Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 16 лютого 2013 року по 15 грудня 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням сина та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо нього. Ухвалою від 13 листопада 2020 року справа прийнята до розгляду та призначене підготовче засідання. Ухвалою від 21 січня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що від свого обов`язку утримувати дитину не відмовляється, аліменти сплачує по мірі своїх фінансових можливостей у зв`язку з втратою роботи, своїми батьківськими обов`язками відносно сина він не нехтує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від міського голови Сквирської міської ради Київської області надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області та визнання позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , а [PERSON] - його матір`ю. Згідно з довідкою дошкільного навчального закладу № 694 Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 вересня 2020 року № 62 [PERSON] за час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі участі у вихованні сина не приймав (а.с. 8). За розрахунком Кам`янського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01 липня 2020 року заборгованість по виконавчому провадженню № 45962526 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] складає 51669 грн. 98 коп. (а.с. 17). Як вбачається з довідки Кам`янського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 січня 2021 року № 1002, за період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року [PERSON] отримала аліменти від [PERSON] в сумі 900 грн. 00 коп. (а.с. 94). Згідно з висновком (рішенням) № 14 від 22 вересня 2020 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області № 1589/159 від 09 жовтня 2020 року, орган опіки і піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-21). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. У ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області № 14 від 22 вересня 2020 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав; не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту; не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини. Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Посилання позивача на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем дошкільного навчального закладу дитини повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків та не є тією виключною підставою, яка може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Натомість, як вбачається з постанови начальника СД Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області Коломійця В.П. від 05 листопада 2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020255170000078 від 01 жовтня 2020 року за ч. 1 ст. 164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини), закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку (а.с. 40). При цьому суд бере до уваги те, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, та поступово сплачує заборгованість по аліментах, що підтверджується відповідними довідками-розрахунками зі сплати аліментів (а.с. 16, 17), і цей факт свідчить про його інтерес до дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок сина з батьком, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed