Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом у якому прохала суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та виселити його із вказаного житлового будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що є власником вказаного житлового будинку, у якому зареєстровані окрім неї ([PERSON]), її дочка [PERSON], син [PERSON], зять [PERSON], які є безробітними, а також неповнолітній онук [PERSON], [INFO], та родич - відповідач [PERSON] Останній протягом п'ятнадцяти років не проживає за місцем реєстрації, не підтримує стосунків з позивачем. Наявність реєстрації відповідача у будинку, власником якого є позивач, створює перешкоди для позивача, оскільки вона змушена оплачувати житлово-комунальні послуги, виходячи з кількості зареєстрованих осіб, до складу яких входить і [PERSON], який не проживає у будинку і не користується послугами. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. Позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з'явився, у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в суді. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З Витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 17911523 від 28.02.2008 року вбачається, що [PERSON] є власником 56/100 житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 9). З довідки голови квартального комітету № 16 виконавчого комітету Роменської міської Ради від 14.09.2015 року вбачається, що у житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (зять), [PERSON] (онук) та [PERSON] (родич) (а.с. 10зв). З довідки Роменського МВ УДМС України в Сумській області від 28.10.2015 року № 4360 також вбачається, що [PERSON], [INFO], з 25.02.1998 року зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 15). У зв'язку з тим, що відповідач не проживає за місцем реєстрації і добровільно не знятий з реєстрації по [ADDRESS], позивач і звернулася до суду з вказаним позовом. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки житловий будинок, в якому зареєстрований відповідач, знаходиться в приватній власності позивача (а.с. 9 ), а відповідач мав право лише користування цим житлом, то до даних правовідносин слід застосувати норми Цивільного кодексу України (поняття сервітуту). Так, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту голови квартального комітету від 15.09.2016 року, складеного у присутності свідків, вбачається, що [PERSON] з 2000 року не проживає у будинку по [ADDRESS] (а.с. 11). Враховуючи, що відповідач близько 15 років без поважних причин не проживає у будинку позивача, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщення по [ADDRESS]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про виселення [PERSON]., оскільки останній у будинку позивача не проживає, тобто жодних перешкод для позивача для користування житлом немає і позовна вимога про виселення не обґрунтована відповідними доказами.

Outcome: partial