Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки і піклування Косівської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою Косівського районного суду від 09.03.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно позовних вимог у шлюбі позивача з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Косівського районного суду від 23.12.2020 року, а місце проживання сина визначено з матір?ю. Неповнолітня дитина повністю перебуває на її матеріальному утриманні. Позивач належним чином піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. З метою медичного оздоровлення сина та відпочинку за межами України позивачкем укладено із туристичною фірмою в м. Чернівці усний договір на туристичне обслуговування і придбання путівок на відпочинок у деяких країнах Європи. Проте, відповідач розвитком та здоров`ям сина не цікавиться, а по місцю проживання на даний час відсутній, що унеможливлює отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач в судове засідання не з`явився причини неявки суду не відомі. Представник органу опіки та піклування Косівської райдержадміністрації заперечень щодо позову не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з нижче наведених підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Главою 13 Сімейного Кодексу України передбачено особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей. Зокрема, як передбачено ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2 ст. 150 СК України), і батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст. 155 СК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] що стверджується копією рішення Косівського районного суду про розірвання шлюбу від 23.12.2020 року (а.с.5) В даному шлюбі народилася одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.06.2010 року (а.с.8). На даний час неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю відповідно до рішення Косівського районного суду від 23.12.2020 року, що відповідачем не спростовано. Згідно положень абз.3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п.2 Постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», від 27.01.1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. Пунктом 3 та 4 вищенаведеної Постанови КМ передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи вище наведене, вимоги ст.155 СК України, якою регламентовано, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає її інтересам та пов`язаний із її оздоровленням та відпочинком. На підставі ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України та

Outcome: approved