Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Загреблянська (Петровського), 61 у смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області. У судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, вказавши, що свого часу придбала вказане домоволодіння. [PERSON] була сестрою бувшого власника будинку [PERSON], який під час купівлі-продажу будинку сказав, що його сестра проживає у м. Умань і випишеться з будинку. Однак, до даного часу, [PERSON] з реєстрації у вище зазначеному будинку не знялася, її місце перебування не відоме. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявилася, хоча про дату, час та місце слухання справи, була повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить оголошення у періодичному виданні газеті «Черкаський край» № 18 (20158) від 05.05.2017 року. Про причину своєї неявки, суд не повідомила. Представник третьої особи - Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області в судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи без його участі, у вирішені спору поклався на розсуд суду. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав № 36818061, [PERSON], являється власником житлового будинку по вул. Загреблянська (Петровського), 61 у смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області. Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується записами в будинковій книзі. За довідкою ВК Вільшанської селищної ради № 02-34/586 від 13.03.2017 року, відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку вул. Загреблянська, 61 у смт. Вільшана Городищенського району, що належить [PERSON], але не проживає із 2012 року. Допитаний судом свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що у 2012 році він разом із дружиною придбали вище вказаний житловий будинок у [PERSON], який вказав, що у ньому прописана його сестра відповідач по справі [PERSON], яка зніметься з реєстрації, однак до даного часу не зробила відповідних дій. Допитана судом свідок [PERSON], яка проживає по сусідству із позивачем [PERSON], зазначила, що будинок по вул. Загреблянська, 61 у смт. Вільшана свого часу проживав сім'я [PERSON]. Відповідача [PERSON] вона не бачила близько останніх 5 6 років. Знає, що вона свого часу навчалася у м. Києві на перекладача, приїжджала до матері, яка проживала самотньо. Після смерті матері, власником будинку став [PERSON], який продав будинок нинішньому власнику [PERSON], яка на даний час у ньому проживає з чоловіком. У відповідності до вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, право власності особи є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власності володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст. 71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». Частиною 3 ст. 71 Житлового Кодексу України, передбачені обставини, відповідно до яких, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Оскільки, відповідач [PERSON] не проживає в жилому будинку з 2012 року, спільного господарства з позивачем не веде, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК, - немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника будинку та визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved