Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 05.09.2006 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.10.2015 року розірвано. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], і їх батьком у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON], який у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового віку для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Будучи належним чином повідомлениий про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі чи заперечення на позов до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 05.09.2006 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.10.2015 року розірвано (а.с. 10). У шлюбі народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.8), син - [PERSON], [INFO] (а.с.9), які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою Цуманського ВУЖКГ від 25.01.2016 року № 496. Батьком дитини у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON], який не приймає участі в його утриманні, хоча зобов'язаний це робити відповідно до вимог ст. 180 СК України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Беручи до уваги викладене, а також те, що будь-яких доказів щодо обставин, які можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів сторонами не надано, враховуючи потреби дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial