Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі ФОП) про стягнення 5061,24 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення 1500 грн. витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката. В обґрунтування вимог вказує, що 24.07.2012 року між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення, відповідно до умов якого останній зобов'язався надати їй послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. Вона зобов'язувалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4500 грн., без врахування доставки та монтажу. Для сплати вартості товару, вона за рекомендацією ФОП [PERSON] звернулась до ПАТ ''Акцент-банк''. 01.08.2012 року між нею та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, відповідно до умов якого їй було надано грошові кошти в розмірі 4635 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 36 місяців з 24.07.2012 року по 23.07.2015 р. Дані кошти було перераховані банком на рахунок ФОП [PERSON] Таким чином, нею було повністю виконано умови договору індивідуального замовлення. [PERSON] не виконав своїх зобов'язань згідно умов договору індивідуального замовлення та не передав товар згідно специфікації. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вважає, що неправомірними діями [PERSON] їй була завдана матеріальна шкода у розмірі 5061,24 грн. та 1500 грн. витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо її представником - [PERSON] було надіслану суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24.07.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення за №1, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов'язався надати позивачці послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору, а остання зобов'язалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4500 грн., без врахування доставки та монтажу. 24.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, який складається із заяви позичальника №АN3TRX84800008 і умов та правил кредитування. Відповідно до умов договору, їй було надано у кредит грошові кошти в розмірі 4635 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 24 місяці з 01.08.2012 року по 31.07.2014 р. Дані кошти було перераховані банком на рахунок [PERSON] за №26006010004737 у ПАТ ''А-Банк'', МФО 307770, код ЄДРПОУ32644414559. Встановлено, що позивачкою повністю виконано умови договору індивідуального замовлення за №1 від 24.07.2012 року. ФОП [PERSON] умови договору не виконав та не передав позивачу товар згідно з додатку №1 до договору, а саме, пластикові вікна на суму 4500 грн. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON] завдано громадянці [PERSON] шкоди в сумі 4500 грн.. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з вимогами ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 та ч.1 ст.1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування і такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В судовому засідання встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на сьогоднішній день відповідач не виконав умов договору та не передав позивачці товар згідно додатку №1 до цього договору -пластикові вікна. У той час, коли позивачка повністю виконала умови договору та сплатила кошти за товар. Факт невиконання [PERSON] умов договору підтверджується також виром Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2013 року. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON], останній заволодів грошима [PERSON] в сумі 4500 грн., чим спричинив їй шкоду на вказану суму. Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 5061,24 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення слід задовольнити часткового та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 4500 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу адвоката згідно договору про надання таких послуг від 30 липня 2014 року та квитанції про їх оплату, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ» Про державний бюджет на 2014 рік»(із внесеними змінами від 27.03.2014 року) мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить 1218 грн. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах у 2014 році за годину роботи адвоката становить 487,2 грн. (1218*40%/100) та 8,12 грн. за 1 хв. роботи адвокати (487,2/60хв.). Як вбачається із журналів судових засідань, судові засідання в яких брав участь адвокат позивача, тривали 3 хв.-26 серпня 2014 року. Крім того, суд вважає, що адвокатом було затрачено 60 хв. на написання позовної заяви . Таким чином, враховуючи наведені розрахунки ( 60 хв.+3хв. *8,12 грн.) та суму заявлених вимог, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути 511,56 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial