Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області та просить суд: визнати дійсним договір Н 5-214 від 23.12.1996 року, посвідчений та зареєстрований Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул. Козацька, 32 (колишня назва Радянська) між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], визнати за нею право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 49, 60 кв. м, житловою площею 34, 80 кв. м, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул.. Козацька, 32 (колишня назва Радянська) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. За архівними матеріалами бюро встановлено, що станом на 31.12.2015 року, право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 49, 60 кв. м, житловою площею 34, 80 кв. м, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вулиця Козацька, 32 (колишня назва Радянська) зареєстровано за її чоловіком [PERSON] (рос. Каменский) [PERSON] в цілому на підставі договору купівлі - продажу Н5-214 від 23.12. 1996 року, посвідченому та зареєстрованому Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», також зареєстрованому в КП ХРБТІ 27.12.1996 року під реєстровим № 939 в книзі № 9. 23.12.1996 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які діяли як власники житлового будинку, був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вулиця Козацька, 32 (колишня назва Радянська). Позивач зазначає, що вказаний будинок став належати її чоловіку після цієї угоди та її чоловік [PERSON] користувався ним, проживав та був зареєстрований в ньому з 1997 року по день смерті. [PERSON] помер 23.04.2017 року. Позивач вказує, що вона є спадкоємцем першої черги, оскільки дітей у них з чоловіком не було. Посилаючись на те, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], користувалася житловим будинком та користується присадибною ділянкою, звернулася до Першої Державної нотаріальної контори Харківського району з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, оскільки в судовому порядку необхідно визнати біржовий договір дійсним, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Роганської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, які додані до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. За архівними матеріалами бюро встановлено, що станом на 31.12.2015 року, право власності на житловий будинок літ «А-1», загальною площею 49, 60 кв. м, житловою площею 34, 80 кв. м, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вулиця Козацька, 32 (колишня назва Радянська) зареєстровано за чоловіком позивача - [PERSON] (рос. Каменский) [PERSON] в цілому, на підставі договору купівлі - продажу Н5-214 від 23.12.1996 року, посвідченому та зареєстрованому Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», також зареєстрованому в КП ХРБТІ 27.12.1996 року під реєстровим № 939 в книзі № 9, що вибачається з довідки КП «ХРБТІ» від 20.11.17 року № 1532. 23.12.1996 року між чоловіком позивача - [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які діяли як власники житлового будинку, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вулиця Козацька, 32 (колишня назва Радянська), що підтверджено цім договором за номером в реєстрі р. № Н5 - 214. Договір Н 5 - 214 від 23.12.1996 року, посвідчений та зареєстрований Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», з якою був укладений контракт. Цей договір був укладений згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що діяв у той час. Відповідно до ст.5 зазначеного Закону, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в)якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Вказаний договір був зареєстрований в КП «ХРБТІ» на імя [PERSON], що підтверджено реєстраційним штампом на договорі купівлі - продажу будинку, внесений в реєстрову книгу під № 9 та реєстровим № 939. Цей будинок став належати чоловіку позивача після цієї угоди, він користувався вказаним майном, проживав та був зареєстрований в ньому з 1997 року по день смерті. [PERSON] помер 23.04.2017 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №590469 від 26. 04. 2017 року. Спадкоємцем 1 черги після смерті чоловіка згідно ст. 1261 ЦК України стала позивач, яка є дружиною спадкодавця. Дітей в них не має. Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 19.12.1986 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 19.12.1996 року серія 11-ВЛ № 494060. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] згідно ст. 1268 ЦК України, отримала його речі, користувалася житловим будинком та користується присадибною ділянкою, звернулася в Першудержавну нотаріальну контору Харківського району з заявою про прийняття спадщини, бо була зареєстрована разом з чоловіком в спадковому будинку, що вибачається з будинкової книги. Виражена воля за договором купівлі - продажу будинку відповідала справжнім намірам [PERSON], він відав продавцям гроші, користувалася будинком 20 років, на той час діяв Закон України « Про товарну біржу», за яким він оформив угоду. Згідно ст.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд знаходить, що, згідно ст. 204 ЦК України правочин від 12.12.1996 року є правомірним, оскільки договір купівлі продажу від 23.12. 1996 року відповідав всім умовам щодо правочинів, тому він був дійсним, та на той час був захищений державою, бо реєструвався в БТІ. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved