Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 29.04.2009 року та договору купівлі-продажу від 02.06.2015 року належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані, але з травня 2016 року не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим вона не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розглядати справу у її відсутності та в разі неявки до суду належним чином повідомлених відповідачів ухвалити по справі заочне рішення (а.с.43). Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.33,35,41,42), письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали, заяв про розгляд справи в їх відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS], який згідно договору дарування ? частини житлового будинку серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Царьовою І.М. 29.04.2009 року, реєстровий № 443, зареєстрованого в Чугуївському МБТІ 15.05.2009 року за № 273, та договору купівлі-продажу частки житлового будинку серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Сіухіним І.І. 02.06.2015 року, реєстровий № 855, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 02.06.2015 року та № [NUMBER] від 28.05.2015 року, витягу з Державного реєстру правочинів № 7239453 від 29.04.2009 року належить позивачу по справі - [PERSON] (а.с.6-10). У зазначеному будинку згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 20.11.2017 року, довідок про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області № 924, 925 від 13.11.2017 року, даних домової книги, протоколу засідання житлово-побутової комісії Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.09.2017 року та акту Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.09.2017 року зареєстровані, але фактично з травня 2016 року не проживають відповідачі по справі: колишній власник будинку - [PERSON], та [PERSON] (а.с.11-14, 22, 23, 29, 30). Згідно п.5 зазначеного договору купівлі-продажу частки житлового будинку та п.8 зазначеного договору дарування ? частини житлового будинку сторони здійснили розрахунок по договору купівлі-продажу та підтвердили факт повного розрахунку за продану частину будинку, а згідно договору дарування [PERSON] передала позивачу ключі від будинку (а.с.6,8). Крім того, згідно п.9 договору купівлі-продажу частки житлового будинку [PERSON] зобов'язалася звільнити відчужувану частину будинку до 03.06.2015 року, в тому числі зняти з реєстраційного обліку осіб, які в ній мешкають. Відсутність [PERSON] понад рік свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved