Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт народження дитини [PERSON], [INFO] у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, матірю якого є [PERSON], [INFO], громадянка України та батьком якого є [PERSON], [INFO], громадянин України. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у Сімферопольському міському пологовому будинку 10 серпня 2016 року вона народила сина. Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження видане 10 серпня 2016 року Сімферопольським міським пологовим будинком №2. Однак, у зв'язку із тим, що м. Сімферополь є тимчасово окупованою територією, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, на території України не визнають документів виданих органами на території не підконтрольній Україні, Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відмовлено їй ([PERSON] С.) у проведенні державної реєстрації народження дитини сина [PERSON]. [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини: Як убачається із медичного свідоцтва про народження серії 35 №011047 виданого ГБУЗ РК Сімферопольською ЦРЛ №2, 10 серпня 2016 року о 13 годині у [PERSON], [INFO] народилася дитина, стать хлопчик, вага 3955 грамів, зріст 53 см. Прізвище новонародженої дитини у вказаному медичному свідоцтві про народження зазначене [PERSON]. Судом установлено, що заявник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із батьком дитини [PERSON] У відповідності до свідоцтва про шлюб серії 1-АП №118744 виданого 28 травня 2011 року центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, 28 травня 2011 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Крим, Україна, громадянин України зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], громадянкою України, про що центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено актовий запис №136. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Касяненко. 24 листопада 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 10 серпня 2016 року у громадянки [PERSON], оскільки заявником предявлено документ свідоцтво про народження серії І-АЯ №678576 видане 12 серпня 2016 року відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до частини першої статті 257-1 ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджено Розпорядженням КМУ № 1085-р від 7 листопада 2014 року. Згідно п. 1 ст. 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Вищий спеціалізований суд України в інформаційному листі від 15.04.2016 року Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, наголошує, що:«Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать…… Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналізуючи надані заявником належні та допустимі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт, що у [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 2016 року у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим народилася дитина чоловічої статі [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: approved