Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 15.05.2009р. по 09.09.2014р., який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.08.2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області від 03.12.2013р., актовий запис № 08, який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Малолітня дитина ніяких додаткових прибутків не має. Відповідач не працює. У добровільному порядку матеріальної допомоги сину він не надає. Одній утримувати дитину матеріально складно, у зв'язку з чим, позивачка звернулася з позовом до суду та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 550 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 516 гривень щомісячно, та також просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій уточнений позов визнав у повному обсязі, просив суд його задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обґрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Так, сторони перебували у шлюбі з 15.05.2009р. по 09.09.2014р., який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.08.2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області від 03.12.2013р., актовий запис № 08, де в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно довідки № 116, виданої 26.02.2015р. виконавчим комітетом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], 1990 року народження зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В зв'язку з тим, що відповідач не працює, він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 516 гривень щомісячно, що забезпечить 1/2 частину прожиткового мінімуму для дитини, відповідає можливостям відповідача і буде відповідати критеріям виваженості, розумності та справедливості і не суперечить нормам законодавства України. Враховуючи наведене, суд вважає, що потрібно визначити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 516 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved