Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Іллінецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, за яким позивач є спадкоємцем всього належного йому майна. До спадкового майна покійного належить: земельна ділянка площею 0,25 га., що розташована за адресою - [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,1540 га., що розташована за адресою - [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріуса. Проте, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які знаходиться на території Іллінецької міської ради Вінницької області, за відсутністю правовстановлюючих документів на це спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею право на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги міська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). До не оформленого спадкового майна [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,25 га., що розташована за адресою - [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,1540 га., що розташована за адресою - [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що надана покійному відповідно до рішення 3 сесії 22 скликання Тягунської сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 26.05.1995 (а.с. 12-14). Згідно кадастрового плану виготовленого інженером [PERSON] (а.с. 15-16), за адресою по [ADDRESS] знаходяться такі земельні ділянки: присадибна ділянка, загальною площею 0,2500 га. та земельна ділянка для ведення ОСГ, загальною площею 0,1540 га. Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Копією заповіту, від 02 березня 1999 (а.с.7), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.6), копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с. 9-10) стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та постановою від 04 грудня 2018 року №935, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на них на ім`я спадкодавця (а.с.17). Враховуючи вищевикладені докази, а також ту обставину, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, при цьому оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на них, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1). На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, інші 50 відсотків судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved