Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна в обґрунтування якого вказала, що від приватного нотаріуса дізналася, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 19.09.2006 р., зроблений о 17:19:04 реєстратором Вишгородської районної державної нотаріальної контори за № 3755622 про арешт всього нерухомого майна, що їй належить. Запис було зроблено на підставі постанови дв-5-841 від 18.09.2006 р. державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України. 12.04.2017 р. звернулась з письмовою заявою до відповідача про зняття арешту з майна, на яку отримала відповідь, що арешт, про який йдеться, було накладено на підставі наказу господарського суду м. Києва №30/370-14/308 від 15.03.2006 р. Виконавче провадження, при виконанні якого державним виконавцем було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] завершено в 2007 році відповідно до відомостей, що містяться АСВП, відсутня інформація, щодо повторного надходження даного виконавчого документу до відділу, а також матеріали даного виконавчого провадження знищені і виконавче провадження не може бути відновлено, провести перевірку даного провадження неможливо. Позивач, вважає, що в даному випадку порушуються, її права щодо розпорядження власністю та уточнивши позовні вимоги просила суд зняти арешт з майна, що їй належить, накладений на підставі постанови державного виконавця від 19.09.2006 року. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги просила задовольнити із викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судове засідання не зявився,надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України дв-5-841 від 18.09.2006 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 19.09.2006 р., зроблений о 17:19:04 реєстратором Вишгородської районної державної нотаріальної контори за №3755622 про арешт всього нерухомого майна, що належить [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до інформаційної довідки про виконавче провадження від 26.07.2007 р. у графі «стан виконавчого провадження» зазначено, що ВП № 2356307 повернуто до суду (а.с. 6). 03.07.2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрував шлюб та після одруження позивач змінила прізвище на «Борзовець» (а.с. 4). 12.04.2017 року позивач звернулась до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України із відповідною заявою, про зняття арешту, на яку отримала відповідь, що арешт, про який йдеться, було накладено на підставі наказу господарського суду м. Києва №30/370-14/308 від 15.03.2006 р. Виконавче провадження, при виконанні якого державним виконавцем було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] завершено в 2007 році відповідно до відомостей, що містяться АСВП, відсутня інформація, щодо повторного надходження даного виконавчого документу до відділу, а також матеріали даного виконавчого провадження знищені і виконавче провадження не може бути відновлено, провести перевірку даного провадження неможливо (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у кого здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися своїм правом власності на нерухоме майно. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved