Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] у м. Луганськ. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України для реалізації спадкових прав. Заявник[PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорту заявника [PERSON] , остання є громадянкою України, та згідно копії довідки від 19 липня 2017 року № 1581, її фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с., 4, 10) Відповідно до копії паспорту [PERSON] , останній був громадянином України. (а.с.8) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.09.2018 року, заявниця змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу (а.с.11). Родинні відносини заявниці з померлим підтверджуються її копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.1950 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] (а.с.12), згідно з якими вони є дітьми спільних батьків, та є рідними братом і сестрою. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 133 від 08.06.2021 року та довідки про причину смерті № 133, виданих на тимчасово непідконтрольній території України, [PERSON] , помер [INFO] у м. Луганськ, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця. (а.с.6,7). Як видно зі свідоцтва про смерть (а.с.26), виданого на тимчасово непідконтрольній території України, [PERSON] помер [INFO] у місті Луганську. Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті незважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявницею було доведено, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Луганськ Луганської області, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved