Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер - [PERSON] . Посилається на те, що після смерті спадкодавця за його заявою приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області заведено спадкову. Вказує на те, що за життя спадкодавець [PERSON] 06.10.2009 року склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке належало йому на день смерті заповів їй [PERSON] , інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку немає. Зазначає, що до складу спадщини входить земельна ділянка, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га., земельна ділянка цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1066 га., які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Однак, вона не може оформити свої спадкові права через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га., земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1066 га., які знаходяться за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] , [PERSON] позов підтримала повністю та надала пояснення аналогічні позовній заяві та просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, однак сільська рада направила до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю та справу просили розглядати у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Разом із тим, суд вважає, що визнання позову відповідачем не може бути прийняте судом, оскільки немає законних підстав для його задоволення. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. [PERSON] заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 06 жовтня 2009 року, за реєстровим номером № 108, згідно якого все своє майно, яке належало йому на день смерті заповів [PERSON] , інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку немає. Рішенням Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 60-13/07 від 19 липня 2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку, що знаходиться в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області площею 0,3566 га, до складу якої входять земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га., яка розташована по [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1066 га., яка розташована по [ADDRESS] . Згідно довідок №2192 від 19 травня 2015 року та №2180 від 11 серпня 2020 року виданих Кам`янецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] користується земельними ділянками загальною площею 0,3566 га., які знаходяться по [ADDRESS] . Дані земельні ділянки числяться за померлим [PERSON] , окрім цього на дані земельні ділянки державного акту немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2021 року за №182/02-31, вбачається що позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Кам`янецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 06 жовтня 2009 року за реєстром № 108, однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено, так як не було надано правовстановлюючих документів про належність спадкового майна померлому [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною першою статті 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Саме такий правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18). Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Судом встановлено, що за життя [PERSON] рішенням сільської ради передано у приватну власність спірну земельну ділянку, однак, останній технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не виготовляв, межі земельної ділянки не визначено в натурі, акт приймання передачі межових знаків не складено, відомості про земельну ділянку не внесено до Державного земельного кадастру, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно. Тобто спадкоємцем не завершено процедуру приватизації земельної ділянки, право власності за собою останній не зареєстрував, тому визнання за позивачем права власності підстав немає. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed