Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них [INFO] народилась дочка [PERSON]. Згідно рішення Ладижинського міського суду від 15.08.2007 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на дитину в розмірі 250 грн. щомісячно. Дане рішення відповідачем не виконується, в результаті чого станом на 31.03.2014 року утворився значний борг по сплаті аліментів. За період з 01.06.2008 року по 31.12.2010 року вона отримувала аліменти від відповідача, не надаючи про це жодних підтверджуючих документів. Станом на 31.03.2014 року відповідач заборгував їй 9750 грн. Тому позивач звернулась до суду і просила стягнути з відповідача неустойку в розмірі 9750 грн. Згодом позивач уточнила свої позовні вимоги, надала розрахунок неустойки за період з 01.01.2011 року по 31.03.2014 року, та просила стягнути 2965 грн. неустойки за несплачені аліменти за вказаний період. Сторони в судове засіданні не з'явились. Позивач подала заяву, згідно якої просила справу заслухати в її відсутність. В разі неявки відповідача просила постановити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON], в судове засіданні не з'явився. Повістка про його виклик у судове засідання, направлена за адресою його місця реєстрації, повернулась до суду із відміткою, що за вказаною адресою він не проживає. За таких обставин суд вважає, що судовий виклик відповідача здійснено належним чином і відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, за згодою позивача судом було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що змінені позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON]. 15.07.2007 року Ладижинським міським судом Вінницької області було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на дочку, у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно до її повноліття. На виконання вказаного рішення, Ладижинським міським судом був виданий виконавчий лист № 2-356 від 15.08.2007 року, який був переданий до ВДВС по місту Ладижину Тростянецького МРУЮ. Відповідач рішення суду виконував частково, сплачуючи певні грошові суми позивачу без надання відповідних підтверджуючих сплату документів державномувиконавцеві. Починаючи з 01.01.2011 року відповідач аліментів не сплачував. Всього за період з 01.01.2011 року ідо 31.03.2014 року неустойка за прострочення по сплаті аліментів, складає 2965 грн. Ці факти підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні: свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, копією виконавчого листа. Із довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 129 від 31.03.2014 року, виданої ВДВС по м. Ладижину Тростянецького МРУЮ видно, що виконавцем аліменти з відповідача примусово не стягувались, будь-яких підтверджуючих документів про сплату аліментів відповідач державному виконавцю не надавав. Спірним та таким, що підлягає доказуванню є питання щодо стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Твердження позивача про те, що з 01.01.2011 року по 31.03.2014 року відповідач аліментів їй не сплачував підтверджується також довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах. З розрахунку неустойки за прострочення по сплаті аліментів, наданого позивачем, видно, що за період з 01.01.2011 року по 31.03.2014 року, загальна сума неустойки становить 2965 грн. Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особою вимог. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач просить стягнути неустойку за несплату аліментів в розмірі, визначеному в результаті проведеного нею розрахунку, а саме - лише щодо стягнення неустойки за період в межах одного місяця по кожному із щомісячних платежів, які заборгував відповідач. Така вимога позивача є його правом, яке не суперечить інтересам відповідача. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути неустойку за заборгованість, що виникла внаслідок несплати ним аліментів, саме в такому розмірі, який зазначив позивач відповідно до змінених позовних вимог. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved