Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 29 липня 2003 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, по колишньому КСП імені Енгельса. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у звязку із тим, що у сертифікаті є незастережене виправлення. [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0313717 належало [PERSON], яка померла 29 липня 2003 року, в порядку спадкування після смерті останньої. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає, просила розгляд справи проводити без її участі. Представник Носівської міської ради Чернігівської області у судове засідання не зявився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) площею 4,7 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Енгельса, на її імя було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0313717, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 253 від 28 червня 1997 року, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 7) та листом відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 13 жовтня 2016 року (а.с. 9). 29 липня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12 липня 2016 року (а.с. 27), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після її смерті. З копії спадкової справи № 51/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 19-27) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], в звязку із тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0313717 є незастережене виправлення, а саме закреслено «Савівна» та дописано «Павлівна», що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 246/02-31 від 12 липня 2016 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON]

Outcome: approved