Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] у м. Довжанськ Луганської області. У проведенні реєстрації факту смерті Новопсковським районним відділом державної реєстрації атів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), було відмовлено, оскільки пред`явлено документ не встановленої форми. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак просили розглянути справу без їхньої участі. Представник заінтересованої особи - Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 17356 від 17.10.2017 року УСЗН Міловської районної державної адміністрації, заявниця фактично проживає/перебуває/ за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 09.01.1987 року, заявниця та [PERSON] є чоловіком та дружиною. (а.с. 10) Відповідно до копії паспорту [PERSON] . [INFO] , він був громадянином України. (а.с.8-9) Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 788 від 27.11.2019 року та довідки про причину смерті № 788 виданих на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Свердловськ (нині м. Довжанськ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Довжанськ, причина смерті: рясна корововтрата,множинні пошкодження внутрішніх органів, поєднана тупа травма тіла. (а.с.11) Згідно накладної б/н від 26.11.2019 року виданої у м. Довжанськ, [PERSON] понесла витрати на ритуальні послуги по захороненню на загальну суму 9600,00 рублів. (а.с.12) Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті незважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Факт такої відмови підтверджується листом Новопсковського районного відділу ДРАЦС. (а.с.16) Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником було доведено, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] у місті Довжанськ, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved