Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком №54 по вул. Топольній у с. Воютичі Самбірського району Львівської області, який належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі продажу №462 від 26.12.2016 року та витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно №77011958 від 26.12.2016 року. Зазначає, що згідно п. 7 договору купівлі продажу відповідач [PERSON] за зобовязанням [PERSON] до 01.01.2017 року повинен був знятися із реєстраційного обліку даного житлового будинку, однак цього не зробили відповідачі, він фактично не проживає за місцем реєстрації на протязі кількох років, а тому [PERSON] просить у судовому порядку визнати особу такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №54 та зняти його з реєстраційного обліку вказаного місця проживання; пояснила, що [PERSON] є онуком попереднього власника будинку, а до її сімї не має жодного відношення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення; пояснив, що згідний знятися із реєстраційного обліку даного будинку і добровільно, але це повязане із його військовим обліком за цим місцем реєстрації, що на сьогодні закінчується військовий призов до Збройних Сил України і в Самбірському ОМВК йому запропонували до кінця цього року проставити його військовий облік за місцем фактичного проживання у [INFO]. Відповідач [PERSON] повторно на виклик до місцевого суду не зявилася у звязку із станом здоровя, заяви про розгляд справи без неї чи про відкладення не подавала; вислухавши з цього приводу сторони, суд вважав за можливе проводити судовий розгляд в її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що житловий будинок №54 по вул. Топольній у с. Воютичі Самбірського району Львівської області документально і фактично перебуває у власності [PERSON]. Дане підтверджується копіями договору купівлі продажу №462 та витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно №77011958 від 26.12.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Однакове є регламентованим у п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016р., а також п. 12 визначено обовязок самої особи, що призивається на строкову військову службу і не має відстрочки, письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування, що не проживає за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця. У судовому засіданні із пояснень сторін установлено, що відповідач [PERSON] фактично на протязі більше року не проживає і лише формально залишається зареєстрованим у будинку №54, а проживає у [INFO], відтак, позов підставний і його слід задовольнити. Згідно позовних вимог [PERSON] убачається, що позивач звернувся до суду виходячи у тому числі із захисту права власності. А згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного закону України позивач є субєктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; тому, враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про підставність позову про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації [PERSON].

Outcome: approved