Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила визнати договір від 27.07.2019 року № 912679286, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , недійсним, неукладеним з моменту його укладення; сторони повернути у первісний стан, який існував до укладення договору від 27.07.2019 року № 912679286, а саме: суму грошових коштів (тіло кредиту) у розмірі 1098 грн., сплачених [PERSON] на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», залишити за ТОВ «Манівео швидка фінансова»; право вимоги стягнення з [PERSON] суми грошових коштів (тіла кредиту) у розмірі 4902 грн. залишити солідарно за ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». В обґрунтування позову посилалася на те, що підставою звернення до суду з даною позовною заявою є порушення прав споживачів та вимагання відповідачів оплати послуг, які споживач сплачувати не повинен і згоди на які не давав. Відповідна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду касаційного цивільного суду від 02.08.2019 року по справі №643/11603/17. Позивач довгий час намагається врегулювати з відповідачами погашення заборгованості по нібито «укладеному» кредитному договору № 912679286 від 27.07.2019 року. Позивач не згоден на вимоги відповідачів, які вимагають погашення заборгованості, яка, за їх словами, станом на 20.01.2020 року складає 22135,80 грн., так як позивач не укладав з відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ніякого кредитного договору № 912679286 від 27.07.2019 року та додаткової угоди до нього від 26.08.2019 року. Ці документи невідомо коли і невідомо як з`явились на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» без підпису сторін, в електронному вигляді. Договору та додаткової угоди у такому вигляді позивач з відповідачем не укладала. Дійсно, 27.07.2019 року позивач взяла у відповідача онлайн позику у розмірі 6000 грн., зобов`язалася повернути через 30 календарних днів. Але ні про які відсотки, штрафи позивач з відповідачем не домовлялася і ні на що подібне згоди не давала. По умовам кредитного договору позивачу постійно нараховуються завищені відсотки та штрафи. Позивач намагалася врегулювати питання про стягнення заборгованості мирним шляхом з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - письмово пропонувала сплатити повну суму отриманих грошових коштів та суму відсотків і штрафу у загальному розмірі, що не перевищує 50% отриманих грошових коштів, але відповідач на ці умови згоди не надав. Позивач вказувала, що чинним законодавством передбачено, що кредитні договори повинні бути підписані належним чином - власноручним підписом особи чи електронним цифровим підписом, якщо письмової домовленості про посвідчення договорів іншим чином сторонами досягнуто не було. Доказів укладення з позивачем оспорюваних кредитних договорів у письмовій формі відповідачем не надано. Вищезазначена правова позиція про укладення кредитних договорів виключно у письмовій формі була підтверджена також і розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг № 756 від 25.04.2019 року «Про застосування заходів впливу до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», якому Нацкомфінпослуг висловило правову позицію, що відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Враховуючи зазначене, договори між Товариством та позичальником укладаються відповідно до Правил та Аглоритму згідно з якими Позичальники після авторизації в ІТС Товариства (шляхом ведення логіну та паролю) в особистих кабінетах погоджувалися з умовами індивідуальної частини договору шляхом натискання відповідної кнопки, що свідчить про невідповідність порядку прийняття (акцепту) позичальниками пропозиції (оферти) Товариства укласти електронний договір, визначеного абз. 2 та 3 ч.6 ст. 11 Закону, так як акцепт не був підписаний в порядку, передбаченому ст. 1 Закону. Оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансована допомога» надано фінансову послугу Позичальникам з недотриманням порядку укладення електронного договору, встановленому ст.ст.11,12 Закону, Договори є такими, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та в силу приписів ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано фінансову послугу з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Волевиявлення учасників правочинів при їх укладанні не було вільним та не відповідало внутрішній волі. Укладення зазначених вище правочинів відбулося поза волею позивача, відповідач надав позивачу у позику грошові кошти у сумі 6000 грн. у користування на 30 календарних днів, але ніяких умов про відсотки за користування ними, штрафи, пеню та відповідальність за прострочення їх оплати не узгодив, при цьому самочинно в односторонньому порядку сформував вигідні для себе умови, помістив їх у електронний кабінет позивача, без підпису сторін, і навіть ці умови сам не виконує і нараховує штрафи у набагато більшому розмірі, ніж прописано у кредитному договорі. Згоди на отримання від відповідача грошових коштів на таких умовах, виконання яких вимагають відповідачі, позивач не давав. Таким чином, відповідачі самостійно в односторонньому порядку створили для позивача умови кредитного договору, які не відповідали волі позивача. На кредитних договорах відсутній власноручний підпис позивача, так само як відсутній і електронний підпис позивача, якого у позивача ніколи не було і який міг би прирівнюватися до власноручного. Відповідно, ніяких доказів укладення позивачем договорів з відповідачем немає. Як усно пояснив відповідач, кредитні договори були укладені в електронній формі, фактично кредит надається шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту, яку можливо надіслати через сайт. Але така форма договору протирічить чинному законодавству, так як доказів прийняття позивачем (акцепту) пропозиції про укладення кредитних договорів відповідач не надав. Доказів використання електронного цифрового підпису позивача, відповідачем не надано. На договорах, наявних на сайті відповідача, підпис позивача відсутній. Крім того, відповідач письмово не повідомив позивачу ніякої інформації стосовно зміни сторони у зобов`язанні. При цьому ТОВ «Таліон плюс» сам про це повідомив позивача і як доказ надав не засвідчену належним чином копію договору факторингу без доданого до нього Реєстру прав вимог. Якщо керуватися договорами в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які позивач не підписувала, але які знаходяться у відповідача на сайті, строк кредитування за кредитним договором № 912679286 від 27.07.2019 року спочатку був встановлений до 25.07.2019 року, включно, а потім подовжений до 25.09.2019 року, включно. У будь-якому випадку, відповідачами повинно було б проводитися нарахування відсотків за період до настання строку погашення заборгованості - до 25.09.2019 року, всі нарахування відсотків по кредиту після 25.09.2019 року, є недійсними і підлягають списанню. Вищезазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року по справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18. Позивачем від відповідача була отримана сума грошових коштів у розмірі 6000 грн., станом на день звернення до суду з позовною заявою несплаченою залишилась сума основного боргу у розмірі 4902 грн., 1098 грн. вже було сплачено позивачем, і не визнається ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розрахунку заборгованості, що міститься на його сайті. Згідно вимог Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Максимальна сума процентів, пені та штрафів, які можуть бути стягнені, не можуть перевищувати 50% тіла кредиту, тобто 3000 грн. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договорі із споживачем умови, які є несправедливими. Позивач зазначала, що кредитний договір і додатки до нього містять безліч суперечливих пунктів про порядок нарахування процентів за користування кредитом, за прострочення його оплати, пені та штрафів. Розрахунок заборгованості відповідача, опубликований на його сайті, суперечить положенням договору, так у п. 1.4 передбачена одна ставка процентів за користування кредитом, у п. 1.5 - інша, у п. 2.1.1.5 та 4.2, 4.3 - також інша, п. 3.3 - додаткова відповідальність. Позивач вказувала, що кредитний договір є таким, що порушує законні права та інтереси позивача, так як позивач постійно змушена відстоювати свої права і доказувати, що ніяких кредитних договорів на вищезазначених умовах вона не укладала. Проте, [PERSON] зазначала, що вона згодна на повернення сторін у первісний стан - позивач згодна повернути відповідачам всі безпідставно отримані від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти з урахуванням вже здійснених оплати, але сплачувати безпідставно нараховані відсотки і штрафні санкції, згоди на які вона не надавала, позивач не згодна. На підставі викладеного до суду подано відповідний позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 року визначено головуючого суддю - Горпинич О.В.. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року позовну заяву залишено без руху. 03.03.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 02.04.2020 року. 30.03.2020 року на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява від представника позивача [PERSON] - адвоката Тарасенко В.Ю., якою вона просила відкласти розгляду справи у зв`язку з впровадженням карантину. Розгляд справи відкладено на 22.05.2020 року. 12.05.2020 року на адресу Фрунзенського районного суд м. Харкова надійшла заява від представника «ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», якою вони просили відкласти розгляду справи у зв`язку з запровадження карантину. Розгляд справи відкладено на 10.06.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. В судовому засіданні присутня представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у даному рішенні та просила про їх задоволення. Представники відповідачів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» в судове засіданні не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подали суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на ті обставини, що нею не укладався кредитний договір та додаткова угода з відповідачем, вона їх не підписувала. Крім того, без її згоди відповідачем був укладений договір відступлення прав вимоги. Також посилалась на те, що кредитний договір є незаконним, умови договору є несправедливими, такий, що підлягає визнанню недійсним та неукладеним, у зв`язку з численними порушеннями відповідачем керівних положень законодавства. [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що відповідно до умов Правил надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору. 27.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 912679286, відповідно до умов якого, фінансова установа зобов`язалась надати позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього Договору. Згідно п. 1.2 строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 календарних днів. Згідно пункту 1.4 договору № 912679286 від 27.07.2019 року, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Пунктом 1.5 цього Договору передбачалося, що з врахуванням положень п. 1.4 Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних. Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.6). Згідно додаткової угоди від 26.08.2019 року до Договору № 912679286 від 27.07.2019 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за договором № 912679286 від 27.07.2019 року на наступну кількість днів тридцять. На дату укладання цієї додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом та пеню, у випадку її наявності. Починаючи з 26.08.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,70 процентів в день від суми Кредиту згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 26.08.2019 року. Всі інші умови Договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними, і Сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору (п.п.1, 2, 3, 4, 5, 6). Згідно операції за договором 27.07.2019 року було зараховано 6000 грн.. Позивачем та його представником не оспорюється факт отримання грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в сумі 6000 грн.. Судом встановлено, що договір між сторонами був укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 4.1 Договору № 912679288 від 27.07.2019 року, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язуються неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства www.moneyveo.ua. Розділом 3 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі та умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит. За умовами вказаного пункту, з метою отримання Кредиту позичальник, Ознайомившись з Правилами, заповнює Заявку на Сайті Товариства, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання Кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів для виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення Заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної карти позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем (п.3.4 правил) Товариство інформує Позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс-повідомленням на телефонний номер, та електронним листом на електронну пошту позичальника, зазначену у Заявці, а також відповідним повідомленням в Особистому кабінеті (п.3.12 Правил). Згідно п. 3.14 Правил у випадку схвалення заявки на отримання Кредиту, Інформаційно - телекомунікаційна система Товариства генерує індивідуальну частину Електронного договору, що є офертою та містить всі істотні умови, про що інформує Позичальника в Особистому кабінету, а також шляхом надсилання відповідного повідомлення на номер телефона Позичальника та/або електронним листом на електронну пошту, вказаній в Заявці. Кожен з Позичальників ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Зазначена іконка може стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується товариством в Інформаційно - телекомунікаційній системі та надсилається Позичальникам в СМС-повідомленні (п.3.15). Після підпису електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надходить в Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства та свідчить/повідомляє Товариство про те, що Позичальник надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Товариства щодо укладання кредитного договору з Позичальником. Після зазначених дій Договір між Товариством та Позичальником вважається укладеним і Товариство здійснює дії передбачені умовами укладеного Договору щодо перерахування коштів Позичальнику на його банківський рахунок (п. 3.16). Вчинення Позичальником вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному договорі одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 3.17). При цьому у Правилах (п.2.1) зазначається, що для цілей цих Правил нижченаведені поняття та терміни тлумачяться наступним чином: -одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує Позичальник приймаючи пропозицію (оферту) Товариства та погоджується з правилами та умовами Електронного договору в Особистому кабінету та яка відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», використовується з метою підписання пропозиції (оферти) та електронного договору. Товариство передає Одноразовий ідентифікатор Позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його Інформаційно-телекомунікаційній системі, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення його СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним Позичальником під час заповнення Заявки; -інформаційно - телекомунікаційна систем (або «ІТС») - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, яка працює в форматі Сайту(ів) Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як одне ціле. Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету. Позивач не заперечує, що отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 6000 грн., проте вказує, що не укладала договір з останніми, але дані доводи суд вважає неспроможними, оскільки без вищеперелічених дій, отримання грошових коштів від відповідача не можливо. Пунктом 4 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за користування кредитом передбачений порядок погашення Кредиту. Так, за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, в розмірі, визначеному в Договорі. Позичальник виплачує Товариству проценти, які зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору (п.4.1). Сума Кредиту та процентів за користування Кредитом підлягають безготівкову перерахуванню на поточний рахунок Товариства грошовими коштами у строк, встановлений Договором. (п.4.2). Позичальник зобов`язаний сплатити Кредит та проценти за користування Кредитом не пізніше строку, передбаченого Договором (п.4.3). Пунктом 5.2 Правил передбачено, що згода Позичальника, що надана згідно з умовами даного розділу Правил, включає в себе згоду на можливе укладення Товариства договору відступлення права вимоги за відповідним Договором або договору факторингу з будь-якою третьою особою. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Посилання позивача на неналежну форму оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним спростовуються наступним. Приписами ст. 12 наведеного Закону «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Спірний договір укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як встановлено ст. 205, 207 ЦК України,правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно з умовами кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника. Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит. За умовами вказаних Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору. Інформаційна система Фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства та формує Особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором. Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо можливості видачі кредиту шляхом надіслання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, або надісланням на електронну пошту електронного листа. Не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 912679286 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Посилання позивача на те, що вона не підписувала кредитного договору, - не підтверджуються належними та допустимими доказами. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» через несправедливі умови, то слід зазначити, що кредит на суму 6000 грн. надавався строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності та платності, Позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 1.4 укладеного договору. Згідно пункту 1.4 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: за ставкою 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого для перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено. Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, з огляду на швидкоплинність самого строку користування кредитними коштами (30 днів). Таким чином, в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору № 912679286 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність установлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша зацікавлена особа заперечує їх дійсність на підставах, визначених законом. Іншими словами, нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Проте оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Стаття 216 ЦК України передбачає, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Неукладений правочин - це дія сторін, у якій відсутні необхідні істотні умови для укладання правочину, що виражається у дефекті процедури його укладання, у зв`язку з чим у сторін не виникають цивільні права та обов`язки. У позовних вимогах позивач просила визнати договір недійсним та неукладеним з моменту його укладання, повернути сторони у первісний стан: тіло кредиту, сплачених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» залишити за ними та право вимога стягнення з позивача залишку тіла кредиту у сумі 4901 грн. залишити солідарно за відповідачами, тобто вимоги позивача є суперечливими. У позові [PERSON] посилається на те, що у будь-якому випадку, відповідачами повинно було б проводитися нарахування відсотків за період до настання строку погашення заборгованості - до 25.09.2019 року, всі нарахування відсотків по кредиту після 25.09.2019 року, є недійсними і підлягають списанню, зазначаючи про відповідну правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року по справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, але суд наголошує, що дані доводи позивача можуть бути прийняти у разі поданні відповідачами по справі відповідного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає про те, що відповідач без його згоди уклав договір факторингу. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладаючи 28.11.2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» договір відступлення прав вимоги № 28/1118-01 не зобов`язано було отримувати дозвіл від позивача на укладення такого договору. Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю. Інші доводи, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно ч.ч. 1, 2 статті ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то судовий збір відповідно компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed