Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Широківського районного суду з позовом, який неодноразово уточнювався до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклуваня при виконавчому комітеті Широківської селищної ради Дніпропетровської області, служба у справах дітей Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, служба у справах дітей при виконавчому комітеті Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON], прокурор Широківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських права, призначення опікуном та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що Позивачка, є рідна бабуся неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка вже більш як півроку проживає разом зі мною і перебуває на її повному утриманні, звертаюсь до суду з цією позовною заявою про позбавлення батьківських прав батька неповнолітньої онуки - [PERSON] з наступних підстав: 19 грудня 2008 року був зареєстрований шлюб між її дочкою [PERSON] (до шлюбне прізвище за первісним шлюбом - [PERSON]), та відповідачем по справі. 18 березня 2010 року у відповідача та [PERSON], народилась дочка і моя онука - [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено запис № 32 та видано свідоцтво про народження серії 1-КИ, за № [NUMBER]. Так як спільне життя між відповідачем та її дочкою [PERSON], не склалось, то за позовом останньої рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2012 року шлюб між ними був розірваний. Ще до офіційного розірвання шлюбу, а саме з квітня 2012 року, її дочка [PERSON], та відповідач [PERSON], перестали жити разом, вести спільне господарство, при цьому їх неповнолітня дочка [PERSON] проживала разом з матір»ю і знаходилася на повному її утриманні, батько участі у житті дитини не приймав. [INFO] року померла її дочка [PERSON]. Ще до часу смерті дочки, вона разом із своїми неповнолітніми дітьми: дочкою - [PERSON], та старшим сином від першого шлюбу - [PERSON] [INFO], проживала разом із нею. Після смерті її дочки, її неповнолітні діти залишилися жити біля неї, за рішенням служби у справах дітей Широківської районної державної адміністрації. Звернутись до суду її примусили наступні обставини: Беручи до уваги, що батько її неповнолітньої онуки [PERSON], починаючи з квітня місяця 2010 року, проживає окремо, за весь час він жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання неповнолітньої дочки відповідача, вирішуються нею самостійно без часті та підтримки з боку [PERSON]. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач не виконує своїх обов»язків по вихованню дочки, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Він ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних Цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач не має постійного місця роботи, мешкає разом зі своєю співмешканкою у будинку який утримується у антисанітарних умовах, що підтверджується відповідним актом обстеження, він жодного разу не з'являвся у дитсадку який відвідує його дочка і жодного разу за весь час, що минув після розірвання шлюбу не надав матеріальної допомоги на утримання дочки. З цих підстав просить позбавити відповідача батьківських прав, призначити її опікуном над неповнолітньою та стягнути аліменти. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила їх задоволити в повному обсязі , та стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 Цивільного-процесуального кодексу України а.с. 67, 68, 92, 99. Треті особи по справі представник служби у справах дітей Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Богуш А.С. та представник виконавчого комітет Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області Войцеховська С.О., третя особа на стороні позивача [PERSON], позов підтримали та просили його задовольнити. Третя особа орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, служба у справах дітей при виконавчому комітеті Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності а.с. 72,73. Прокурор прокуратури Широківського району Дніпропетровської області Васькевич Р.А. позов підтримав та просить його задовольнити. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, позивачка надала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість для подання заяви про перегляд заочного рішення. Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, представника служби у справах дітей , свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що дійсно відповідач не займається вихованням дитини, висновок прокурора, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-КИ [NUMBER] від 30 березня 2010 року (а.с.8) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка є бабусею неповнолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ([PERSON] )[PERSON] (а.с.21). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Як вбачається із акту, в якому зазначено, що з позивачкою дійсно проживає її онука [PERSON] (а.с.24), яка зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 20). Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно неповнолітньої [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про призначення позивачки опікуном неповнолітньої дитини, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За змістом ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, орган опіки та піклування на час розгляду справи вніс подання про призначення опікуном позивачки [PERSON], тому суд задовольняє вимогу позивачки про призначення її опікуном. Так як, відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачем не надано доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини , з усіх видів його заробітку /доходів/, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті вимоги за позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved