Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 06 серпня 2011 року вони, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали між ними шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС адміністрації Шебекінського району Бєлгородської області, актовий запис 312 від 06.08.2011 року, свідоцтво про одруження серія І-ЛЕ №691365. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Донька має громадянство України та проживає із нею за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с. Яришівка, вул. Центральна, 92. З лютого 2012 року шлюбні відносини з відповідачем були фактично припинені через відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини, у зв'язку з чим було вирішено проживати окремо, кожен за своїм місцем реєстрації, тобто у різних країнах. З того часу спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не є можливим. Сім'я фактично розпалась, у зв'язку з чим, виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Суперечки про місце проживання дитини та розподіл спільного майна між ними не має. Шлюб вони розривають вперше. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленням про вручення, заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. 06.08.2011 р. між сторонами відділом РАЦС адміністрації Шебекінського району Белгородської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 312. 02.08.2012 р. у них народилася донька [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно\~до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. \~Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed