Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що між нею та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу згаданого магазину, за умовами якого позивач передала відповідачеві 400 000 грн. до укладення основного договору. Порушуючи права [PERSON], [PERSON] ухиляється від укладення основного договору куп віл-продажу. У судовому засіданні до розгляду справи по суті представник [PERSON] звернулася із заявою про зміну предмету позову, в якій, посилаючись на згадані обставини, просила стягнути із [PERSON] переданій їй 400 000 грн. із урахуванням індексу інфляції та три проценти річних. Позовні вимоги підтримала повністю і просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Суд вважає можливим за згодою представника позивача розглянути справу у заочному порядку, що передбачено ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. [PERSON] є власником магазину-прибудови «[INFO]», літ. А, загальною площею 352,8 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.12.2009 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2834. 20.02.2010 року донька позивача [PERSON] звернулася до неї із проханням позичити їй грошові кошти у розмірі 400 000 грн. із метою придбання у [PERSON] належного їй приміщення згаданого магазину. На підтвердження передачі грошових коштів [PERSON] була складена письмова розписка, за умовами якої вона зобов'язалася повернути отримані у борг гроші до 31.12.2012 року, яка міститься в матеріалах справи. 20.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу магазину-прибудови «[INFO]», літ. А, загальною площею 352,8 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 323. Згідно п. 2.8. згаданого попереднього договору в забезпечення виконання зобов'язання по придбанню магазину-прибудови «[INFO]» [PERSON] сплатила [PERSON] суму 400 000 грн., яка дорівнює сумі основного договору. У відповідності із п. 2.9. посвідчення основного договору мало відбутися до 12.03.2010 року у будь-якого приватного нотаріуса за місцем знаходження вказаної нерухомості. Основний договір у встановлений строк укладено не було, але 17.03.2010 року між [PERSON] та відповідачем укладено додаткову угоду, умовами якої збільшено строк до якого необхідно укласти основний договір до 17.06.010 року. З пояснень представник позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що до зазначеного строку основний договір не був укладений. Натомість, 31.12.2012 року закінчився строк позики, у зв'язку із чим [PERSON] почала вимагати повернення грошових коштів від [PERSON] У зв'язку із тим, що [PERSON] не мала можливості повернути позивачеві отриманий борг, а [PERSON] відмовляється повернути отримані кошти або укласти основний договір купівлі-продажу магазину, між позивачем, її донькою та відповідачем укладено трьохсторонню додаткову угоду від 24.01.2013 року, згідно якої строк, до якого необхідно укласти основний договір, продовжено до 20.03.2013 року, а сторону покупця замінено із [PERSON] на [PERSON] До сьогодні, відповідач відмовляється укладати основний договір або повертати отримані грошові кошти. Отже, із 20.03.2013 року [PERSON] безпідставно користується належними [PERSON] грошовими коштами. У відповідності із ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 ЦК України). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Дана норма є відсилочною до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище згадане, суд вважає, що позов підлягають задоволенню. Отже, загальна сума коштів, що підлягає поверненню позивачеві, становить 487 326 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved