Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши який зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вона являється спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до органів нотаріату. Іншим спадкоємцем за законом є дружина спадкодавця [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у даній спадщині. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. Просила визнати за нею право власності на ѕ частки вказаного будинку з господарськими спорудами. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вона являється спадкоємцем за законом і прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем за заповітом є дочка спадкодавця [PERSON] Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частку вказаного будинку з господарськими спорудами. Представник позивачки [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позові, зустрічний позов визнав частково. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково та звернулася із зустрічним позовом, який просила задовольнити повністю. Представник відповідача Слобідської сільської ради в задоволенні позовної заяви [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. [ADDRESS] у зв`язку з чим відкрилася спадщина на його майно, яку прийняла [PERSON] подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Головенської Л.В. , являючись спадкоємцем за заповітом та [PERSON] (дружина померлого), відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовилася від її прийняття у строки передбачені законом, що підтверджується показами сторін, свідоцтвом про смерть спадкодавця, копією заповіту, копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 45300565, довідкою Слобідської сільської ради, копією паспорта [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб [PERSON] , копією спадкової справи (а.с.5,21-24,32,52-53,80-94). За життя, на протязі 1960-1963 років [PERSON] , на відповідно відведеній земельній ділянці, побудував новий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , державна реєстрація якого проведена не була, що підтверджується довідкою ТОВ « Буринське БТІ», технічним паспортом на житловий будинок, випискою з рішення виконкому Слобідської сільської ради від 20.07.1993 року №23 «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність та користування», довідками Слобідської сільської ради за №2575 та №2474 від 04.12.2017 року (а.с.6,18-20,25-27). Державна реєстрація права власності на житлові будинки регулювалася в минулому різними нормативними актами, зокрема на початок будівництва будинку в 1995 році діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, а начала час відкриття спадщини - Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 р. №121. Між тим, ці підзаконні акти передбачали державну реєстрацію будівель, реєстрацію права власності на нерухоме майно, але виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-XII, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, підставою виникнення права власності є праця. Громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування. Статтею 13 цього ж Закону передбачено, що до об`єктів права приватної власності належать в тому числі і жилі будинки. Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок, на той час, був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вищенаведених нормативних актів. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж (а.с.7-17) житловий будинок «А-1» та належні до нього господарські споруди сарай «Б», літня кухня «В», веранда «в», сарай «Г», сарай «Д», огорожа «№1-3», відповідають вимогам надійної та безпечної експлуатації, що також підтверджується і технічним паспортом на будинковолодіння, виготовленим на замовлення позивачки. При цьому [PERSON] порушувалося питання перед архітектурно-будівельною інспекцією в Сумській області про прийняття в експлуатацію зазначеного домоволодіння, в задоволенні якого було відмовлена та роз`яснено можливість його вирішення в судовому порядку (а.с.28-30). За вказаних обставин сторони позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину шляхом її оформлення в органах нотаріату, що підтверджується відповідним роз`ясненням нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.31). Таким чином, аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що забудовник [PERSON] побудував зазначений будинок згідно до наявного дозволу, на відповідно виділеній земельній ділянці, з дотримання вищевказаних норм, однак за свого життя не оформив право власності на нього, оскільки не встиг пред`явити будинок відповідній комісії та помер. Разом з тим, суд приходить до висновку, що останній побудувавши в 1960-1963 рр. житловий будинок з господарськими спорудами набув статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.86 ЦК Української РСР 1963 року набув право, в межах установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка-відповідачка [PERSON] прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд, вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, визнавши за нею право власності на ј частку спірного будинку з господарськими спорудами, оскільки остання на момент відкриття спадщини була непрацездатною, тобто в силу ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку, яка становить половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом.

Outcome: partial