Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та матеріальної шкоди. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 10 грудня 2014 року [PERSON], в якості авансу від договірної вартості квартири [ADDRESS] взяла у неї в борг 5000 гривень, пообіцявши при цьому продати їй дану квартиру після оформлення документів на право власності. 06 квітня 2015 року та 08 травня 2015 року відповідач знову взяла у неї в борг по 1000 гривень. 26 травня 2016 року [PERSON] запропонувала їй заселитись у вищезазначену квартиру, зробити в ній ремонт та проживати в ній, а грошові кошти витрачені нею на ремонт будуть відраховані від суми вартості квартири. На дані умови вона погодилася, разом з сім'єю відремонтувала квартиру та 01 липня 2015 року вселилася в квартиру. В подальшому відповідач знову брала у неї гроші в борг, загальна сума, яку їй заборгувала [PERSON] складає 8900 гривень. Однак, станом на сьогоднішній день остання відмовляється як від укладання договору купівлі-продажу квартири, так і від повернення заборгованих грошей. Просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 8900 гривень, вартість ремонта квартири в розмірі 30 000 гривень, зобов'язать ПЕС та ТВКГ м. Южноукраїнськ підключить електроенергію, тепло та воду в квартирі [ADDRESS] та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, саме: в частині стягнення боргу в сумі 8900 гривень та судового збору - підтримав, а від інших позовних вимог відмовився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, що регламентовано ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до розписки 10 грудня 2014 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 5000 гривень в якості авансу за квартиру [ADDRESS] Квартиру зобов'язалась продати останній після оформлення документів на її ім'я. Тобто строком виконання зобов'язання за даною борговою розпискою визначено настання події, а саме продаж належної відповідачу квартири (а.с. № 107). Також, 06 квітня 2015 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 1000 гривень, які зобов'язаласа повернути 01 червня 2015 року, про що склала розписку від 06.04.2015 р. (а.с. № 108). 08 травня 2015 року [PERSON] знову отримала в борг у позивача 1000 гривень та зобов'язалася повернути кошти до 01 липня 2015 року, про що свідчить росписка від 08.05.2015 р. (а.с. № 109). 31 липня 2015 року відповідач взяла в борг у позивача 1300 гривень, які зобов'язалася повернути до 01 вересня 2015 року, що підтверджується роспискою від 31.07.2015 р. ( а. с. № 110). Згідно розписки від 01.09.2015 р. [PERSON] взяла у позивача в борг 250 гривень (а. с. № 111). 02 вересня 2015 року [PERSON] знову отримала в борг у позивача 350 гривень, які зобов'язалася повернути до 30 вересня 2015 року (а.с. № 112). Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свої зобов'язання за розписками до теперішнього часу не виконала. Відповідно ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає борг в розмірі 8900 гривень. В силу ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 583 гривні, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1,2).

Outcome: approved