Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій просить встановити факт належності їй архівної довідки Дніпровського національного університету ім. О. Гончара від 09 лютого 2021 року № 88-568-59, про те, що [PERSON] (мовою оригіналу наказу), [INFO] , з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року навчалася на денній формі механіко-математичного факультету Дніпропетровського державного університету. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 03 березня 2021 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням до пенсійного стажу навчання з 01 вересня 1978 року по 01 липня 1983 року на денній формі механіко-математичного факультету Дніпропетровського державного університету. Однак управлінням їй було відмовлено у перерахунку пенсії на тій підставі, що архівна довідка Дніпровського національного університету ім. О. Гончара від 09 лютого 2021 року № 88-568-59 не відповідає паспортним даним заявника, а саме її анкетні дані викладені російською мовою « [PERSON] », тоді як у паспорті громадянина України її ім`я зазначено російською « [PERSON] ». Встановлення факту належності заявнику архівної довідки має для неї юридичне значення, оскільки від цього факту залежить можливість перерахунок пенсії за віком, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення (а.с2-4). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2021 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.20). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с.21). Від представника заінтересованої особи 15 червня 2021 року до суду надійшли пояснення, у яких останній просив ухвалити рішення на розсуд суду та розглядати справу без його участі (а.с.24-25). Представник заявника просив здійснити розгляд цієї справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, надавши про це відповідну заяву (а.с.28). Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно із паспортом громадянина України, виданого Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 14 січня 1998 року, ім`я заявника [PERSON] зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с.14-18), тоді як у архівній довідці № 88-568-59 від 09 лютого 2021 року, виданої Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара, про те що [PERSON] (мовою оригіналу наказу) [INFO] , - було зараховано з 01 вересня 1978 року до складу студентів першого курсу денної форми навчання механіко-математичного факультету Дніпропетровського державного університету, ім`я заявника зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с.5). Відділом перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви [PERSON] було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки архівна довідка не відповідає паспортним даним заявника (а.с.9). Згідно з дипломом серії [NUMBER] , виданого 30 червня 1983 року Дніпропетровським державним університетом, ім`я заявника зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с.7). Також у свідоцтві про народження заявника, а також у свідоцтві про укладення шлюбу ім`я заявника також зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с.8-9). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України зазначені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт належності заявнику [PERSON] архівної довідки № 88-568-59 від 09 лютого 2021 року, виданої Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара на ім`я « [PERSON] ». Враховуючи те, що факт належності правовстановлюючого документа породжує для заявниці юридичні наслідки, а [PERSON] не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved