Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «БМ Банк» в особі Відділення №13 АТ «БМ Банк» м. Тернопіль, [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у вересні 2013 року їй стало відомо, що 16 березня 2007 року було укладено договір поруки №22-2007/DC-4, у відповідності до якого чоловік позивача [PERSON] поручився перед ПАТ «БМ Банк» за ТОВ «Р.Е.Й.В.» по договору невідновлювальної кредитної лінії №22-2007/DC від 16 березня 2007 року. Вказана інформація [PERSON] стала відома після надходження на їхню адресу ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2013 року про відкриття провадження у цивільній справі №607/15451/13-ц за позовом ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Р.Е.Й.В.», ТОВ «Р.Е.Й.В.-сервіс», ТОВ «Р.Е.Й.В.-техно», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та договорів поруки. Після чого між позивачем та її чоловіком відбулась розмова, під час якої [PERSON] розповів дружині про всі обставини та надав відповідні документи, згідно яких він поручився відповідати за зобов'язаннями ТОВ «Р.Е.Й.В.» перед ПАТ «БМ Банк». Вказаним договором поруки позивачу фактично завдано шкоди. У момент підписання спірного правочину відповідачами [PERSON] не був наданий на узгодження сам договір поруки, а тому вона не могла знати про його існування. Договір поруки, який виходить за межі дрібного побутового, був укладений без згоди позивача, а сама угода істотно порушує права подружжя та їхньої сім'ї, так як юридичним наслідком укладеного правочину в даному випадку є розпорядження майном, яке є спільною власністю. За вказаних обставин, [PERSON] вважає, що договір поруки створює обов'язки і для неї, оскільки для погашення заборгованості перед ПАТ «БМ Банк», банк має право звернути стягнення на майно поручителя - відповідача [PERSON] Жодних повноважень останньому на укладення будь-яких правочинів з приводу розпорядження спільним майном, позивач не надавала, а тому просить визнати недійсним договір поруки №22-2007/DC-4 від 16 березня 2007 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити, визнати недійсним договір поруки №22-2007/DC-4 від 16 березня 2007 року. Представник відповідача АТ «БМ Банк» в судовому засіданні позову не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, в обґрунтування своїх доводів подала письмові заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Проти позовних вимог позивача не заперечує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07 червня 1997 року, сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №575. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]». 16 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» (Кредитор), з однієї сторони, [PERSON] (Поручитель), з другої сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.» (Боржник), з третьої сторони, укладено договір поруки №22-2007/DC-4, згідно умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язання за договором невідновлювальної кредитної лінії №22-2007/DC від 16 березня 2007 року. У разі порушення Боржником зобов'язання за кредитним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст.203 ЦК України). Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Під майном згідно з ч.1 ст.190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки. В силу ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ч.4 ст.65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов'язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім'ї. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів. Судом встановлено, що 16 березня 2007 року [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БМ БАНК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.», договір поруки №22-2007/DC-4, за яким взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.» обов'язку за кредитним договором - договором невідновлювальної кредитної лінії №22-2007/DC від 16 березня 2007 року. За змістом цього договору його укладено [PERSON] не в інтересах своєї сім'ї, а в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.». Згідно зі ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, оскільки спірний договір поруки укладено не в інтересах сім'ї, він не породжує для позивача [PERSON] ніяких обов'язків за зобов'язаннями [PERSON] За цим договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а за зобов'язаннями останнього за цим договором стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Також, суд бере до уваги наявну в матеріалах справи копію заяви [PERSON] від 27 липня 2011 року, адресовану директору Відділення №13 АТ «БМ Банк» м. Тернопіль Шведі Р.Ю., в якій [PERSON] надає згоду своєму чоловікові [PERSON] на те, щоб він виступив поручителем перед АТ «БМ Банк» за своєчасне та повне виконання ТОВ «Р.Е.Й.В.» взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №2007-22/DC від 16 березня 2007 року, згідно договору поруки № 22-2007/DC-4 від 16 березня 2007 року. Вказана заява та її зміст позивачем [PERSON] та її представником не оспорювалися, жодних доводів на спростування даного документу суду не представлено та в судовому засіданні не здобуто. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав, встановлених законом, для визнання недійсними договору поруки №22-2007/DC-4 від 16 березня 2007 року, укладеного між ТзОВ «БМ Банк», з однієї сторони, [PERSON], з другої сторони, та ТзОВ «Р.Е.Й.В.», з третьої сторони, за наслідками розгляду справи не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed