Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ органу опіки та піклування Ямпільської РДА Вінницької області про позбавлення батьківських прав, в якому просила: позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який зареєстрований в селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 06.05.2006 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими, у них виникли непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились, разом вони перестали проживати. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.02.2018 шлюб між ними розірвано. Також зазначила, що з відповідача стягуються аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі однієї другої частини від заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час вона проживає з дітьми в [ADDRESS] . Діти перебувають на її утриманні. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, фактично з самого початку визначення їх за рішенням суду. За період часу, з моменту звернення до суду з позовом про сплату аліментів з кінця 2017 року відповідач сплатив на трьох дітей приблизно 3000 грн., питанням утримання дітей відповідач абсолютно не переймається, посилаючись на відсутність роботи та відсутність коштів. Вона працює секретарем у філії ЗЗСО І-ІІ ступенів села Миронівка Ямпільського району Вінницької області, опорного закладу ЗСО І-ІІ ступенів міста Ямпіль Вінницької області і її заробітна плата не є достатньою для утримання трьох дітей. Відповідач проживає в селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, не піклується про дітей, про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач не надає дітям ніякого матеріального утримання, висловлює своє небажання щодо утримання дітей належним чином, посилаючись на брак коштів та не можливістю десь їх заробити. При цьому, відповідач фізично здоровий, не є інвалідом та не має ніяких травм і патологій, які б заважали йому фізично чи розумово працювати. Відповідач не проживає з нею та дітьми тривалий період часу, але до часу розірвання шлюбу він також був відсутній за місцем проживання та їхні шлюбні відносини були припинені давно. Відповідач не відвідує навчальний заклад, не цікавиться навчанням дітей, на день народження не дарує подарунки, двоє менших дітей взагалі забули його, а старша дитина висловлює думку і не бажання з ним бачитися і спілкуватися. Увесь час відповідач проявляв байдужість та не бажання приймати участь у вихованні та житті дітей. Враховуючи вищевикладене, має місце факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Тому, позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей не буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Зазначила, що відповідач більше трьох років не платить аліменти, не приїздить до дітей, дітям нічим не допомагає. Аліменти заплатив тільки за три місяці 2019 року. В школу не приходив більш двох років. До дітей не телефонує, не приходить, не цікавиться ними взагалі. Відповідач не передає продукти харчування. У 2017 році вони із відповідачем розлучилися. Вона отримує допомогу як малозабезпечена сім`я, крім того, має дитину інваліда до 18 років. Вказала, що вона зверталася до відділу ДВС, аби відповідача притягнули до відповідальності. Відносно відповідача застосовувалися обмеження щодо виїзду за межі України. На відповідача були накладені суспільно корисні роботи, але перерахунку за виконані роботи в рахунок оплати аліментів вона не отримувала. Зазначила, що їй відомо, що відповідача викликали до відділу Служби у справах дітей, де дали йому строк за два тижні оплатити заборгованість по аліментах. Зазначила, що точної суми заборгованості по сплаті аліментів вона не пам`ятає. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Снітко В.А., який діє на підставі ордеру серії ВН №100119 від 20.11.2019 позовні вимоги підтримав. Зазначив, що на даний час позивач з відповідачем не проживають. Вказав, що позивач двічі зверталася до поліції про притягнення відповідача до відповідальності. Також відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів і поніс відповідне покарання. Зазначив, що коли відповідач влаштувався на роботу, то з нього було стягнуто 3000 грн. аліментів за два місяці. Загальна сума заборгованості складає близько 40-50 тисяч гривень. Також вказав, що зверталися до суду щодо обмеження відповідача у праві виїзду за межі України. Вказав, що у сім`ї позивача з відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння. Тривалий період часу відповідач не спілкується з дітьми, не дає ніякого матеріального утримання, не спілкується з дітьми. Відповідач не відвідує школу, не цікавиться здоров`ям дітей, хоча одна дитина є інвалідом. Позивач працює секретарем в школі не повний робочий день. У вихованні та утриманні дітей позивачу допомагають її батьки. Вказав, що діти потребують купівлі одягу та продуктів харчування, однак відповідач цього не розуміє. Відповідач не виконує передбачених Сімейним кодексом обов`язків. Вказав, що найменша дитина батька не знає, а старша дитина не хоче його бачити. Посилання відповідача на те, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми є надуманими і такими, що не підтвердженні доказами. В діях відповідача вбачається повна бездіяльність щодо виховання дітей. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Зазначив, що найменша дитина саме більше його любить. Все на що посилається позивач це брехня. Вказав, що дійсно кілька місяців не платив аліменти. На нього було накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Зазначив, що він перебував в лікарні, так як його переїхав мотоблок. В лікарні лежав 4 дні. Після проходження лікування у місті Вінниця йому стало легше. Вказав, що позивач до дітей його не пускає. Зазначив, що коли він разом із дітьми ловив рибу влітку 2019 року, то позивач викликала поліцію, бо ніби то він був п`яним. На рибалці з дітьми він був близько 3 годин. Після чого поламала вудки, які він подарував дітям. Вказав, що він приїздив до дітей. У 2018 році приїхав до дітей на 1 Вересня і з Наталею зайшов у клас. Також зазначив, що у нього є бажання допомагати дітям, але немає роботи. Визнав, те що він не приносить дітям продукти харчування, оскільки немає господарства. Вказав, що знає, що старший син любить слухати музику, а [PERSON] любить танцювати. Зазначив, що він запитував позивачку про гроші і хотів скинути на її карточку, але вона сказала, що їй його грошей не потрібно. Вказав, що він телефонує до дітей постійно. Позивач забороняє йому відвідувати дітей. Вказав, що дійсно він не приходить до школи, не займається матеріальним забезпеченням дітей. Вказав, що не знає як навчаються його діти, які в них інтереси та які успіхи у навчанні. Вказав, що не знає номеру телефону дітей, так як позивач йому забороняє спілкуватися із дітьми. Вказав, що у правовому полі не звертався із вирішенням питання щодо усунення перешкод у спілкуванні із дітьми. Зазначив, що подарунки дітям не дарує. Не забезпечує дітей одягом, продуктами харчування, канцелярськими виробами і засобами гігієни. Вказав, що з часу прийняття рішення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини він свою поведінку не змінив, будь-яких дій чи намагань до зміни поведінки не здійснив, з дітьми не спілкується та не допомагає їм, як обіцяв про це на засіданні комісії. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу органу опіки та піклування Ямпільської РДА Вінницької області - [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що на час засідання комісії відповідач виявив бажання виховувати та спілкуватися з дітьми і тому комісія зробила висновок про недоцільність позбавлення його батьківських прав. Але з часу прийняття рішення відповідач не спілкується з дітьми, не утримує їх матеріально, тобто взагалі не змінив своєї поведінки, тому щодо позбавлення його батьківських прав покладається на розгляд суду. Заяви, клопотання: клопотання позивача про виклик свідків (а.с.37); заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу органу опіки та піклування Ямпільської РДА Вінницької області про долучення до матеріалів справи висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.39); заява представника позивача про відкладення справи на іншу дату (а.с.82); заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу органу опіки та піклування Ямпільської РДА Вінницької області про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.84); Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання на 28.10.2019 (а.с.32-35); закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 20.11.2019 на 14 годину 00 хвилин, виклик свідків (а.с.46-49); 20.11.2019 відкладено судове засідання у зв`язку із неявкою свідка на 12.12.2019 на 10 годину 00 хвилин, 12.12.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.01.2020 10 години 00 хвилин, 23 січня 2020 року у судовому засіданні оголошено перерву до 28 січня 2020 року до 13 години 00 хвилин у зв`язку із неявкою свідка, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами та ухвали без виходу суду до нарадчої кімнати. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що вона працює директором школи в с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Вказала, що позивачка працює в школі секретарем. Дітки навчаються у школі 4, 5, 6, класах. Зазначила, що діти хороші, охайні, дуже доглянуті. В основному вихованням та навчанням займається позивачка. Вказала, що батько не погана людина, однак більше двох років він не був у школі, на зборах, участі у вихованні дітей не бере. Батько дітей ніколи не платив за харчування дітей у школі. Мати платить всі екскурсії. Вказала, що вона не бачила, щоб батько був біля школи і розмовляв з дітьми. Також зазначила, що батько неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Вважає, що батьки мають рівні права в утриманні та вихованні дітей незалежно проживають вони разом чи ні, але відповідач цього не робить. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що вона працює вчителем в школі в с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Позивач є її колегою. Вказала, що близько 2 років вона не бачила батька дітей на урочистих заходах. Мама багато приділяє дітям уваги. Діти акуратні, добрі, ввічливі, гарно поводяться, завжди охайні. [PERSON] з дітьми допомагають її батьки. Вказала, що біля школи [PERSON] був приблизно в травні-червні 2019 року, аби [PERSON] підписала якісь документи. Зазначила, що бачила відповідача близько 3 тижнів тому в селі і в лікарні чула як він розказував, що у нього все добре. Також пояснила, що [PERSON] зробив дуже велику помилку, що вдарив [PERSON] . Вказала, що з дітьми [PERSON] не бачила. Батько дітей не належно виконує свої обов`язки. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що вона працює в школі в с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Вказала, що вона є хрещеною матір`ю всіх трьох дітей. Зазначила, що батько дітей давно не допомагає їм. Під час проживання відповідач часто бив позивача. В сім`ї постійно виникали сварки. Зазначила, що [PERSON] і часто купував патрони та багато іншого та використовував гроші не на дітей. Вказала, що дітей забезпечує позивач та її батьки. Також вказала, що відповідач часом буває в селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області. Діти вже дорослі і розповідають, що бачили батька, який купив їм пиріжок і все. Ніякої допомоги відповідач не надає дітям. Вона не бачила, щоб відповідач був у дітей, чи надавав їм якусь допомогу. Відповідач додому до дітей не приходить. Вказала, що [PERSON] не приймає участі у житті дітей. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що вона працює в школі в с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області. Позивач є її співробітницею і вони є подругами. Вказала, що відповідач приїздив у травні 2019 року до школи і шукав позивач, аби вона підписала якісь документи. Бачила, як відповідач катався автомобілем в селі. Відповідач в школі не з`являвся. Вказала, що коли діти ішли до школи, то відповідач міг тоді з ними близько 5 хвилин поспілкуватися і все. Вважає, що відповідач не належно виховує своїх дітей, як батько. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що вона працює в школі в с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області. З позивачем вона працює разом і їхні діти навчаються разом, а з відповідачем колись були сусідами. Вказала, що на даний час позивач і відповідач не проживають разом більше двох років. Зазначила, що відповідач буває в селі і бачила його влітку 2019 року в центрі села з дітьми. Батько дітей на батьківські збори не ходить. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач не допомагає їй у вихованні та утриманні дітей. Батька разом з дітьми не бачила. Відповідач не належно займається вихованням дітей. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач не проживають разом вже протягом трьох років. Відповідач не спілкується з дітьми і не допомагає матеріально. В школі вона відповідача не бачила жодного разу. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.7) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у селі Миронівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрована. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 03.11.2010 (а.с.8) судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.05.2006. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.06.2007 (а.с.9) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.01.2009 (а.с.10) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.04.2010 (а.с.10) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.02.2018 (а.с.12) судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Із копії договору купівлі-продажу від 19.06.2009 (а.с.13), реєстраційного посвідчення (а.с.14) та копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.15-18) судом встановлено, що [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] набула у власність (купила) житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Тобто, встановлено, що мати позивачки є власником житлового будинку, в якому вона проживає разом зі своїми дітьми. Із копії довідок №597, №598 від 03.09.2019 виданих Петрашівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області (а.с.19) судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає разом з дітьми в домоволодінні своєї матері [PERSON] по [ADDRESS] і до складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] . Із копії характеристики виданої філією ЗСО І-ІІ ступенів с.Миронівка ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 м.Ямпіль вих.№1 від 04.09.2019 (а.с.20) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається в даному закладі з 01.09.2014 і на даний час є здобувачем освіти в 6 класі. Дошкільну освіту отримав у навчальному закладі с.Миронівка. За час навчання в школі на достатньому рівні засвоїв навчальні предмети. На уроках уважний, старанний. Являється інвалідом дитинства. Вміє дружити з однокласниками, поважає старших. Чуйний, добрий, вихований. Сумлінно виконує доручення в класі та сім`ї. Є активним учасником спортивних змагань. Мати - [PERSON] приділяє увагу щодо навчання та виховання сина. Дитина завжди охайна. Батько з дітьми не проживає, не приймає участі у вихованні дитини. Зі слів матері - аліменти на дитину не отримує. Із копії характеристики виданої філією ЗСО І-ІІ ступенів с.Миронівка ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 м.Ямпіль вих.№2 від 04.09.2019 (а.с.21) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається в даному закладі з 01.09.2014 і на даний час є здобувачем освіти в 5 класі. Дошкільну освіту отримав у навчальному закладі с.Миронівка. За час навчання в школі на достатньому рівні засвоїв навчальні предмети. На уроках уважний, старанний. Вміє дружити з однокласниками, поважає старших. Сумлінно виконує доручення в класі та сім`ї. Є активним учасником спортивних змагань. Мати - [PERSON] приділяє увагу щодо навчання та виховання сина. Батько з дітьми не проживає, не приймає участі у вихованні дитини. Зі слів матері - аліменти на дитину не отримує. Із копії характеристики виданої філією ЗСО І-ІІ ступенів с.Миронівка ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 м.Ямпіль вих.№3 від 04.09.2019 (а.с.22) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається в даному закладі з 01.09.2014 і на даний час є здобувачем освіти в 4 класі. Дошкільну освіту отримала у навчальному закладі с.Миронівка. За час навчання в школі на достатньому та високому рівнях засвоїла навчальні предмети. На уроках уважна, старанна. Вміє дружити з однокласниками, поважає старших. Чуйна, добра, вихована. Сумлінно виконує доручення в класі та сім`ї. Є активним учасником художньої самодіяльності. Мати - [PERSON] приділяє увагу щодо навчання та виховання доньки. Дитина завжди охайна. Батько з дітьми не проживає, не приймає участі у вихованні дитини. Зі слів матері - аліменти на дитину не отримує. Із копії акту обстеження домоволодіння від 18.07.2019 (а.с.23) судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] , в будинку загальною площею 53,8 м.кв., за нею рахується земельна ділянка, площею 0,10 га. Умови проживання задовільні. Діти знаходяться на утриманні матері. [PERSON] працює секретарем філії ЗЗСО І-ІІ ст. с.Миронівка опорного закладу ЗСО І-ІІІ ст. м.Ямпіль. Із копії виконавчого листа виданого 23.02.2018 Ямпільським районним судом Вінницької області справа №153/1605/17 (а.с.24) судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї другої частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2017 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Із копії повідомлення про несплату аліментів виданого Ямпільським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області вих.№10786 від 21.08.2018 (а.с.25-26) судом встановлено, що на виконанні Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавчий лист №153/1605/17 від 23.02.2018. Боржником добровільно рішення суду не виконується, кошти на утримання дітей в повній мірі не сплачуються. Станом на 21.08.2018 заборгованість за 2 роки складає 20248,00 грн., що сукупно складає більше як три місяці відповідних платежів. Ліквідного майна належного боржнику за рахунок якого можна погасити борг за виконавчим документом не виявлено. Боржник [PERSON] незважаючи на попередження державного виконавця продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментних платежів у розмірі, що сукупно перевищують суму виплат за три місяці відповідних платежів. В діях [PERSON] вбачаються ознаки злочину, відповідальність за який передбачено ст.164 КК України. Із копії постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.09.2019 (а.с.38) судом встановлено, що відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Із висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виданого Ямпільською РДА Вінницької області вих.№01-01.11/1342 від 25.10.2019 (а.с.40) судом встановлено, що Ямпільська РДА Вінницької області, як орган опіки та піклування на території Ямпільського району вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Із довідок виданих Ямпільською районною поліклінікою Вінницької області від 28.10.2019 (а.с.41, 42) судом встановлено, що відповідач у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває і за медичною допомогою не звертався. Із довідки-характеристики виданої Тростянецькою сільською радою Ямпільського району Вінницької області вих.№30 від 28.10.2019 (а.с.43) судом встановлено, що відповідач характеризується позитивно, на даний час на нього компрометуючих матеріалів до Тростянецької сільської ради не надходило. Із довідки виданої Тростянецькою сільською радою Ямпільського району Вінницької області вих.№1158 від 28.10.2019 (а.с.44) судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідача [PERSON] відносно його дітей. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідача по відношенню до неповнолітніх дітей, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить не надання будь-якої допомоги на утримання дітей, не проявом інтересу до життя дітей, їх здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом засобами гігієни, канцелярським приладдям, іграшками, розвиваючими матеріалами та засобами, відвідування шкільних та позашкільних програм дітей, тощо. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дітей, наявність лише голослівних висловлювань щодо того, що він бажає виконувати свої батьківські обов`язки, у той же час відповідачем не приймається будь-яких дій (навіть мізерних) щодо забезпечення та виховання дітей. На думку суду, самих лише слів не достатнього для того щоб нагодувати та одягнути дитину, для забезпечення дитини вкрай необхідними засобами. Відповідач взагалі не знає ні друзів дітей, ні інтересів дітей, ні навіть оцінок дітей у школі. Хоча у той же час відповідач забезпечує себе засобами гігієни, одягом та продуктами харчування, однак про дітей не піклується, навіть буханця хліба чи цукерки дітям не придбав, жодної одежини не купив (із врахуванням того, що діти у такому віці, що вони ростуть, розвиваються, і речі придбані для дітей на один сезон, на наступний сезон для дитини вже замалі). Діти проживають у сільській місцевості, однак будь-яких дій зі сторони відповідача про забезпечення опаленням дітей у зимній період не виявлялося. Відповідач просто самоусунувся від виховання та забезпечення дітей, поклавши даний тягар лише на позивача, та двоє її престарілих батьків, які є пенсіонерами. Суд приймає до уваги те, що навіть з часу засідання комісії з питань захисту прав дитини Ямпільської районної державної адміністрації до часу прийняття рішення судом минуло три місяці, і за цей час відповідач взагалі не змінив свою поведінку. Зі сторони відповідача чути лише голослівні висловлювання, і більш нічого. Будь-яких дій щодо інтересу своїх дітей, їх розвитку чи забезпечення відповідачем не приймається. Що є неприпустимим у демократичному суспільстві. Посилання відповідача на те, що немає роботи, суд оцінює критично, як небажання працювати. Оскільки людина, яка бажає працювати, знаходить роботу (підробіток), а не шукає причину. Суд вважає, що якщо є бажання працювати, то знаходиться безліч можливостей, а якщо небажання, то знаходиш багато причин для того щоб не працювати. Аналогічне й стосується виконання відповідачем батьківських обов`язків. Оскільки посилання відповідача на те, що позивач забороняє йому приїздити до неї додому, є лише причини. Якби відповідач дійсно цікавився своїми дітьми, то зустрічався б із ними у школі, поза межами школи, у селі (де він часто приїздить до своєї сестри). Однак, відповідач навіть і цього не робіть, не кажучи вже про будь-яке матеріальне забезпечення дітей. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх долею, участі в їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує. ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робив, тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей. Варто зазначити, що дійсно під час засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач заперечував будь-яку інформацію стосовно свого байдужого ставлення щодо життя його з позивачкою спільних дітей та їхнього майбутнього. Він проти позбавлення його батьківських прав і бажає спілкуватися з дітьми та всім і у всьому їм допомагати. Однак, від час засідання комісії пройшов тривалий проміжок часу і відповідач свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не намагався з дітьми зустрітися, матеріально не забезпечував. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно дітей, яка знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду, тому суд приходить до висновку, що він свідомо відмовився приймати участь в житті своїх дітей. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дітей, його свідому винну поведінку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а тому відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №N1A305179M від 13.09.2019, за правилами ст.141 ЦПК України підлягає відшкодуванню із відповідача у сумі 768 гривень 40 копійок, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved