Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, як зустрічним, до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» про визнання недійсним кредитного договору. Первісний позов ПАТ КБ «Євроббанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості залишений без розгляду ухвалою суду від 20.03.2017 року, у звязку з повторною не явкою позивача в судове засідання без поважних причин. [PERSON] у своєму позові посилається на те, що в забезпечення виконання її зобовязань за договором купівліпродажу нерухомого майна, укладеного між нею та громадянкою [PERSON], від імені якої діяла посадова особа відповідача [PERSON], вона уклала з ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» в особі [PERSON] Договір кредиту № 315-Н від 31.08.2011 р. проте жодних коштів за цим договором вона не отримувала, жодних рахунків в банку не відкривала, а тому вважає, що цей договір має бути визнаний недійсним. У судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити і надав пояснення у відповідності до обставин, що викладені у позовній заяві. Відповідач ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» явку свого представника до суду вдруге не забезпечив, двічі був повідомлений належним чином про засідання, призначені на 03.03.2017 р. та 20.03.2017 р. відповідно, заяв про поважні причини неявки у судове засідання до суду не надав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача, вважає за можливе розглянути справу заочно у відповідності до правил ст. ст. 169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивача проти цього не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно зясувавши обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що засновані на Законі та доведені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], від імені якою на підставі довіреності діяв [PERSON], було укладено договір купівлі продажу дачних будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, вулиця Гаршина, 7-Н, на земельній ділянці площею 0,0683 га. З метою забезпечення обовязків [PERSON], як покупця майна, в частині розрахунку за придбане майно, [PERSON] вмовив її укласти кредитну угоду з банком, в якому він займав одну із керівних посад. [PERSON] не було відомо про те, що [PERSON], як представник банку, матиме можливість зняти кошти [PERSON] без її відома. 31 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ЄВРОБАНК» в особі представника [PERSON] було укладено Договір кредиту № 315-Н, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 260\~000,00 доларів США строком користування до 30.08.2012 р. із сплатою 17 відсотків річних. В забезпечення виконання кредитного договору між [PERSON] та ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» було укладено Іпотечний договір, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 31.08.2011 р. та зареєстрований в реєстрі за № 1584. [PERSON] свої обовязки за договором купівлі-продажу виконала в повному обсязі, а тому була впевнена, що Договір кредиту не набув чинності. Відповідно до п. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто обовязок позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами виникає з моменту отримання кредиту. Проте жодних коштів від ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» [PERSON] особисто не отримувала. Більш того [PERSON] взагалі не мала жодних відносин з ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», не відкривала в ньому рахунків, не надавала банку своїх документів, не здійснювала платежів на користь банку. [PERSON] не виїжджала до відділень банку, не проходила там ідентифікацію особи, що відповідно до глави другої «Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою НБУ № 492 від 12.11.2003 р., є обовязковою умовою для відкриття банківського рахунку. Так відповідно до тексту Договору кредиту він був укладений в місті Києві. Договір іпотеки в свою чергу, так само як і договір купівлі продажу майна, було укладено в місті Одесі в робочому офісі приватного нотаріуса [PERSON], що з урахуванням значної відстані між цими містами також підтверджує неможливість укладання та виконання вищезазначених договорів на протязі одного робочого дня. ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» взагалі не мав жодного відділення в місті Одесі. Про існування правовідносин між собою та кредитором, [PERSON] дізналась лише після того, як звернулася до приватного нотаріуса з метою підготовки документів для продажу належного їй майна. Відповідно до п. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Пункт 1 ст. 215 встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України може бути визнаний судом недійсним. Ц відповідності до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Договір кредиту № 315-Н від 31.08.2011 р. був укладений сторонами не з метою отримання коштів, а з метою заохочення покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2011 р. виконати свої обовязки перед продавцем в частині повного розрахунку за придбане майно. Все це однозначно вказує на те, що за своєю правовою природою Договір кредиту № 315-Н від 31.08.2011 р. є фіктивним, адже сторони під час укладання цієї угоди сторони не збиралися досягти реальної мети правочину отримання позичальником кредитних коштів, та більш того здійсненим під впливом обману зі сторони працівників банку, а тому він має бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, а тому Іпотечний договір, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 31.08.2011 р. та зареєстрований в реєстрі за № 1584 також має бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, як регламентує ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відноситься судовий збір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариствакомерційний банк «ЄВРОБАНК» на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в сумі 1\~280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved