Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №5-453, належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , однак позивачка з відповідачем не знайома, його речі у домоволодінні відсутні та місце його фактичного проживання їй невідоме. Посилаючись на те, що відповідач у вказаному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, згоди на його реєстрацію в будинку вона не надавала, тому позивачка просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання 16.03.2020 року не з`явився, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №5-453, позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даній квартирі, однак у ній не проживає, що підтверджується довідкою №12856 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.11.2019 року (а.с.9), а також актом про обстеження квартири по встановленню факту непроживання від 28.11.2019 року, затвердженим головою ЖБК №109 «Обувщик-2» Черниш Ю.В.(а.с. 10). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач був зареєстрований попереднім власником даної квартири, однак на даний час у ній не проживає та не є членом сім`ї позивача, у зв`язку з його реєстрацією за вказаною адресою позивачка змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved