Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є власницею квартири [ADDRESS] , в якій зареєстровано місце проживання [PERSON] та її онуки - [PERSON] .. Проте, з серпня 2013 року відповідач у вказаній квартирі не мешкає, її особисті речі відсутні. Приблизно у 2014 році [PERSON] вийшла заміж та виїхала мешкати до Канади , де і знаходиться по теперішній час. [PERSON] вказала, що реєстрація онуки в квартирі змушує сплачувати за комунальні платежі в більшому розмірі, а також унеможливлює розпоряджатися власним майном. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року за клопотанням [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , закрито підготовче провадження по справі, яку призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, якою остання проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання [PERSON] , яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. В судовому засіданні [PERSON] просила позов задовольнити та пояснила, що в квартирі [ADDRESS] мешкають її батьки - [PERSON] та [PERSON] .. Також в квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , яка з серпня 2013 року за вказаною адресою не мешкає, оскільки вийшла заміж та з 2014 року мешкає в Канаді, за комунальні послуги не сплачує. [PERSON] зазначила, що з відповідачем не спілкується, речей останньої в квартирі немає, перешкоди у користуванні спірною квартирою [PERSON] не чинилися. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення третьої особи [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1998 року Реєстраційний № 8-98-117957, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про одруження [NUMBER] від 15 липня 2000 року, [PERSON] 15 липня 2000 року уклала шлюб з [PERSON] , після одруження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Матеріали справи свідчать, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (Довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 жовтня 2018 року). В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача та, зі слів останньої, їй відомо, що відповідач мешкає в Канаді . В квартирі [ADDRESS] мешкає тільки подружжя [PERSON] . В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] , в квартирі якої не була, проте знає, що позивач мешкає разом зі своїм чоловіком. Свідок зазначила, що у квартирі [ADDRESS] відповідач не мешкає понад рік. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи Акт про непроживання та відсутність особистих речей як такий, що не завірений належним чином, тобто є доказом, одержаним з порушенням порядку, встановленого законом. За приписами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статей 64, 156 ЖК України, відповідач є членом сім`ї позивача. Судовим розглядом встановлено, що з серпня 2013 року [PERSON] без поважних причин відсутня за зареєстрованим місцем проживання, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Доказів на підтвердження перешкоджання відповідачу у користуванні спірною квартирою матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 10_12 від 19 грудня 2018 року, [PERSON] за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved