Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, про визнання безвісно відсутнім її сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник вказує, що їй на праві спільної часткової власності належить квартира за [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частки вказаної квартири є її син [PERSON] . У 2013 році [PERSON] виїхав до Російської Федерації та на даний час вона не володіє інформацією де знаходиться її син. Визнання безвісно відсутність [PERSON] необхідне їй для можливості отримати субсидію. Посилаючись на наведене, просить заяву задовольнити. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року витребувано із Державної прикордонної служби України інформацію про те, чи перетинав державний кордон України [PERSON] у період з 2013 року по даний час. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник Управління соціальної політики Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про слухання справи у їх відсутності, не заперечив щодо задоволення заяви. Як вбачається з інформації, викладеній у листі Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 01 серпня 2018 року за №6267, працівниками Тернопільського ВП проводилося спілкування із сусідами [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , під час якого підтверджено той факт, що [PERSON] проживає одна по [ADDRESS] . З інформації, викладеній у листі Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 18 липня 2019 року за №9807 встановлено, що [PERSON] на даний час не розшукується. 23 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до поліції із заявою про те, що вона втратила родинний зв`язок із сином [PERSON] , який виїхав у Російську Федерацію. На даний час за місцем реєстрації [PERSON] відсутній. Як слідує з довідки за №170 від 10 квітня 2019 року, виданої ДП 2 «ЖЕК 13» ЖБК, в квартирі по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2019 року, у базі даних осіб щодо відомостей про перетинання державного кордону України у період з 24 травня 2014 року по 24 травня 2019 року громадянином [PERSON] не виявлено. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] тривалий час не проживає по [ADDRESS] з 2013 року, оскільки виїхав на територію Російської Федерації та не повертався до м. Тернополя. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до вимог ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. За змістом вимог ст. ст. 307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно з вимогами ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника [PERSON] юридичне значення та зумовлене неможливістю отримання останньою субсидії для зменшення витрат на сплату комунальних послуг. Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Тернополя, зареєстрованого по [ADDRESS] - безвісно відсутнім. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved