Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - державний нотаріус Ужгородської районної державної нотаріальної контори Гончаренко Максим Васильович, [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив. На момент смерті [PERSON] позивач постійно проживала з ним та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння. При зверненні до Ужгородської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй у видачі такого було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів документів на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача - Дубрівської сільської ради в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, в якій також зазначено, що відповідач повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа - державний нотаріус Ужгородської районної нотаріальної контори Гончаренко М.В. в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду заяву в якій зазначає, що проти позову не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2002 року, наявного в матеріалах справи,[INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Померлий заповіту не залишав, що підтверджується довідкою Дубрівської сільської ради №419 від 06.11.2014 р. Відповідно до довідки Дубрівської сільської ради № 422 від 06.11.2014 р. забудовником будинку [ADDRESS] був [PERSON] Померлому [PERSON] були надані відповідні дозволи на будівництво будинку, що підтверджується свідоцтвом №1 на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР від 14.06.1976 р.,дозволом № 1 на право виконання будівельних робіт від 14.06.1976р., рішенням виконкому Ужгородської районної ради депутатів трудящих № 180 від 14.06.1976р. про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку. Згідно технічного паспорту на об»єкт нерухомого майна, вищевказаний житловий будинок складаєься з житлового будинку та прибудови літ. А, загальною площею 98,4 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, навіс літ. В., сарай літ. Г. і Д, вбиральня літ. Е, сарай літ. Ж, навіс літ. З. та інших господарських споруд (колодязь питний, ворота, хвіртка, огорожа). Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними спорудами становить 216020,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною померлого,що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.01.1952 р. та є спадкоємцем першої черги. На момент смерті чоловіка [PERSON] позивачка постійно проживала з ним та прийняла спадщину шляхом фактично вступу у володіння, що підтверджується довідкою Дубрівської сільської ради № 421 від 06.11.2014 р. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до Ужгородської районної державної нотаріальної контори і згідно витягу з про реєстрацію в Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу за № 56627787. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що вбачається з постанови державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори від 09.10.2014р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 р., не допускається застосування судами норм ЦК 2003р., а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На момент смерті [PERSON] чинними були норми ЦК УРСР. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в ході розгляду справи позивач проживала і надалі проживає у вищенаведеному будинку, здійснювала догляд за ним, вступила у фактичне володіння ним,тому є такою, що прийняла спадщину. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкоємців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР. За змістом п. 62 вищезгаданої інструкції підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути дані погосподарських книг або довідка відповідної сільської ради. З роз'яснень, наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.3011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно виникає в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Спадкове майно - житловий будинок побудований у 1976 році. На підтвердження належності майна померлому [PERSON] позивачем надані відповідні свідоцтва та довідку Дубрівської сільської ради. На момент смерті в будинку також проживав син померлого [PERSON], який, відповідно до норм чинного на той момент законодавства, також є спадкоємцем. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину не подавали. Спадкоємець [PERSON] відмовився на користь позивача. 28 лютого 2008 року секретарем Дубрільської сільської ради був засвідчений підпис [PERSON] на заяві, в якій він зазначає, що не бажає приймати спадщину та відмовляється від її оформлення. Проти задоволення позову також не заперечує. За таких обставин, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved