Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок № 7 по вул. Шевченка в с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області, мотивуючи його тим, що 18 жовтня 2012 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Заповіту вона не залишила, а тому спадщина відкрилася за законом. Спадщину прийняв її батько чоловік спадкодавиці [PERSON] шляхом спільного проживання. 06 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно, в тому числі і житловий будинок разом з надвірними та господарськими будівлями, він заповів їй - позивачу у справі. 07червня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним, а тому рахуєтьсяся такою, що прийняла спадщину. Її сестра - [PERSON] проживає в [INFO]. Вона звернулася до Іваничівської нотаріальної контори із письмовою заявою про те, що вона відмовляється від прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини в нотаріальну контору вона не подавала. Таким чином вона залишилася єдиним спадкоємцем майна, в тому числі і будинку після смерті батьків. З метою оформлення права власності на спадковий будинок нею було виготовлено у Волинському бюро технічної інвентаризації документацію на спадковий будинок. Однак, Іваничівська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ про право власності на спадковий будинок. У звязку із обставинами, що склалися, позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідачів та представника відповідача також надійшло клопотання, в якому просять розгляд справи провести у їх відсутність , позовні вимоги кожен з них визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 7 по вул. Шевченка в с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області належав [PERSON]. 18 жовтня 2012 року [PERSON] померла, про що Морозовичівською сільською радою Іваничівського району в Книзі реєстрації смертей був зроблений актовий запис №20 від 19 жовтня 2012 року та видане свідоцтво про смерть 1-ЕГ № 134684 (а.с.6). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, з дня смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. Заповіту [PERSON] не залишила, а тому спадщина відкрилася за законом. Спадщину прийняв чоловік спадкодавця -[PERSON] шляхом спільного проживання. 06 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Морозовичівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 08, згідно якого все своє майно, в тому числі і житловий будинок разом з надвірними та господарськими будівлями, він заповів позивачу у справі [PERSON] (а.с.7). 07 червня 2015 року [PERSON] помер, про що Морозовичівською сільською радою Іваничівського району в Книзі реєстрації смертей був зроблений актовий запис №6 від 11 червня 2015 року та видане свідоцтво про смерть 1-ЕГ № 173070 (а.с. 29). Відповідно до довідки Морозовичівської сільської ради Іваничівського району № 354 від 31.08.2016 року після смерті [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним за однією адресою в с. Морозовичі (а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із відповіді Іваничівської державної нотаріальної контори № 746/01-16 від 29.06.2017 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна [PERSON] в Іваничівській державній нотаріальній конторі не заводились (а.с. 22-23). Заяви про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавала. Таким чином, позивач [PERSON] успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 7 по вул. Шевченка в с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області. Однак, при оформленні спадщини, нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.10). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на житловий будинок фактично вступивши у володіння спадковим майном.

Outcome: approved