Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позов мотивований тим, що на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 9 червня 2008 року вона є власником 20/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0.1667 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Співвласниками іншої частини (80/100 частки) будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Вказуючи, що сторони не досягли згоди щодо виділу часток будинку в натурі, а належна їй частка є відокремленою, її виділ можливий без будь-яких перебудов об`єкта нерухомості та не вплине на його цільове призначення, просила виділити їй у приватну власність квартиру [ADDRESS] , до складу якої входять такі приміщення: коридор 2-1, площею 13.7 кв. м., кухня 2-2, площею 8.1 кв. м., коридор 2-3, площею 9.4 кв. м., кімната 2-4, площею 14.5 кв. м., ванна 2-5, площею 5.5 кв. м., коридор 2-6, площею 11.2 кв. м., кімната 2-7, площею 12.7 кв. м., кімната 2-8, площею 12.2 кв. м., та припинити її право спільної часткової власності на цей будинок. У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 22 лютого 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а.с. 42). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, подали, кожна зокрема, до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 45, 49). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - [PERSON] , у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 22 лютого 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу без його участі (а.с. 39). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 9 червня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Турійської державної нотаріальної контори Волинської області Гутом А.П., позивач [PERSON] є власником частини (20/100) житлового будинку, загальною площею 171.1 кв. м., житловою площею 96.8 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору в користування позивача перейшли: коридор 2-1, площею 13.7 кв. м., кухня 2-2, площею 8.1 кв. м., коридор 2-3, площею 9.4 кв. м., кімната 2-4, площею 14.5 кв. м., ванна 2-5, площею 5.5 кв. м., коридор 2-6, площею 11.2 кв. м., кімната 2-7, площею 12.7 кв. м., кімната 2-8, площею 12.2 кв. м. (а. с. 7-8). Належне позивачу право спільної часткової власності зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 36529402 від 4 грудня 2012 року (а. с. 9). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 025936 позивач також є власником земельної ділянки за вказаною вище адресою, площею 0.1667 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 16). Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 14 вересня 2017 року, договору дарування земельної ділянки від 14 вересня 2017 року співвласниками іншої частини будинку ( [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0.2500 га, на якій розташована вказана частина житлового будинку, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а. с. 17-20, 22-24). Із журналу внутрішніх обмірів приміщень житлового будинку та поверхових планів, що зазначені у технічному паспорті, видно, що частина житлового будинку (квартира [ADDRESS] ), що належить позивачу [PERSON] і до складу якої входять такі приміщення: коридор 2-1, площею 13.7 кв. м., кухня 2-2, площею 8.1 кв. м., коридор 2-3, площею 9.4 кв. м., кімната 2-4, площею 14.5 кв. м., ванна 2-5, площею 5.5 кв. м., коридор 2-6, площею 11.2 кв. м., кімната 2-7, площею 12.7 кв. м., кімната 2-8, площею 12.2 кв. м., є відокремленою, має окремий вихід, її виділ можливий без будь-яких перебудов об`єкта нерухомості, не вплине на його цільове призначення і є технічно можливим (а.с. 14-15). Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. З матеріалів справи об`єктивно видно, що виділ в натурі належної позивачу частини житлового будинку (20/100), яка є ізольованою від приміщень інших співвласників і має окремий вхід, не вплине на цільове призначення нерухомого майна і технічно може бути здійснений без будь-яких перебудов об`єкта нерухомості. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для проведення виділу [PERSON] у приватну власність квартири [ADDRESS] , до складу якої входять приміщення: коридор 2-1, площею 13.7 кв. м., кухня 2-2, площею 8.1 кв. м., коридор 2-3, площею 9.4 кв. м., кімната 2-4, площею 14.5 кв. м., ванна 2-5, площею 5.5 кв. м., коридор 2-6, площею 11.2 кв. м., кімната 2-7, площею 12.7 кв. м., кімната 2-8, площею 12.2 кв. м., та припинення її права спільної часткової власності на цей будинок. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 гривні; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 227 гривень з кожного. На підставі викладеного, статей 356, 358, 364 ЦК України та

Outcome: approved