Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Херсонська товарна біржа «Ізумруд» про визнання дійсним договору купівлі - продажу будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано на товарній біржі «Ізумруд», реєстровий № 5075 від 07.05.1999 р., 17.05.1999 року у Херсонському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації за № 18 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказаний будинок. [INFO] остання померла. Позивач є дочкою померлої і разом з сестрою [PERSON] звернулися до Великоолександрівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 16 червня 2021 року державний нотаріус надала письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був нотаріально посвідчений у свій час. В зв`язку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч був завчасно, належно повідомлений про час розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне. 07 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 5075, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано на товарній біржі «Ізумруд», реєстровий № 5075 від 07.05.1999 р. Херсонським обласним об?єднаним бюро технічної інвентаризації 17.05.1999 р. за р № 18 зареєстровано право власності за [PERSON] в цілому на вказаний житловий будинок, що підтверджується відміткою на договорі. [PERSON] проживала в ньому і була зареєстрована до дня смерті, що підтверджується довідкою сільської ради № 334 від 20.07.2021 р. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 02.10.2010 р., виданим Давидово-Брідською сільською радою Великоолександрівського району Херсонській області. Після смерті матері позивач та її сестра [PERSON] подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно була заведена спадкова справа № 55/2011 та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТР № 832863 на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що розташована на території Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. В отриманні свідоцтва про право на спадщину на іншу частину спадкового майна, а саме житловий будинок, який є предметом спору, їм було відмовлено в зв`язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу житлового будинку не посвідчений нотаріально, що тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом та спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку, і тому має право на спадкове майно. Відповідно до положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, вбачається. що даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до договору виникли в 1998 році під час дії ЦК УРСР, до правовідносин, що виникли між сторонами необхідно застосувати положення ЦК УРСР від 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст.227 ЦК УРСР, в редакції чинній на час укладення спірного договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, що передбачено ст.47 цього Кодексу. Зі змісту ч.1 ст.47 ЦК УРСР вбачається, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом статей 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 1999 року не суперечила чинному законодавству. Тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК України ( в редакції 1963 року) і статті 49 Закону України «Про власність» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набула право власності на будинок і правомірно володіла ним і це володіння до цього часу ніким не оспорено. Але відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку робить неможливим видачу нотаріального свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача та її сестри. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема, що спірний договір не було посвідчено нотаріально, разом з цим, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, відбулося його виконання, відповідач отримав кошти, а позивач почала користуватися та утримувати будинок, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved