Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності, в якій просила: визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. Свої вимоги мотивувала тим, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO]. [INFO] у місті Москва Російської Федерації, [PERSON] , [INFO], помер. Після його смерті залишився син [PERSON] , [INFO]. При житті власника будинку [PERSON] останній дозволив їй проживати та володіти вказаним будинком, тому починаючи з 1990 року і по сьогоднішній день, з дозволу власника, а після його смерті з дозволу відповідача, вона відкрито та безперервно володіє і проживає в житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] . При житті, власник будинку [PERSON] передав їй усі документи на будинок та ключі від будинку і господарських будівель та споруд. Вартість будинку становить 158132 грн. За час проживання в будинку вона постійно проводить поточні та постійні ремонти. Тримає та доглядає своє домашнє господарство, обробляє і саджає город, що біля будинку. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№4597 від 15.07.2021, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У разі визнання відповідачем позовних вимог, не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4577 від 14.07.2021, в якій зазначив, що обставини зазначені у позові повністю відповідають дійсності та ним у повному обсязі визнаються, тому він не заперечує проти задоволення позову. Просив підготовче засідання та розгляд справи провести у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: клопотання про витребування доказів від 22.06.2021 вхід.№4089 (а.с.14); заява відповідача про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог від 14.07.2021 вхід.№4577 (а.с.44), заява позивача про розгляд справи за її відсутності від 15.07.2021 вхід.№4597. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 15 липня 2021 року на 11 годину 00 хвилин (а.с.21-24); витребування доказів (а.с.26-28), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована у [ADDRESS] . Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2012 (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Вінницька область Ямпільський район село Дорошівка, помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.1953 (а.с.6) судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації. Із копії Технічного паспорту на житловий будинок від 13.04.1989 (а.с.7-8), копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.1989 (а.с.11) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації, був власником житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . Із копії заповіту від 17.11.1992 року (а.с.12) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації, заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось своєму синові [PERSON] . Із Акту обстеження житлового будинку від 07.06.2021 (а.с.10) судом встановлено, що власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.1989 є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації. З 1990 року і по сьогоднішній день, вказаним житловим будинком відкрито, постійно та безперервно володіє позивач [PERSON] . Вона утримує будинок, проводить у будинку капітальні та поточні ремонти. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON] . Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63789270 від 03.03.2021 (а.с.13) судом встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації, 03.03.2021 заведено спадкову справу №41/2021 . Із копії Спадкової справи №41/2021 (а.с.35-43) судом встановлено, що Спадкову справу №41/2021 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації, заведено за заявою відповідача [PERSON] . Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п.9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови). Судом встановлено, що власником житлового будинку є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Москва Російської Федерації. Житловий будинок залишився не успадкованим, і протягом більше десяти років ним відкрито користується позивач. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіла та продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набула право власності за набувальною давністю на домоволодіння що розташоване по [ADDRESS] . Судові витрати пов`язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати.

Outcome: approved