Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача, щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) в розмірі однієї чверті всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки, шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 01.07.2014 року, а дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач вихованням доньки не займається, матеріально не допомагає, а особистих коштів не вистачає для повного забезпечення дитини та її потреб, а тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів на утримання дочки в судовому порядку. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримала, посилаючись на мотиви такого та просить позов задовольнити в повному обсязі. При цьому, зазначила, що просить стягувати аліменти на користь її довірительки не з 07.05.2020 року, як зазначено у позовній заяві, а з моменту звернення до суду, тобто з 05.06.2020 року. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі батьки вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 01.07.2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7-8). Встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачем не надано. Як визначено\~у ст.155\~Сімейного кодексу\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України,\~обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Частинами 1, 2, 3 ст.181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України»\~на 2020 рік прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до ч.ч.1,2,3\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. У відповідності до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із вимогами\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved