Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Василівська селищна рада Новомосковського району, в якому просить визнати за нею право власності на ? частини всього заповідального майна після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Спадкодавець за життя, а саме 05.09.2011 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Новомосковського району, яким заповів позивачу по справі: житловий будинок за [ADDRESS] який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1988 року; земельну ділянку (пай), який належав [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий Новомосковською районною державною адміністрацією 15.03.2004 року; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в СВ «Отрадне» с.Всесвятське Новомосковського району Дніпропетровської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого 21.03.2003 року Василівською сільською радою Новомосковського району. Позивач зазначає, що у встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини, вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, одночасно нею було прийняте інше майно за законом, однак 17.11.2015 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно, оскільки з заявою про прийняття спадщини також звернулася [PERSON], яка має обов'язкову долю у спадщині. При визначенні обов'язкової частки у спадщині державним нотаріусом повинна зараховуватися вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, що має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Оскільки на момент отримання свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус не має можливості визначити вартість обов'язкової частки та видати відповідне свідоцтво, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, при цьому пославшись на те, що мала не меті усунути спадкоємця за законом від права на спадкування та зверталася до суду з відповідним позовом, однак їй відмовлено у задоволенні такого позову. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі, пояснивши, що батько за життя потребував постійної сторонньої допомоги, він був інвалідом, вона повністю здійснювала за ним догляд, її сестра - відповідач по справі [PERSON] такої допомоги батькові не надавала. Батько за життя розпорядився своїм особистим майном, так як вважав за потрібне, та склав 05.09.2011 року заповіт, що був посвідчений у Василівській сільській раді. Заповіт ним було складено на спадкове майно, а саме: будинок по [ADDRESS], земельну ділянку (пай) та майновий сертифікат, все інше майно, на яке батько набув право власності за життя, в тому числі і майно, яке ним було успадковане після смерті матері, вона прийняла, як спадкоємцеь за законом та отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину. [PERSON], маючи обов'язкову частку у спадщині, також звернулася з заявою про прийняття спадщини, однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки державний нотаріус, не уповноважений визначати вартість інший речей та майнових прав, які перейшли до неї, як до спадкоємця. Таким чином, через неможливість визначення вартості спадкового майна, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендував звернутися до суду з позовом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення про те, що її довіритель має обов'язкову частку у спадщині після смерті батько, вона вважає, що спадкове майно поділене не справедливо, поділу також підлягає і інше майно, в тому числі речі домашнього вжитку, меблі, тощо, перелік всього майна відповідач визначити не має можливості, як і не має можливості визначити його вартість. Представник Василівської сільської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 15 березня 2004 року Новомосковською районною державною адміністрацією, оригінал якого був оглянутий судом, відповідно до якого [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 4,160 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Василівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 23). Крім того, суду подано свідоцтво про право власності на житловий будинок за [ADDRESS], власником якого значиться [PERSON], а також свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], у відповідності до якого [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Отрадне» , яка визначена у розмірі 0,14 відсотків (а.с. 25). Оригінали зазначених правовстановлюючих документів судом було оглянуто в ході судового розгляду. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 19 травня 2015 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] В судовому засіданні встановлено, що позивач в'яляться спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 05.09.2011 року секретарем виконкому Василівської сільської ради Новомосковського району (а.с. 24). Матеріали спадкової справи № 337/215, заведеної Новомосковською районною державною нотаріальною конторою та зареєстрованою в реєстрі за № 57938872 свідчать про те, що у встановлений законом термін позивач та відповідач по справі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька. При цьому позивач прийняла спадщину, як за заповітом, так і за законом. Крім того, судом встановлено, що відповідач по справі являється спадкоємцем за законом після смерті свого батько [PERSON], та в силу ст.. // має право на обов'язкову часту у спадщині. 17 листопада 2015 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. спадкоємцю за заповітом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON], яка має обов'язкову частку у спадщини, а тому із представлених документів не можливо визначити вартість обов'язкові частки у спадщині (а.с. 18). У відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). При розрахунку розміру обов'язкової частки у спадщині суд бере до уваги наявність двох спадкоємців першої черги за законом, і вданому випадку, кожен з них успадкував би по 1/4 частці зазначеного вище спадкового майна. Відповідно до ч.2 ст. 1241 ЦК України до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. В судовому засіданні сторонами не надано жодного доказу про наявність у спадкодавця іншого спадкового майна, яке можливо зарахувати при визначенні вартості обов'язкової частки, а тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на ? частки житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки площею 4,160 га, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства в СВ «Отрадне». При цьому слід звернути увагу на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно вимог ст. 61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо наявності взагалі та вартості речей домашньої обстановки та вжитку, що належали спадкодавцю [PERSON] Однак, відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, сторонам роз'яснювалися, крім іншого, вимоги ст. 143 ЦПК України, сторонами подавалися докази. Усе вищенаведене свідчить про порушення прав позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в повному обсязі. Відповідач не скористалася своїм правом подати докази про наявність у спадкодавця інших речей домашньої обстановки та вжитку, інших майнових прав тощо, вартість яких можливо було б зарахувати до обов'язкової частки у спадщині.

Outcome: approved