Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом Р № 1786 від 30 вересня 2011 року допущено помилку в написанні її прізвища: замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », що не відповідає запису в паспорті громадянина України та унеможливлює реєстрацію права власності на належну їй нерухомість, просила встановити факт, що вищевказаний правовстановлюючий документ належить їй - [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена (а. с. 18), 7 вересня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує повністю із викладених у ній підстав, просить її задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 19). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 17), 7 вересня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить розглядати справу без його участі (а. с. 20). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Охітники Турійського району Волинської області (а. с. 5). Аналогічно дата та місце народження заявника зазначено у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Відповідно до картки платника податків [PERSON] присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 6). Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Луківської селищної ради № 803 від 2 липня 2020 року (а. с. 7). Відповідно до довідки Луківської селищної ради № 1006 від 14 липня 2020 року житловий будинок за вищевказаною адресою належить на праві власності [PERSON] (а. с. 13). У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому у реєстрі за Р № 1786, виданому Турійською державною нотаріальною конторою Волинської області 30 вересня 2011 року, прізвище, ім`я та по батькові спадкоємця зазначено як « [PERSON] », [INFO] , ідентифікаційний номер за ДРФО [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них відомості про особу [PERSON] та [PERSON] (дата, місце народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса зареєстрованого місця проживання) повністю співпадають, що, в свою чергу, підтверджує їх належність одній особі. Встановлено, що заявнику встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне для повноцінного використання права власності на житловий будинок, який вона успадкувала після смерті батька, оскільки іншим шляхом помилку у написанні її прізвища в свідоцтві про право на спадщину усунути неможливо в зв`язку з тим, що Турійська державна нотаріальна контора Волинської області, яка видала свідоцтво, ліквідована. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що розбіжності у написанні прізвища заявника у паспорті і свідоцтві про право на спадщину унеможливлюють використання заявником цього документу, надані заявником докази на підтвердження факту, що має юридичне значення, у контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право на майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved