Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, в якій просить позбавити відповідача, батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що з березня 2012 року позивач з відповідачем почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . У березні 2014 року сторони почали проживати окремо. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не бере участі у виховані та утриманні свого малолітнього сина, не цікавляться його станом здоров`я, матеріально його не забезпечує. Усі матеріальні витрати на виховання, навчання та розвиток дитини несе позивач. Враховуючи, що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться долею своєї дитини, не приймає участі у його вихованні, тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. У судове засідання позивач не з`явилася, до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, просить суд розглядати справу без її участі (а.с. 41). Відповідач в судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що вбачається з оголошень опублікованих на офіційному веб-порталі судової влади України,у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній матеріалів. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 52). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 872 від 31.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але 21.11.2016 року за рішенням суду (справа № 517/408/16) знятий з реєстрації місця проживання (а.с. 35). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл. 7 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 26 липня 2013 року, актовий запис № 6634 (а.с. 15). Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не бере участі у виховані та утриманні свого малолітнього сина, не цікавляться його станом здоров`я, матеріально його не забезпечує. Усі матеріальні витрати на виховання, навчання та розвиток дитини несе позивач. Згідно довідки ГУ ПФУ в Одеській області, [PERSON] не перебуває на обліку, як отримувач пенсії в ГУ ПФУ в Одеській області (а.с. 18). Довідкою Одеського міського центру зайнятості від 10.03.2021 року № 684/17/03 встановлено, що [PERSON] не зареєстрована як безробітна в Одеською міському центрі зайнятості станом на 10.03.2021 року (а.с. 24). З довідки Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.07.2013 року до 31.07.2017 року отримувала допомогу при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] . З 01.08.2017 року допомогу не отримує. Закінчення строку виплати (а.с. 25). Згідно висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.09.2021 року № 2709/01-20 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 63-64). Вирішуючи питання, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з того, що за умовами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджуваних судом документів вбачається, що відповідач самоусунувся від виховання свого малолітнього сина та виконанням своїх обов`язків. Не цікавляться долею своєї дитини, не приймає участі у її вихованні, матеріально не забезпечує, не створює необхідні умови для проживання, виховання свого сина. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід задовольнити, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дитини є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved