як родичів у [PERSON] не має, вона повністю взяла на себе витрати по похованню. Внаслідок пожежі практично зруйновано частину будинку [PERSON], частина її будинку з однієї сторони лишилася без даху та зруйнована капітальна стіна, що розділяє будинок на дві половини, тому потрібно робити капітальний ремонт будинку. Оскільки після пожежі вона не знала що робити, то звернулася до Уманської міської ради із заявою щоб визнати спадщину відумерлою про те, що вона проживала з [PERSON] однією сімєю не повідомляла так як їй було соромно. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки та просив суд їх задоволити, при цьому зазначив, що спільне проживання позивачки з [PERSON] підтверджується довідкою голови квартального комітету та поясненнями свідків. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на те, що 24 липня 2014 року на адресу виконавчого комітету Уманської міської ради надійшла заява від позивачки та гр.. [PERSON] з проханням вирішити питання відносно частини будинку, яка постраждала під час пожежі, в якій проживав їхній сусід [PERSON] та земельної ділянки площею 166 кв.м.. 16 лютого 2015 року під час особистого прийому в.о. міського голови позивачка звернулася вдруге з проханням визнати спадщину відумерлою після смерті [PERSON] та подальшого задоволення її вимог як кредитора спадкодавця, а також висловила бажання бути свідком у даній справі. На що отримала відповідь, що юридичним відділом виконавчого комітету готуються необхідні матеріали для звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку ст. 1277 ЦК України та ст. 275 ЦПК України та в судовому засіданні питання щодо залучення заявниці у якості свідка неодмінно розглядатиметься. В березні 2015 року Уманською міською радою подано заяву про визнання спадщини відумерлою, оскільки у відповідності до свідоцтва про смерть, 29 січня 2014 року у м. Умань Черкаської області помер громадянин [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 29/50 будинку № 113/1, що знаходиться по вул. Інтернаціональній в м. Умань Черкаської області та земельна ділянка площею 0, 0616 га, розташована по вул. Інтернаціональній, 113/1 в м. Умань. Зі слів сусідки померлого, позивачки [PERSON], яка є власницею 21/50 частки будинку № 113/1, що знаходиться по вул. Інтернаціональній в м. Умань, залишену після смерті [PERSON] спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, оскільки у спадкодавця відсутні спадкоємці. Згідно ч.1-3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. В звязку з чим, Уманська міська рада діяла в межа повноважень. Зауважила, що відповідно до ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Позивачка в своєму позові стверджує, що з 2005 року і по день смерті проживала в цивільному шлюбі з [PERSON], були повязані спільним побутом, надавали взаємну матеріальну та моральну допомогу один одному, маючи взаємні права та обовязки. Проте, як слідує із заяви позивачки до Уманської міської ради від 24.07.2014 року, вона з 1999 року проживає в [INFO] (в будинку під одним дахом на дві сімї). В одній частині будинку мешкає сімя позивачки, що складається з трьох чоловік, а саме позивачки та її двох синів, а в іншій мешкав [PERSON] 29.01.2014 року сусід позивачки трагічно загинув на 63 році життя, згорів у своєму будинку. Пожежа сталася вночі, розпочалася з середини його частини будинку. Виходячи з викладеного вважає, що позивачка та [PERSON] не проживали в цивільному шлюбі, не мали спільного побуту, взаємних прав та обовязків. Позов позивачки ґрунтується лише на поясненнях свідків її добре знайомих людей. Той факт, що позивачка доглядала за земельною ділянкою померлого, та надавала йому допомогу, здійснила поховання не може бути підставою для встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких «чоловік» у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивач просить взяти до уваги пояснення свідків та довідку надану їй головою квартального комітету, які додані нею до позовної заяви. Пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13,14,15,16) суд не може взяти до уваги, оскільки [PERSON] є близьким родичем позивачки, а саме сином, а інші зазначені особи є її знайомими. Також, судом не може бути взята до уваги довідка голови квартального комітету, оскільки складена вона на підставі акту за підписами тих же: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, письмові пояснення свідків та довідка голови квартального комітету достовірно не підтверджують обставини проживання однією сім`єю позивачки та [PERSON]. Пояснення позивачки, дані в судовому засіданні, щодо проживання однією сімєю з [PERSON] спростовуються заявами написаними нею до Уманської міської ради (а.с. 32-33, 36), згідно яких вона просила визнати спадщину її сусіда [PERSON] відумерлою, оскільки в нього не має родичів, та задовольнити її вимоги як кредитора, оскільки вона за власні кошти здійснила поховання [PERSON] та значний час доглядала належну йому земельну ділянку. Належних і достовірних доказів ведення позивачкою [PERSON] та громадянином [PERSON] спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сім'ї позивачем не надано. А відтак, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. В звязку з недоведеністю позивачем факту спільного проживання з [PERSON], суд вважає не можливим задоволення інших позовних вимог позивачки щодо визнання її спадкоємцем четвертої черги та визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed