Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони уклали шлюб 26.03.2016 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 07. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивач зазначила, що подружні відносини між ними не продовжуються понад 6 місяців, на даний час позивач не працює, так вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, на даний момент відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає та добровільно не бажає надавати допомогу на її утримання. У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], 20.09.2016 року в розмірі ? частини з усіх видів його доходів не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття та стягнути аліменти на її утримання на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно з часу звернення до суду. В судове засідання позивач не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26 березня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №094055, виданого 26 березня 2016 року (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №199380 (а.с. 3). Згідно довідки про склад сімї за №2486, виданої 10 жовтня 2017 року Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, малолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області по вул. Толстого, буд. 5 (а.с. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, суд\~дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, відповідно до ст.183 СК України. Суд, розглядаючи вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дружини дійшов до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не подано доказів про доходи відповідача, клопотань про їх витребування суду не було подано. Судом з власної ініціативи було подано запит до Об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної Фіскальної Служби у Черкаській області про отримані доходи [PERSON], але відповіді надано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Аналізуючи зібрані\~\~по\~\~справі\~\~докази\~\~та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачу в задоволенні вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання необхідно відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~ суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі -\~ у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 640 грн. судового збору на користь держави. Викладене підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial