Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної - особи підприємця [PERSON] , третя особа: Авдіївський міський центр зайнятості про визнання трудових відносин припиненими. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що 01.12.2002 року між нею та відповідачем було укладено трудовий договір. З 25.07.2014 року з фізичною - особою підприємцем [PERSON] припинено трудові відносини, у зв`язку із проведенням антитерористична операція на території Донецької та Луганської області. 24.08.2014 року вона переїхала до м. Дніпро про, що свідчить довідка внутрішньо - переміщеної особи та, що підтверджує припинення трудових відносин з відповідачем. Окрім цього, звертала увагу суду, що 01.07.2019 року вона уклала трудовий договір з фізичною - особою підприємцем [PERSON] , що також є доказом припинення трудових відносин з відповідачем. Наголошувала, що місце знаходження фізичної - особи підприємця [PERSON] їй не відоме та вона не має можливості розірвати із нею трудові відносини. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, що 01.12.2002 року між [PERSON] та фізичною - особою підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір та [PERSON] було прийнято на роботу на посаду продавця одягу. Трудовий договір зареєстровано в Калінінському районному центрі зайнятості м. Донецька 06.12.2002 року за № 1627. У зв`язку з проведенням ООС (АТО) на території Донецької області позивач змушена була покинути своє місце проживання та місце роботи. Згідно довідки внутрішньо - переміщеної особи № 1239000369 від 31.10.2014 року [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Дніпропетровськ та зареєструвалася за адресою: [ADDRESS] як внутрішньо - переміщена особа. Окрім цього, 01.07.2019 року між [PERSON] та фізичною - особою підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної, операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО був виданий - останній і чинний на поточний день є наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 р. N 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Це означає, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО. В ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вказано, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014. В свою чергу рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України знаходиться під грифом «таємно». Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» визначено лише перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. При цьому, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганське областей тимчасово окупованими територіями», територія м. Донецька, де працювала заявниця на даний час є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У відповідності до Указу Президента від 14.11.2014 року №875/2014 «Про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», з 27 листопада 2014 року ДП «Укрпошта» зупиняє приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою. Таким чином, заявниця не може відповідно до вимог КЗпП України, направити фізичній - особі підприємцю [PERSON] нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення з нею трудових відносин, оскільки офіційно зупинено приймання і доставку поштових відправлень на територію м. Донецька. При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» N 1706-VII від 20.10.2014 року, який встановив гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, матеріали цивільної справи не містять доказів того, що заявник [PERSON] зверталася до центру зайнятості за місцем свого проживання із заявою про припинення трудових відносин з фізичною - особою підприємцем [PERSON] , а тому позов є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed