Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту добросовісного заволодіння та відкритого, безперервного володіння більше 10 років житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Гагаріна №26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, посилаючись на те, що дане будинколоволодіння належало [PERSON], яка померла 24.09.1998 року. З часу смерті [PERSON] по сьогоднішній день (більше десяти років) відкрито користується житловим будинком з надвірними будівлями, обробляє город, сплачує комунальні послуги, облаштовує благоустрій. У зв»язку з тим, що на дане будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи та на час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року, який не передбачав кола спадкоємців за законом четвертої черги, а саме осіб, які проживали із спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини, [PERSON] не може успадкувати дане будинковолодіння як особа, з якою спадкодавець проживала однією сім»єю. Спадщину після [PERSON] ніхто не прийняв та не оформив. Підліснянська сільська рада Монастириського району Тернопільської області як орган місцевого самоврядування не заявляла прав на вказану спадщину і не визнавала її відумерлою. Заявник [PERSON], представник заявника адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд заяви у їхній відсутності, заявлені вимоги підтримали. Заінтересована особа Підліснянська сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти заявлених вимог не заперечили. Судом встановлено такі обставини. У силу ст. 234 ЦПК України в окремому провадженні розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Законодавством передбачено, що крім конкретно перелічених фактів, що мають юридичне значення, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ст. 256 ЦПК України). Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №24 від 14.02.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями в с. Підлісне по вул. Гагаріна за №26 зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Монастириською районною радою на підставі рішення виконавчого комітету Монастириської районної ради від 20.09.1988 року. Про реєстрацію права особистої власності на домоволодіння зроблено запис в реєстрову книгу №1 Р7 за реєстровим №81. [PERSON] померла 24.09.1998 року в с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №020423 від 25.09.1998 року. До майна померлої 24.09.1998 року [PERSON] Монастириською державною нотаріальною конторою 15.08.2000 році заведено спадкову справу №530/2000 рік, з матеріалів якої вбачається, що спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] (правнука спадкодавця), якому [PERSON] заповіла належний їй земельний та майновий пай. На дане спадкове майно 15.08.2000 року Монастириською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно довідки №321, виданої 08.11.2016 року виконкомом Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] до моменту смерті проживала у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по вул. Гагаріна, 26 с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, з невісткою (заявником) [PERSON] Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ИД №323327 від 16.02.1980 року [PERSON] з 16.02.1980 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] сином померлої 24.09.1998 року [PERSON] (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 09.12.2016 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). [PERSON] помер 18.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 020052 від 18.09.1997 року. Згідно довідки №338, виданої 01.12.2016 року виконкомом Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті 18.09.1997 року [PERSON] у будинку, що по вул. Гагаріна, 26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області проживали [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Після смерті 18.09.1997 року [PERSON] Монастириською державною нотаріальною конторою 15.08.2000 року заведено спадкову справу №531/2000 до майна померлого на підставі заяви [PERSON], якій 15.08.2000 року Монастириською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності селянської спілки «Підліснянська». Як убачається зі змісту довідки №337, виданої 01.12.2016 року виконкомом Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], з дня смерті 24.09.1998 року [PERSON] по сьогоднішній день проживає та користується житловим будинком, що розташований по вул. Гагаріна, 26 с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області Як убачається зі змісту інформаційного листа №5/02-14 від 18.01.2017 року приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON], у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок та у зв»язку з тим, що [PERSON] померла на час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка не передбачала кола спадкоємців за законом четвертої черги, а саме осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Право власності на будинок, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, зареєстровано на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, що видане 03.10.1988 року Монастириською районною радою Тернопільської області згідно рішення виконавчого комітету Монастириської районної ради Тернопільської області від 20.09.1988 року, що підтверджується інформаційною довідкою №24, виданою 14.02.2017 року комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації». 05.12.2016 року комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями, що по вул. Гагаріна, 26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 66,2 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м під літерою «А», сарай «Б», сарай «Б1», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «пг», ворота №1, огорожа №2. Згідно із ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державні реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Як вбачається із матеріалів справи та змісту заяви, [PERSON] з дня смерті 24.09.1998 року [PERSON] по даний час проживає у домоволодінні №26 по вул. Гагаріна в с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області (більше десяти років), відкрито користується житловим будинком з надвірними будівлями, обробляє присадибну ділянку, сплачує комунальні послуги, облаштовує благоустрій, тобто заявник не вживала ніяких заходів, спрямованих на приховування факту володіння майном від третіх осіб, добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним домоволодінням. Так, згідно довідок №321 від 08.11.2016 року, №336, №337, №338, виданих 01.12.2016 року виконкомом Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], проживала до моменту та на час смерті 25.09.1998 року [PERSON] у будинку, що по вул. Гагаріна, 26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області. Те, що [PERSON] проживає за вказаною вище адресою підтверджується також випискою з погосподарської книги №2, згідно даних якої [PERSON], [INFO], зареєстрована у спірному домоволодінні. З 12.01.2007 року [PERSON], жителька с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, є споживачем електроенергії, особовий рахунок №444053, про що між ним та Монастириським РЕМ ВАТ «Тернопільобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким рішенням може бути як рішення про набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду у позовному провадженні, так і рішення суду про встановлення факту набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду справи в окремому провадженні, за наявності необхідних підстав для такого набуття - добросовісного, відкритого і безперервного володіння майном впродовж певного строку. Згідно роз»яснень, що містяться в п.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб»єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов»язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно чинного на момент відкриття спадщини законодавства, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] добросовісно заволоділа вказаним вище майном і не знала, що в подальшому у неї будуть відсутні підстави для набуття за нею права власності, домоволодіння належало матері її чоловіка [PERSON], який помер 18.09.1997 року, [PERSON] померла 24.09.1998 року, належне останній домоволодіння не охоплене заповітом і у відповідності до положення ст. 537 ЦК УРСР повинно б бути розподіленим між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529\~-\~533 цього Кодексу. Однак, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження покликання заявника на те, що спадкоємці за законом першої та другої черг спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, судом таких даних не здобуто, при цьому майно померлої за правом спадкоємства до держави не перейшло, а залишилося зареєстрованим за спадкодавцем та у користуванні заявника. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що заявник [PERSON] добросовісно заволоділа та відкрито, безперервно володіє більше 10 років житловим будинком з надвірними будівлями, що за адресою: вул. Гагаріна №26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, право особистої власності на домоволодіння зареєстроване за спадкодавцем, тому слід встановити факт набуття за [PERSON] права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гагаріна №26, с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved