Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення заробітної плати, посилаючись на те, що працювала у відповідача на посаді провідного спеціаліста відділу інформаційно методичної роботи. Наказом № 25 від 22.12.2016року звільнена з роботи з 22 січня 2017 року за п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення і на час звернення з позовом до суду відповідач не провів з нею розрахунку, що відповідно до приписів ст.117 КЗпП України є підставою для виплати середнього заробітку за весь час затримки. Враховуючи, що її середньоденна заробітна плата, складає 95, 22 грн. що визначена з заробітку за два останні місяці роботи листопад - грудень 2016року ( 2000,56 грн. + 2189,00 грн. =4189,56: 44 відпрацьованих днів за ці місяці = 95,22грн), а час затримки розрахунку з 23.01.2017 по 08.02.2017року складає 18 днів, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1401,17 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1713,96 грн. З урахуванням уточнених та збільшених в ході судового розгляду справи позовних вимог позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.01.2017\~року по 14.11.2017 року в сумі 19\~327,63 грн., що визначена без утримання податків та інших обовязкових платежів, а також просила зобовязати: Комунальну установу «Херсонський обласний центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» як податкового агента нарахувати (утримати), перерахувати всі необхідні податки та обовязкові платежі (ПДФО-18%, ВЗ-1,5%); зобовязати: Комунальну установу «Херсонський обласний центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» як податкового агента нарахувати (утримати), ПДФО із застосування податкової пільги, яка нараховується на суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19\~327,63 грн., а також виплатити їй після утримання всіх необхідних платежів і зборів (ПДФО, ВЗ, ПСП) - 17\~142, 74 грн. У судовому засідання позивач підтримали уточненні позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999\~року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівник середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом від 22.12.2016 року за № 25к [PERSON] звільнена з посади провідного спеціаліста відділу інформаційно методичної роботи «Херсонського обласного центру фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» з 22 січня 2017року за згодою сторін(п.1ст.36КЗпП України). Згідно витягу з розрахункової довідки Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоровя населення «Спорт для всіх» належна на день звільнення позивачу заробітна платна становила 1401,17 грн. Відповідно до інформаційної довідки ПАТ КБ «Приватбанк» на картковий рахунок [PERSON] 15 листопада 2017року комунальним підприємством зарахована заробітна плата в сумі 1401,17 грн. Отже, матеріалами справи підтверджений факт не проведення відповідачем у строки визначені ст.116\~КЗпП України розрахунку з позивачем при її звільненні з роботи 22.01.2017року, що є підставою для застосування вимог передбачених ст.117\~КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час затримки. При визначені середнього заробітку суд виходить із середньоденної заробітної плати позивача, яка становить 95,22\~грн., що визначена із заробітної плати [PERSON] за два останні місяці роботи листопад грудень 2016року в сумі 4189,56грн( 2000,56 грн. + 2189,00 грн. =4189,56: 44 робочі дні за листопад - грудень = 95,22грн) Таким чином на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки за період за період з 23.01.2017 року по день фактичного розрахунку по 14.11.2017року (203робочих днів) в розмірі 19\~327,63грн., який визначений без вирахування податку, збору та інших обовязкових платежів ( 95.22грн. ? 203дня = 19 327,63 грн.). Разом із тим, суд вважає позовні вимоги в частині зобовязання відповідача провести(утримати) визначені законодавством обовязкові платежі при виплаті заробітної плати такими, що не підлягають задоволенню, оскільки діючим в України законодавством саме на роботодавця покладений обовязок і відповідальність за своєчасне перерахування до відповідних органів утримань і нарахувань на заробітну плату. Відповідно до ч.3 ст.88ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується в дохід держави з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільненні від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного, ст.ст.116-117КЗпП України,

Outcome: partial