Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ [NUMBER] 019914. Після смерті останньої спадщину прийняла її дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] . Вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вона не може, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за нею право на цю земельну частку (пай), розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача Михайлівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , яка мешкала в с. Нова Олександрівка, Буринського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі,\~ право на земельну частку (пай)\~,\~ яка перебувала у колективній власності\~ САПТЗТ «ім.Воровського» розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено\~ сертифікатом серії СМ №019914,\~ яку прийняла її дочка (мати позивачки) [PERSON] фактично вступивши в управління\~ та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , довідкою Михайлівської сільської ради, довідками відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області,\~інформаційними довідками\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.7,9,17,19,24,32-34). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі,\~ право на вищевказану земельну частку (пай), яку прийняла дочка останньої [PERSON] - позивачка по справі, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців першої черги законом і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією паспорта позивачки, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією свідоцтва про народження позивачки, копіями свідоцтв про шлюб позивачки, довідкою Михайлівської сільської ради та копією спадкової справи (а.с.4-6, 10-14,16,18,36-61). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачка не спроможна, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та листа приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.23,26). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000002, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «ім.Воровського» 25.05.1995 року і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~, розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №934, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.20-22). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved