Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який потім уточнила, зазначивши, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла [PERSON], як дружина. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок [ADDRESS]. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями в нотаріальній конторі в зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. На її (позивача) замовлення Носівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі. В судове засідання представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, до суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані і проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок (а.с. 10) та довідкою виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. З копії свідоцтва про смерть (а.с. 12) та довідки виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради № 618 від 28 березня 2014 року (а.с. 55) вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. На день смерті разом з ним проживала його дружина - [PERSON]. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який проживав на території Червонопартизанської сільської ради Носівського району, за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 24-37), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. З копії свідоцтва про одруження (а.с. 13) видно, що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 23) та повідомлення державного нотаріального архіву Чернігівської області № 871/01-17 від 26 березня 2014 року (а.с. 50) видно, що спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилася. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], яка належала [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, що підтверджується його копією (а.с. 42). З довідки виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради № 321 від 10 лютого 2014 року (а.с. 14) видно, що [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. На день смерті разом з нею проживали її дочка - [PERSON] та онук - [PERSON]. За таких обставин [PERSON] має право на спадкоємство після смерті своєї матері та в силу ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. З матеріалів спадкової справи № 163/2004 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 39-49) видно, що [PERSON] отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) та право на майновий пай. В судовому засіданні встановлено, що державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори Перев’язко Л.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] в зв'язку з тим, що з введенням в дію 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, а отже і свідоцтво про право власності на колгоспний двір втратило свою чинність, що підтверджується постановою № 427/02-31 від 11 березня 2014 року (а.с. 17). З матеріалів справи видно, що на вищезазначений житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 6-8). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved