Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання сина, визначення місця проживання дитини, посилаючись на неможливість збереження сім*ї, оскільки між сторонами спільного життя не існує, тобто сім*я фактично розпалася і поновити її неможливо. Просила розірвати шлюб, стягнувши аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, визначивши місцем проживання дитини з нею. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що вихованням та піклуванням сина більшу частину часу займається він самостійно. З 04 лютого 2015 року відповідачка проживає в м. Тростянці, до сина не приїздить , не цікавиться його життям, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідачка не зможе забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку їх сина. Відповідачка не має самостійного заробітку та живе виключно на допомогу батьків, не має житла, в подальшому бажає будувати нові стосунки з новим чоловіком. Посилаючись на ці обставини, [PERSON] просив визначити місце проживання сина з ним. [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, проти зустрічного позову заперечувала. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував; позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини не визнав, оскільки просив залишити йому сина на виховання. Представник Служби у справах дітей Сумської РДА в судове засідання не зявився, від служби у справах дітей надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність їх представника. В попередніх судових засіданнях представник підтримав висновок про визначення місця проживання дитини з батьком. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а підстав для задоволення вимог [PERSON] суд не вбачає. У відповідності з ч.2 ст. 112 CК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 05 червня 2010 року. Сімейні відносини на даний час припинені. Сторони сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити, категорично наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати, проти чого не заперечують обидві сторони. Що ж стосується вимог [PERSON] в частині визначення місцем проживання дитини місце проживання з батьком, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що на даний час дитина знаходиться на вихованні батька [PERSON]А.( ар.с.30,31). Як пояснили в судовому засіданні сторони, під час спільного життя між ними виникали сварки, і [PERSON] з 4 лютого 2015 року пішла проживати до батьків в м. Тростянець, залишивши дитину з [PERSON] та його батьками в с. Писарівці Сумського району. З висновку Служби у справах дітей Тростянецької райдержадміністрації вбачається, що малолітнього [PERSON] доцільно залишити матері( арк.с.56) З висновку Служби у справах дітей Сумської райдержадміністрації вбачається, що місце проживання малолітнього [PERSON] доцільно визначити разом з батьком( арк.с.70). Судом встановлено, що сторони позитивно характеризуються за місцем проживання, займаються суспільно - корисною працею, мають стабільний заробіток, обидві сторони мають житлові умови, що забезпечать належний розвиток дитини та комфортні умови її проживання, не перебувають на обліках в диспансерах, ведуть спосіб життя, який не може негативно вплинути на розвиток дитини. Прояснення свідка [PERSON] в тій частині, що він був присутнім при телефонній розмові між сторонами, в якій начебто [PERSON] погодилась на проживання дитини з батьком не можуть бути безумовною підставою для визначення місцем проживання дитини з батьком. Пояснення свідка [PERSON], [PERSON], [PERSON] в тій частині, що [PERSON] після залишення місця проживання дитини жодного разу не приїздила до нього також не можуть бути підставою для висновку про байдуже ставлення [PERSON] до дитини, оскільки, як пояснила суду [PERSON], вона не могла приїздити до дитини через особисті неприязливі стосунки, які виникли між сторонами, що могло потягнути за собою виникнення конфлікту. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що [PERSON] вимушена була виїхати до своїх батьків 4 лютого 2015 року, а вже 9 литого 2015 року звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, що спростовує пояснення свідків про погодження [PERSON] на проживання дитини з батьком і про байдуже ставлення [PERSON] до долі дитини. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.( стаття 141 Сімейного кодексу України. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності з ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. ( ст. 161 СК України). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини з матір*ю. У відповідності з ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні син сторін [PERSON] пояснив, що він хоче проживати з батьком. Разом з тим, думка дитини не є для суду обовязковою і суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.( ст. 171 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що, з врахуванням малолітнього віку дитини, на даний час проживання її з матірю буде найбільше відповідати інтересам дитини, тому в задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити, визначивши місцем проживання дитини з матір*ю, задовольнивши позовні вимоги [PERSON] Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\4 частини від заробітку(доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривень суд не вбачає. У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.( ст. 184 СК України). В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він працює охоронцем ТОВ «Явір-2000» ( ар.с. 35) і середня заробітна плата [PERSON] становить близько 1400 гривень( чого не оспорювала в судовому засіданні і [PERSON]М.). Отже , стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень суттєво порушить права [PERSON] і певною мірою може зробити неможоивим виконання рішення суду. Крім того, на даний час [PERSON] проживає з матір*ю та сестрою/, які отримують певні доходи і мають можливість надавати допомогу [PERSON], яка також має постійне місце роботи і стабільний заробіток ( ар.с. 6063). Таким чином, позом [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а підстав для задоволення позову [PERSON] суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved