Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та встановити факт реєстрації шлюбу від 03 листопада 1961 року між [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] в свідоцтві про шлюб яких прізвище ім`я та по батькові чоловіка зазначено, як [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла її мати [PERSON] , але юридично її не оформила. [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла мати заявника [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері [PERSON] вона прийняла , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М.Є. При подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальній конторі заявнику було повідомлено, що при прийнятті спадщини не прослідковується родинний зв`язок, а саме що вона є донькою спадкодавця, так як у її свідоцтві про народження, її батько вказаний як [PERSON] . Встановлення даного факту заявнику необхідно для встановлення родинних відносин, а саме, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Сміла Черкаської області, для подальшого оформлення спадкового майна. В зв`язку з тим, що не прослідковується родинний зв`язок, нотаріус повідомила, що з неї буде стягнуто додатково і податок на спадщину, відтак звернулася до суду за захистом свого невизнаного права. В судове засідання заявник не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, розгляд заяви просила проводити без її участі. Представник заінтересованої особи Смілянського міського відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву в якій не заперечувала проти розгляду справи по заяві [PERSON] та просила розгляд справи проводити без її участі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як передбачено п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як передбачено ч. 2 ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 14 березня 2020 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 13 квітня 2020 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 18). Згідно архівної довідки від 06 жовтня 2020 року № М-81 (Ц)/06-06 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Русів Снятинського повіту (нині Снятинський район), батько [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , мати [PERSON], донька [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 13 лютого 1969 року, вбачається, що [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 11). Як вбачається із свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого Ленінським бюро ЗАГС [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Смілянського міськвиконкому Черкаської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 15). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , 1963 року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1993 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається із військового квитка [NUMBER] [PERSON] , здійснено виправлення у його по батькові « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, Свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до листа Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення, факт, який просять встановити заявник має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить вирішення його особистих майнових прав. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена у свідоцтві про одруження, а саме [PERSON] та особа, яка зазначена у свідоцтві про смерть [PERSON] , є однією і тією ж особою. Оскільки іншим способом виправити допущені помилки не є можливим, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved