Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником спірної квартири. Відповідачі її син та онука, не проживають у даній квартирі більше 10 років, з 2010 року не цікавляться даною квартирою, не несуть витрат по її утриманні. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Однак, конверти, які були скеровані відповідачам, повернуто за закінченням встановленого строку зберігання. У зв`язку із наведеним на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення, яким суд повідомив відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України. У вказаний строк відповідачі не подали суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомили. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Власник згідно ст.\~319\~ЦК України володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 17.07.2003 р. /а.с.12/ Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.11/. Як вбачається із матеріалів справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1948 року народження /власник/, [PERSON] , 1975 року народження та [PERSON] , 2000 року народження, яка вписана в адресний листок прибуття як донька [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги /а.с.4-7/ та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області /а.с.18, 19/. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України. Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Статтею 405\~ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, стверджується актом, складеним комісією ЛКП «Сяйво» від 20 жовтня 2020 року, згідно якого у квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON] , 1975 р.н. та [PERSON] , 2000 року народження, не проживають з 01.01.2010 року /а.с.8/ Як вбачається із відповіді ЛКП «Сяйво» від 25.11.2020 року на адвокатський запит від 19.11.2020 р., за період з 01.01.2020 року по 25.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] не звертались в ЛКП «Сяйво» із заявами щодо отримання будь-яких довідок щодо квартири [ADDRESS] /а.с.14/. Крім цього, із змісту листа від 10.12.2020 р. Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] протягом листопада 2019 листопада 2020 року до Залізничного ВП із заявами щодо чинення їм перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] не звертались. Відтак, з аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад один рік, не надали суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даній квартирі чинили їм перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що вони цікавляться спірним житлом та несуть витрати з утримання квартири за себе, а тому відповідачів, слід визнати такими, що втратили право користування спірним житлом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, із відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню порівно на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved