Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Полуденко М.Ф., про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії. Позов мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON]. 24.11.2007 року за позивачем як за спадкоємцем першої черги рішенням Бершадського районного суду Вінницької області було визнано право власності на спадкове майно: земельний пай та інше майно. Отримавши в канцелярії суду копію рішення, позивачка звернулася в реєстраційну службу з метою зареєструвати право власності. Державний реєстратор, посилаючись на зайнятість, сказав приїхати через декілька тижнів. У зв'язку з тим, що у [PERSON] закінчувалась відпустка вона терміново виїхала за кордон в Російську Федерацію на роботу та проживання. Будучи громадянкою Російської Федерації та маючи тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні, вона звернулась до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ( за місцем своєї реєстрації) з проханням посвідчити договір купівлі - продажу спадкової земельної ділянки, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 07.04.2017 року. Підставами відмови нотаріус вказує те, вона, як громадянка Російської Федерації, не реалізувала своє право на відчуження вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення в установленому законом порядку, а саме: протягом одного року з дня реєстрації права власності на земельну ділянку. Вважає вказану постанову незаконною з тих підстав, що у визначений законом строк фізично не могла встигнути оформити договір відчуження земельної ділянки, отриманої у спадщину, оскільки перебувала за кордоном. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить скасувати постанову приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Полуденко Марії Фальтинівні від 07.04.2017 року №84/02-31 про відмову [PERSON], громадянці Російської Федерації у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у посвідченні договору купівлі - продажу земельної ділянки; зобов'язати приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Полуденко Марію Фальтинівну вчинити нотаріальні дії з посвідчення договору відчуження [PERSON], земельної ділянки, що розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач Полуденко М.Ф. в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність згідно Законодавства України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право заінтересованої особи на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні до суду. Згідно ст. 22 ч.5 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ст.81 ч.4 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 145 ч.1 Земельного Кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ст. 145 ч.2 Земельного Кодексу України у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Згідно ст. 143 п.д) Земельного Кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України: до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року № 10-71/0/4-13 положення ч.4 ст. 81 Земельного Кодексу України є імперативним, а п.15 розділу Х «Перехідні положення ЗК України на зазначені правовідносини не поширюється. Оскільки право власності відповідно до ст. 125 ЗК України виникає після одержання спадкоємцем земельної ділянки документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку «добровільного» відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Виходячи з системного аналізу норм земельного законодавства України, суд вважає, що для позивачки [PERSON] початок обчислення річного строку, в який обов'язково слід відчужити успадковану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розпочинається з моменту фактичного одержання нею, як іноземною громадянкою, правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому відмова відповідача посвідчити громадянці російської Федерації [PERSON] договір відчуження земельної ділянки є безпідставною, а позов [PERSON] до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Полуденко Марії Фальтинівни, про скасування постанови та зобов'язання вчинити нотаріальну дію є обгрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved