Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору № ABPTRC07220005 від 27.06.2008 року таким, що не укладався. Просила припинити всі нарахування за зазначеним кредитним договором та зупинити виконання виконавчого провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що зазначений кредитний договір, рахунок від 27.06.2008 року, інші документи, які свідчать про отримання нею кредитних коштів, вона не підписувала. Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вважає, що зазначений кредитний договір необхідно визнати таким, що не укладався, оскільки гроші в сумі 16815,18 грн. від банку не отримувала. В судовому засіданні від 30.10.2014 року представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на зазначені в позовній заяви обставини. Представник відповідача в судовому засіданні від 30.10.2014 року позов не визнала повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В судове засідання 20.11.2014 року представники позивача та відповідача не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримав повністю за тими підставами, що зазначені в позовній заяві. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.06.2013 року по справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за № 524/1970/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» була стягнута заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 43580,54 грн. та судові витрати, пов»язані з оплатою судового збору, в сумі 435,80 грн. ( а.с. 30-31). Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.12.2013 року заява [PERSON] про перегляд цього заочного рішення була залишена без задоволення ( а.с.34) і оскаржена до апеляційного суду Полтавської області ( а.с.35-36). Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 19.02.2014 року заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.06.2013 року було змінено: зменшені загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], до 20164,94 грн. та сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню, до 201,64 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін ( а.с.37-38). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.06.2013 року та рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 19.02.2014 року набрали законної сили і мають преюдиційне значення по даній справі. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.06.2013 року було встановлено , що 27.06.2008 року між ЗАТ «Акцент- Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ABPTRC07220005, відповідно до якого вона отримала кошти в сумі 16815,18 грн. на строк 36 місяців з 27.06.2008 року по 27.06.2011 року включно, на наступні цілі : придбання товару у розмірі 24500 грн., сплату страхового платежу 645,18 грн., на умовах сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1470 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 302,67 грн. Відповідно до заяви позичальника від 27.06. 2008 року, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, за який приймається з 15 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 662,51 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»),(«Стандарт»), тарифів. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.06.2013, яке набрало законної сили, встановлено, що 27.06.2008 року відповідачем було підписано заяву позичальника № ABPTRC07220005, у якій вона просила банк надати їй зазначені в заяві послуги, зокрема кредит в сумі 16815,18 грн. Як вбачається з заяви, [PERSON] власноручним підписом підтвердила те, що вона ознайомилась та згодна з умовами надання споживчого кредиту, які були надані їй в письмовій формі ( а.с.30). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 статті 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, та не підлягає до задоволення. Позивачем та її представником не доведені обставини, на які вони посилаються, як на підставу позовних вимог, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, в зв»язку з повною відмовою позивачеві в задоволенні позову, судові витрати між сторонами не розподіляються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed