Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.11.2018 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гамаль І.И. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6187 за кредитним договором № 630255883 від 19.02.2015 року укладеним між ПАТ «Альфа - Банк» який в подальшому згідно з договором факторингу №1 від 21 червня 2016 року відступило свої права вимоги за кредитним договором до боржника ТОВ «Кредитні Ініціативи» про стягнення боргу в сумі 39 120,11 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса , який позивач оспорює за даним позовом Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибогу Олександром Сергійовичем відкрито виконавче провадження про стягнення суми боргу. Вказує, що Наданий відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованості за договором станом на 06 листопада 2018 року , не є випискою з рахунка боржника, оскільки не відповідає наведеним вимогам до банківської виписки, а саме: відсутній номер особового рахунку; наявні дати, проте суть операцій по рахунку незрозуміла; відсутній код банку; відсутній код валюти; відсутні номери документів, відсутня сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; відсутній номер рахунку кореспондента. Тобто всупереч наведеним положенням Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету- Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, ТОВ «Кредитні Ініціативи» не надало нотаріусу для вчинення виконавчого напису засвідчену виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, а також що вимога однозначно перевищує встановлений статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальний дій нотаріусами України трирічний строк з дня виникнення права вимоги. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6187 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 06.11.2018 року. Ухвалою від 13.05.2019 року відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою суду від 03.06.2019 року здійснено перехід з розгляду спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.06.2019 року закрито підготовче провадження та витребувано у приватного нотаріуса копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. 19.07.2019 року від приватного нотаріуса надійшли копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, подав суду відповідну заяву. Представник відповідача надав відзив проти позову, за змістом якого просить у задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» було вчинено виконавчий напис Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє наявність спору між сторонами, а лише перевіряє, щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа - приватний нотаріус у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 640/2704/16-ц (провадження № 61-9125св 18). В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір №630255883 від 19.02.2015 року. У подальшому згідно з договором факторингу №1 від 21.06.2019 року ПАТ «Альфа -Банк» відступило свої права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №630255883 від 19.02.2015 року. 06.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис № 6187, за яким пропонується звернути стягнення з громадянки [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №630255883 від 19.02.2015 року, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк», яке у подальшому відступило згідно з договором факторингу №1 від 21.06.2019 року відступило свої права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №630255883 від 19.02.2015 року, Строк платежу за договором настав 06.03.2017 року, боржником не було виконано вимоги стягувача згідно з повідомленням про порушення зобов`язання від 10.09.2019 року . Стягнення проводиться за період з 19.02.2015 року по 28.08.2018 року. Сума заборгованості складає 39120,11 грн. Також вказаним виконавчим написом з [PERSON] стягнуто суму плати, що була здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000,00 гри., тобто загалом стягуванню підлягала сума у розмірі 40120,11 грн.(а.с. 9). Постановою приватного виконавця від 30.11.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с. 10). Як вже зазначалось вище нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі і з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності , а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 справа №916/3006/17) Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років, а з наданих нотаріусу документів убачається , що кредит повинен погашатись частинами, сумами та в терміни зазначені в договорі, відповідно до графіку погашення, з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі з 05.03.2015 - 0,000001%. На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років. Навіть із наданого нотаріусу розрахунку заборгованості убачається, що [PERSON] не виконувала умови кредитного договору і станом на 05.03.2015 року вже існувала заборгованість у розмірі 39120,11 грн., погашення за договором взагалі не проводилося, заборгованість за платежами за період з 19.02.2015 року по 06.11.2015 року була включена у загальний розмір заборгованості на який був вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, а виконавчий напис вчинено 06.11.2018 року, у самому виконавчому написі зазначено період стягнення з 19.02.2015 року, що виходить за трирічних строк, чим порушені норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Інші доводи позивача, надані в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження при вирішенні справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.

Outcome: approved