Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб зареєстрований 28 серпня 1999 року Базаліївською сільською радою Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей, через постійні конфлікти та суперечки сімейне життя стало не можливим, кожний з них має різні погляди на сімейне життя внаслідок чого, вони припинили шлюбно-сімейні відносини з липня 2017 року, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Сторони до зали судових засідань не з'явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 24, 25). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 28.08.1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Базаліївською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 13), та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.14). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідачем не надано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved