Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту та просить скасувати арешт на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та їх обтяжень запис від 03.05.2005 року за №2450723 про арешт1/3 частки квартири [ADDRESS]. Мотивує вимоги тим, що вона є власницею 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 04.08.1997. Інші 2/3 частини квартири розділені в рівних долях по 1/3 між донькою позивачки - [PERSON] чоловіком позивачки - [PERSON] 25.05.2016 року звернувшись за інформаційною довідкою (витягом) до Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру майна заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо вказаною вище квартири, [PERSON] стало відомо, що на 1/3 частку квартири накладено арешт. Відповідно до листа-відповіді Маліновського ВДВС від 18.07.2016 № 1273611 в 2006 році у Відділі перебувало на виконанні наступні виконавчі документи: виконавчий лист №2-7330 від 18.02.2004 щодо стягнення з [PERSON] на користь ЖЕО Маліновського району грошової суми; судовий наказ №2-11-71 від 20.12.2015 (очевидно від 20.12.2005), щодо стягнення з [PERSON] на користь КП «Одесатеплоенерго» грошової суми. Окрім цього зазначено, що архівні виконавчі провадження за 2006 рік знищено у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту на майно не виявляється можливим. В зв'язку з тим, що зазначений арешт порушує майнові права позивачки, остання звернулась до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 04.08.1997 року. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Проте, 23.09.2005 року першим відділом державної виконавчої служби Малиновського РУЮ м.Одеси, Грицюк О.О. була винесена постанова АА255826 про арешт 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуженя об'єктів нерухомого майна наданої 25.05.2016 року (а.с.11). На заяву про зняття арешту з належного позивачу майна, позивач отримала відповідь з Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси від 18.07.2016 року останню повідомлено, в 2006 році у Відділі перебувало на виконанні наступні виконавчі документи:виконавчий лист №2-7330 від 18.02.2004 щодо стягнення з [PERSON] на користь ЖЕО Маліновського району грошової суми; судовий наказ №2-11-71 від 20.12.2005 щодо стягнення з [PERSON] на користь КП «Одесатеплоенерго» грошової суми.Окрім цього, зазначено, що архівні виконавчі провадження за 2006 рік знищено, у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту на майно та надати будь-яку іншу інформацію щодо арешту не виявляється можливим. Запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.16). Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1-3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, необхідно захистити цивільні права та інтереси власника майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту, зняти арешт об'єкту обтяження 1/3 частка квартири [ADDRESS], власник: [PERSON], що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та їх обтяжень 03.05.2005 року під №2450723. На підставі викладеного

Outcome: approved