Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 351\~000,00 грн. та грошові кошти в сумі 2100,00 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.12.2016 року сторони уклали попередній договір, згідно якого зобов`язались у строк до 15.03.2017 р. укласти договір купівлі продажу садового будинку № 57 А на вул. Озерна в селі Рясне-Руська Яворівського району Львівської області, загальною площею 106,1 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,0272 га на умовах, визначених попереднім договором. Однак, відповідач не виконала умов попереднього договору, а саме не зареєструвала право власності на вказані обєкти на себе. Відповідач уникає зустрічей з позивачем, на вимоги про укладення договору купівлі-продажу або повернення авансу не реагує. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що сума авансу в розмірі 351\~000,00 грн. не підлягає поверненню, оскільки договір купівлі-продажу не укладений саме з вини позивача. Крім цього, вказала, що стягнення коштів у сумі 2100,00 доларів США позивач мотивує розпискою від 17.01.2017 р., яка не містить всіх необхідних умов, а також вказала, що вимоги про стягнення коштів як авансу та стягнення згідно розписки не можуть бути розглянуті в межах одного позову. Просила в позові відмовити. У відповіді на відзив позивач заперечила обставини, викладені відповідачем у відзиві та вказала, що договір купівлі-продажу не укладений з вини [PERSON], а розписка була складена про отримання авансу по попередньому договору між сторонами. Жодного іншого договору сторони не укладали, а тому доводи відповідача є необґрунтованими. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.12.2018 року постановлено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27 лютого 2019 року відповідачем подано заперечення на позов, в яких вона позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 04.12.2018 р. відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши зібрані у справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку /у певний термін/ укласти договір в майбутньому /основний договір/ на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що 01 грудня 2016 року між [PERSON] /продавець/ та [PERSON] /покупець/ було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, згідно якого сторони зобовязалися у строк до 15 березня 2017 року укласти договір купівлі-продажу садового будинку №57а по вул. Озерна в с. Рясне-Руська в садовому товаристві «Червона Рута» Яворівського району Львівської області, загальною площею 106,1 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,0272 га, що розташована: Львівська область, Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада. Пунктом 1.1 даного попереднього договору визначено, що продавець зобовязується оформити на себе правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на обєкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу обєкта нерухомості. Згідно п. 6 даного попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець передав, а продавець отримав кошти в сумі 351000,00 грн. Зазначена вище сума розцінюється сторонами, як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу, на яку буде зменшена сума, що буде підлягати передачі продавцю при укладенні договору купівлі-продажу. Крім цього, згідно долученої до матеріалів справи розписки від 17.01.2017 р., [PERSON] згідно договору отримала від [PERSON] 15.12.2016 р. 1\~600 доларів США та 17.01.2017 р. 500 доларів США /а.с.8/. Як вбачається із матеріалів справи, 11.01.2018р. [PERSON] скерувала [PERSON] вимогу, в якій просила відповідача зявитись 30.01.2018 р. в 10:00 год. по 17:00 год. до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] з метою укладення договору купівлі-продажу садового будинку №57А на вул. Озерна в с. Рясне-Руська в садовому товаристві «Червона Рута» Яворівського району Львівської області, загальною площею 106,1 кв.м та земельної ділянки загальною площею 0,0272. У разі відсутності відповідача у приватного нотаріуса в зазначену дату або не укладення договору купівлі-продажу вказаного майна, позивач вимагала повернути їй кошти протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги в сумі 351000,00 грн., які були передані відповідачу на момент підписання Попереднього договору від 01 грудня 2016 року, 1600 доларів США, які були передані 15 грудня 2016 року, що згідно курсу НБ України на дану дату становило 42080,00 гривень та 500 доларів США, які були передані 17 січня 2017 року, що згідно курсу НБ України на дану дату становило 13860,00 гривень, як авансові кошти у рахунок вказаного договору купівлі-продажу /а.с.7/. Згідно відповіді приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] [PERSON], [PERSON] не зявилась у нотаріальній конторі з метою укладення договору купівлі-продажу /а.с.9/. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відтак, аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором.\~У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів сплачених згідно попереднього договору та отриманих нею згідно розписки не можуть розглядатися в одному провадженні, оскільки судом встановлено, що вказані кошти сплачені позивачем відповідачу як аванс, тобто попередня оплата, що відповідає вимогам попереднього договору. Крім цього, суд враховує твердження позивача про те, що між сторонами не укладено жодного іншого договору, крім попереднього договору від 01.12.2016 р., а тому запис у розписці про те, що [PERSON] отримала вказані у ній грошові кошти згідно договору, підтверджує, що дані гроші відповідач отримала від позивача саме як аванс згідно переднього договору, тобто у рахунок належних платежів по майбутньому договору купівлі-продажу. Також суд приймає до уваги те, що на даний час попередній договір сторін від 01.12.2016 р. є дійсним, доказів оспорювання складеної розписки відвідач не надала так як і не заперечила факту отримання нею вказаних позивачем коштів. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами не укладено, аванс, який був сплачений позивачем відповідачу як попередня оплата вказаних обєктів, підлягає обовязковому поверненню. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.02.2013 у справі\~№ 6-176цс12,\~згідно якої внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Статтею 533 ЦК України, передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підставний, кошти, передані відповідачу, є авансом та підлягають поверненню позивачу у розмірі 351\~000,00 гривень та еквівалентному 2 100 доларів США за курсом валют, встановленим на дату ухвалення рішення / 26.8055 грн./. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог /ч. 1\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України/. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просить суд стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 гривень. Разом з тим, як вбачається із поданого детального опису послуг до Акту виконаних робіт в рамках виконання договору про надання правової допомоги від 12.09.2018 р., серед витрат на правову допомогу, які [PERSON] понесла, вказано поїздка та участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції 5 годин у розмірі 5000,00 грн. та поїздка та участь в судових засіданнях в суді першої інстанції 6 годин у розмірі 6000,00 грн., однак, таке матеріалами справи вказане не підтверджено. Натомість, як вбачається із матеріалів справи у Львівському апеляційному суді по даній справі відбулось одне судове засідання, яке тривало з 16:04 год. по 16:21 год., а у Залізничному районному суді м. Львова два судових засідання. Відтак, вимога щодо стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню, а саме із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 4077,22 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved