Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на малолітню дочку: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо, в утриманні дитини. Сторони в судове засідання, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не з`явилися. Позивач подала заяву в якій позов підтримала з підстав зазначених у ньому, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 листопада 2018 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області. У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району у Тернопільській області. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №б/н [PERSON] , проживає у [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: дочка [PERSON] , та дочка [PERSON] . Відповідно довідки комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.07.2019 р. [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку в педіатра. Судом встановлено, що Відповідач не проживає разом з сім`єю. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, станом на дату розгляду справи, - 1779 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, стан її здоров`я, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні в такому віці, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково.

Outcome: approved