Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Журавлинської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вони спільно побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] склав заповіт на ім`я своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не прийняли спадщину у встановленому законом порядку і не претендують на неї. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла позивач [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . У підготовче засідання позивач не з`явилась, 20 січня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що Журавлинська сільської рада не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до статті 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі статтею 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України). Статтею 1226 ЦК передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до статті 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містяться у статті 60 СК України. Згідно з частиною 1 статті 28 КЗпШС частки подружжя у майні, яке їхньою спільною сумісною власністю, є рівними. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 125-2019, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , їх шлюб було зареєстровано 01 січня 1952 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (аркуш справи 9). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Журавилинської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 40\~від 10\~лютого 2012\~року (аркуш справи 14) до дня смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , удвох зі своєю дружиною [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] залишилася проживати одна у даному житловому будинку. Згідно з записами у погосподарській книзі Журавилинської сільської ради Старовижівського району, вищевказаний будинок було побудовано у 1954 році і він рахувався за [PERSON] , а після його смерті за [PERSON] (аркуш справи 14-15). Як вбачається з наявного Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (аркуш справи 32-37) за адресою [ADDRESS] дійсно знаходяться житловий будинок та приналежні господарські будівлі та споруди. Відповідно до висновку № 832-Н про вартість нерухомого майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] оціночна вартість житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] становить 45 949,00 грн. (аркуш справи 38). Оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Отже, вказане нерухоме майно не є самовільним будівництвом та, у відповідності до статті 22 КЗпШС, вважається спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , і право кожного з них щодо володіння, користування і розпорядження цим майном є рівним. [PERSON] , помер [INFO] аркуш справи 10) і після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] 24 травня 2001 року склав заповіт, посвідчений секретарем Журавлинської сільської ради Старовижівського району Волинської області Левчук В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 35, яким на випадок смерті належну частину житлового будинку, надвірних споруд, земельної ділянки, усе майно, де б воно не було та з чого воно не складалося б, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом спадкодавець матиме право, останній заповів своїм дітям, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях кожному (аркуш справи 11). За даними Журавлинської сільської ради заповіт не змінено та не відмінено (аркуш справи 14). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями за заповітом, у встановлені законом порядку та строки спадщину не прийняли, на спадкове майно не претендують (аркуш справи 49-51). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 48), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - земельні ділянки та грошові кошти (аркуш справи 58-65). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не здобуто. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщинуна 1/2 частину спадкового майна, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 31). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Журавлинській сільській раді було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 67). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] , набула право на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , фактично набула на нього право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за позивачкою. У визнанні права власності на іншу частину нерухомого майна слід відмовити, оскільки таке майно не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Крім цього чинним законодавством визначено спеціальний порядок набуття у власність нерухомого майна, який включає в себе виготовлення проектної документації, внесення відомостей до відповідних реєстрів, отримання правовстановлюючого документа тощо. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: partial