Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну їй на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 014642 земельну ділянку площею 0,45 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території колишньої Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та їх представник адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 0,45 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території с. Червоні Партизани Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, 22 травня 2001 року на підставі рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради № 47 від 24 травня 2001 року на її ім`я був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 014642, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 6 липня 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (зворот а.с. 21). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 4 листопада 2019 року (а.с. 25), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , 3 грудня 2015 року на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю, та земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державних актів серії ЧН № 018700 і ЧН № 063256, що підтверджується копією спадкової справи № 431/2012 до майна померлої [PERSON] (а.с. 18-23). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 014642, у зв`язку із тим, що державний акт виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт зареєстровано у Книзі реєстрації державних актів 22 травня 2001 року, а рішення виконкому Червонопартизанської сільської ради № 47, на підставі якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,45 га, видане 24 травня 2001 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 850/02-31 від 7 червня 2019 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved