Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» (надалі - ПАТ «СК «Здорово») про стягнення страхового відшкодування з урахуванням пені та 3% річних в загальній сумі 95125,62 грн. Позов обґрунтований наступним. 16 березня 2012 р. [PERSON] уклала з ПАТ «СК «Здорово» договір страхування № КА/102421. За умовами вказаного договору було застраховано автомобіль позивача Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER], від ряду ризиків. 31 липня 2012 р. в м. Києві на вул. С. Крушельницької біля будинку № 5 відбувся страховий випадок по ризику «незаконне заволодіння транспортним засобом». На виконання умов договору страхування відповідача повідомлено про настання страхового випадку та у встановлений строк подано письмову заяву про викрадення автомобіля. 10 грудня 2012 р. позивач подала відповідачу повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов договору страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування за ризиком «незаконне заволодіння» у якнайкоротший термін, але не пізніше З0 календарних днів з дня надання останнього із всіх необхідних документів та після підписання сторонами додаткової угоди до договору про взаємовідносини сторін у випадку, якщо викрадений транспортний засіб буде знайдено. Угода про передачу права власності була підписана 10 грудня 2012 р. Таким чином страхове відшкодування мало бути сплачене не пізніше 9 січня 2013 р. Відповідно до розпорядження позивача від 15 січня 2013 р. сума страхового відшкодування становить 237500 грн. В період з 15 січня по 4 грудня 2013 р. було перераховано 152500 грн., а решта суми страхового відшкодування виплачена не була. Відповідно до договору страхування за кожний день затримки виплати страхового відшкодування відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла на день виникнення прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних. За розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача з урахуванням пені та 3% річних становить 95125,62 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав пославшись викладені у позовній заяві обставини. На його думку заперечення представника відповідача проти позову не заслуговують на увагу, оскільки страховий випадок настав значно пізніше від моменту сплати позивачем страхового платежу. Відповідач визнав подію страховим випадком і підписав угоду про передачу права власності, а отже жодних неузгоджень з приводу виплату страхового відшкодування між сторонами немає. Відповідно до угоди відповідач є власником транспортного засобу і справі самостійно з'ясовувати питання щодо розслідування кримінального провадження по факту незаконного заволодіння автомобілем. Представник ПАТ «СК «Здорово» Барибіна К.Б. надала письмові заперечення на позов. В обґрунтування заперечень послалася на те, що позивач неналежним чином виконувала умови договору страхування, сплативши страховий платіж не 16, а 19 березня 2012 р. Окрім того відповідачу невідомо, на якій стадії перебуває кримінальна справа з приводу викрадення автомобіля, а також на запит страхувальника не надано інформації про те, чи надходили від інших страхових компаній запити з приводу даного страхового випадку (а.с. 93-94). Враховуючи, що представник відповідача двічі не з'явився в судове засідання, у зв'язку з чим причини його неявки визнані неповажними, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові заперечення та письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 16 березня 2012 р. між ПАТ «СК «Здорово» (Страховиком) та [PERSON] (Страхувальником) укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА № 102421 (а.с. 26-38). Предметом вказаного договору є зокрема страхування майнових інтересів [PERSON], що не суперечать закону, пов'язаних з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER], на строк з 17 березня 2012 р. по 16 березня 2013 р. Відповідно до умов договору Страхувальник зобов'язався сплатити Страховику страховий платіж в сумі 14125 грн. до 16 березня 2012 р., а Страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку з автомобілем Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснити на умовах договору страхову виплату Страхувальнику або Вигодонабувачу. Сторони договору погодили перелік страхових випадків, за умови настання яких у Страховика виникає обов'язок здійснити страхову виплату, до яких зокрема віднесли «незаконне заволодіння», визначили страхову суму в розмірі 250000 грн. та безумовну франшизу по ризику «незаконне заволодіння» в розмірі 5% від страхової суми. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином на підставі письмового договору між сторонами виникли відносини страхування, які врегульовані нормами глави 78 ЦК України та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про страхування». Оскільки страхувальник фактично є споживачем страхових послуг, а страховик - їх виконавцем, на вказані правовідносини також поширюється і Закон України «Про захист прав споживачів». 31 липня 2012 р. в м. Києві на вул. С.Крушельницької біля будинку № 5 відбулося незаконне заволодіння автомобілем Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Цього ж дня Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві по факту незаконного заволодіння автомобілем позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 14). На час розгляду справи особа, яка незаконно заволоділа транспортним засобом, не встановлена, постанова про закриття кримінальної справи не виносилась. У встановлений договором строк [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «Здорово» із заявою про настання страхового випадку (а.с. 11-12). 10 грудня 2012 р. [PERSON] подала до ПАТ «СК «Здорово» заяву про виплату страхового відшкодування та останній з документів, необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 16-17). Цього ж дня між ПАТ «СК «Здорово» та [PERSON] укладено угоду про передачу права власності (а.с. 18). Відповідно до умов вказаної угоди після виплати страхового відшкодування всі права, в тому числі право власності, відносно автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER], переходять до ПАТ «СК «Здорово». Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у встановлений договором строк. Відповідно до п. 17.3.1. договору страхування у випадку викрадення транспортного засобу, застрахованого за ризиком «незаконне заволодіння» виплата страхового відшкодування здійснюється у якнайкоротший термін, але не пізніше 30 календарних днів, починаючи з дня надання останнього із всіх необхідних документів і тільки після підписання сторонами додаткової угоди до договору про взаємовідносини сторін у випадку, якщо викрадений транспортний засіб буде знайдено. Оскільки останній із всіх необхідних документів надано 10 грудня 2012 р., і цього ж дня була підписана додаткова угода до договору страхування, страхове відшкодування повинно бути виплачене не пізніше 9 січня 2013 р. Страховим актом відповідача № 25/014/АТ від 15 січня 2013 р. випадок з викраденням автомобіля позивача визнано страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 237500 грн. (а.с. 19). З порушенням встановленого договором строку відповідач частково виконав свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування, за два рази (у липні та жовтні 2013 р.) перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти в загальній сумі 142500 грн. (а.с. 98, 99). Різниця між визначеним страховиком розміром страхового відшкодування і сумою фактично виплаченого страхувальнику страхового відшкодування становить 95000 грн. Згідно з приписами ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що відповідач не виконав в повному обсязі своє зобов'язання по виплаті страхового відшкодування, недоплачена сума страхового відшкодування підлягає стягненню в судовому порядку. Доводи представника відповідача про неналежне виконання позивачем умов договору страхування не заслуговують на увагу, оскільки з підстав недотримання страхувальником строків сплати страхового платежу договір не розривався, він є чинним, і сам відповідач визнав подію з викрадення автомобіля страховим випадком, склавши страховий акт. Є необґрунтованими і доводи представника відповідача про відсутність на даний час інформації про рух кримінальної справи та наявність у позивача інших договорів страхування з огляду на те, що ні договір, ні закон не пов'язує виплату страхового відшкодування з даними обставинами при тому, що позивач надала всі необхідні документи, які відповідач визнав достатніми для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідач прострочив виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 22.4.1 договору страхування вправі вимагати сплати пені в розмірі 0,01 % від суми простроченої виплати страхового відшкодування за кожний день прострочення але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який нарахована пеня. Вказане положення договору узгоджується з положеннями п. 3) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування». Зобов'язання, яке не виконав відповідач, є грошовим, а отже він в силу ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи, що страхове відшкодування відповідач повинен був сплатити 9 січня 2013 р., станом на 4 грудня 2013 р. він прострочив виконання зобов'язання на 330 днів. Розмір пені та 3% річних за весь час прострочення становить значно більшу суму, ніж 125,62 грн., нараховані позивачем, однак суд не вправі вийти за межі позовних вимог. За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] про стягнення пені та 3% річних в заявленому нею розмірі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені на оплату судового збору та телеграми про виклик відповідача в судове засідання. На підставі викладеного,

Outcome: approved