Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка померла 19 серпня 1999 року і після якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Петрівка Прилуцького району по вул.Іллінській, буд.111, на який відсутні правовстановлюючі документи. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, а представник відповідача у судове не зявився, проте надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення, проаналізувавши інші докази по справі, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В той же час стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що згідно копії заповіту від 20 лютого 1991 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила відповідне розпорядження, яким все своє майно заповіла позивачці по справі (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 вересня 2009 року, у звязку зі смертю [PERSON], яка померла 19 серпня 1999 року, земельна частка (пай), розміром 3,62 га, що розташована на території Петрівської сільської ради перейшла у власність [PERSON] (а.с.5) Наявність та вартість житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Іллінській в с.Петрівка Прилуцького району Чернігівської області підтверджується копією технічного паспорту такого та звітом про незалежну оцінку майна (а.с.8-10). Листом № 1581/02-14 від 20.05.2016 року Державний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, село Петрівка, вул. Іллінська, буд. 111, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.6). Згідно довідки Петрівської сільської ради № 46 від 26.04.2016 року [PERSON], яка померла 19 серпня 1999 року , згідно даних погосподарської книги була зареєстрована та проживала одна за адресою: село Петрівка Прилуцького району Чернігівської області, вулиця Іллінська, будинок 111, з 22 квітня 1977 року та виписана у зв»язку зі смертю. (а.с.7). Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку [PERSON], громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Крім того, до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у по господарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мала у власності житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці, відведеної саме для цієї мети, що підтверджується дослідженими доказами, а оскільки фактичний власник будинку помер, позивач, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання права власності на даний будинок, оскільки , як було встановлено в судовому засіданні, хоча будинок і мається в наявності, однак відсутні на нього будь-які правовстановлюючі документи. Беручи до уваги те, що вказаний будинок був збудований на земельній ділянці, якою правомірно користувався спадкодавець і її цільове призначення із будівництвом не змінилося та не були порушені права територіальної громади чи окремих громадян, інших спадкоємців, які б претендували на вказаний будинок не має, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved