Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Війтовецької селищної обєднаної територіальної громади в особі Війтовецької селищної ради, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що 26.01.2007 померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площами 1,29 га та 0,43 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Писарівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки Серії АГ №\~145538, АГ № 1224116. 03.08.2004 [PERSON] було складено заповіт, згідно з якого все своє майно вона заповіла позивачу. Остання - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину, як така, що проживала з нею за однією адресою. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки відсутні (втрачені), тому змушена звернутися до суду. Просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.08.2018 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.08.2018 було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду на 03.10.2018. Відповідач відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не зявився, надіславши заяву про розгляд справи у його відсутності. У її вирішенні покладаються на думку суду. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності. Позов підтримує. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 26.01.2007 померла [PERSON] (а.с. 7). За життя, а саме 03 серпня 2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно з якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить право власності на земельні ділянки на території Писарівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (сьогодні Війтовецька селищна ОТГ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,29 га., кадастровий номер 6820985600:02:018:0016, Державний акт серії ЯГ № 145538, та 0,43 га., Державний акт серії ЯГ № 1224116, кадастровий номер 6820985600:02:005:0243. Вартість земельних ділянок становить 23349 грн. і 7955 грн. відповідно (а.с. 16-39). Факт належності земельних ділянок [PERSON] підтверджується листом Відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №\~933/405-18-0.21 від 30.07.2018 (а.с. 15). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом (а.с. 8) стверджується, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка має право на спадкування. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою старости Писарівського старостинського округу № 1139 від 23.11.2017 (а.с. 11) доводиться, що позивач на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. [PERSON] того, з копії спадкової справи № 173/07, заведеної щодо майна померлої 26 січня 2007 року [PERSON] слідує, що [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом після смерті останньої, яка прийняла спадщину 12.03.2007 подавши до нотаріальної контори заяву про її прийняття (а.с. 48-51). Проте 25 січня 2018 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на належні померлій земельні ділянки у звязку з втратою державних актів (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Зоря» від 19 липня 2018 року, слідує, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, видані на прізвище [PERSON] втрачено (а.с. 14), а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, а у його вирішенні покладаються на думку суду, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, після смерті [PERSON] Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку, вбачається, що даний спір виник у звязку з втратою документів, які посвідчують право власності на спадкове майно, а не у звязку з неправомірними діями відповідача Війтовецької селищної ради. У звязку з цим, суд покладає на позивача всі понесені нею ж судові витрати. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved