Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП «Завод «Радіореле» , третя особа директор ДП «Завод»Радіореле» [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просила поновити її на роботі на посаді майстра СЦ-1 Державного підприємства « Завод «Радіореле» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.05.2016 року по 31.10.2016 року в сумі 12\~99 4,44 грн. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та пояснила що вона з 1973 року знаходиться в трудових відносинах з відповідачем. З 01.08.2003 року вона працювала майстром складального цеху . 16.05.2016 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України . Позивач вважає своє звільнення незаконним, тому що вона має переважне право на залишення на роботі як працівник з тривалим безпреривним стажем на підприємстві, більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Крім того, вона є інвалідом 3 групи. Представник відповаідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, та пояснив, що позивач дійсно перебувала у трудових відновинах з підприємством відповідача з 01.08.2003 року по 16.05.2016 року. У зв*язку із зростаючою неплатоспроможністю споживачів продукції та зменшенням рівня замовлень та обсягів виробництва на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва та праці, у зв*язку з чим проведено скорочення чисельності та штату працівників. Профспілковий комітет підприємства протоколом № 76 від 16.02.2016 року погодився на заходи із скорочення чисельності працівників. На підприємстві було видано наказ № 16 від 24.02.2016 року « Про впорядкування чисельності».На підставі зміненої структури СЦ-1 та на виконання п.2 наказу від 24.02.2016 року начальником СЦ-1 подано доповідну записку щодо скорочення посад в цеху, зокрема , скорочення однієї одиниці посади майстра у СЦ-1. Наказом № 26 від 04.03.2016 року по підприємству з 17.05.2016 року із штатного розпису підприємства підлягала виключенню в тому числі 1 одиниця посади майстра в СЦ-1. 16.03.2016 року [PERSON] було повідомлено про її звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП Ураїни та ознайомлено з наявними на підприємстві вакантними посадами та професіями. Від підпису в ознайомленні позивач відмовилася, про що було складено відповідний акт. 16.05.2016 року профспілкова організація підприємства надала адміністрації згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. 16.05.2016 року позивач була звільнена, та с нею проведений остаточний розрахунок. При звільнені позивача підприємство керувалося тим, що при оцінці професійних якостей [PERSON] вбачалося, що на її дільниці мало місце допущення браку в березні та жовтні 2015 року, та на [PERSON] надходили неодноразові устні та письмові скарги робітників дільниці, тому її кваліфікація була встановлена, як нижча ніж у інших майстрів цієї дільниці. Третя особа директор ДП «Завод «Радіореле» [PERSON] до суду не з*явився, подав суду заперечення проти позову, та просив розгядати справу за його відсутністю. Проти задоволення позову [PERSON] заперечував, зазначаючи, що [PERSON] була звільнена на підставі діючого законодавста. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до п. 1\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. \~ Частиною 1 ст. 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв*язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається у тому числі сімейним при наявності двох і більше утриманців ; особам , в сім*ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації . Позивач оспорюючи своє звільнення посилається на те, що відповідачем не враховано, що вона має переважне право на залишення на роботі під час скорочення чисельності та штату на підприємстві, так як має тривалий безперервний стаж на даному підприємстві та має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці. Відповідно до копії трудової книжки позивача БТ-ІІ № 7455768 вона 01.08.2003 року прийнята до ДП «Завод «Радіореле» майстром до складального цеху в наслідок переведення з ДП ХРЗ « Радіореле» , наказ № 134 від 01.08.2003 року. Наказом № 21к від 16.05.2016 року позивач звільнена з роботи у зв*язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 4-5, 9, 29,30 ) Профспілковий комітет підприємства протоколом № 76 від 16.02.2016 року погодився на заходи із скорочення чисельності працівників.( а.с. 35). На підприємстві було видано наказ № 16 від 24.02.2016 року « Про впорядкування чисельності» ( а.с. 36-37) Відповідно до доповідної записки начальника цеху СЦ-1 на виконання наказу по підприємству від 24.02.2016 року № 16 наданий персональний список рабітників СЦ -1 , яких планується звільнити за п.1 ст. 40 КЗпП України. В доповідній зазначена і майстер [PERSON] ( а.с. 41) Наказом № 26 від 04.03.2016 року по підприємству з 17.05.2016 року із штатного розпису підприємства підлягала виключенню в тому числі 1 одиниця посади майстра в СЦ-1.( а.с. 42-43) З доповідної записки начальника СЦ -1 від 14.03.2016 року вбачається, що ним запропоновано покласти керівництво об*єднаними дільницями малих серій на начальника дільниці [PERSON], та розглянути питання про скорочення посади майстра дільниці малих серій, яку займає [PERSON] При оцінці професійних якостей [PERSON] прийнято до уваги, що на її дільниці мало місце допущення браку в березні та жовтні 2015 року, та на [PERSON] надходили неодноразові устні та письмові скарги робітників дільниці. ( а.с. 46-47) 16.03.2016 року [PERSON] було повідомлено про її наступне звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП Ураїни та ознайомлено з наявними на підприємстві вакантними посадами та професіями. Від підпису в ознайомленні позивач відмовилася, про що було складено відповідний акт ( а.с. 48-51). Відповідно до протоколу Профспілкової організації ДП «Завод «Радіореле» № 81 від 16.05.2016 року профспілкова організація підприємства надала адміністрації згоду на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.( а.с. 52-53, 124-128) Наказом № 21к від 16.05.2016 року ДП «Завод «Радіореле» [PERSON] була звільнена з посади майстра СЦ -1 відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 54) Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача стосовно того, що при вирішенні питання про скорочення однієї одиниці майстра СЦ-1 вибір пав саме на [PERSON] виходячи з того, що при оцінці її професійних якостей було встановлено, що на дільниці, де працювала [PERSON], мало місце допущення браку в березні та жовтні 2015 року, та на [PERSON] надходили неодноразові устні та письмові скарги робітників дільниці, за що до нєї були застосовані заходи впливу- попередження та позбавлення премії. Згідно до « Указання № 98» від 30.10.2015 року по цеху № 1 [PERSON] попереджена про недопущення нетактовного відношення до робітників цеху та коллегам по праці ( а.с. 112) Суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення [PERSON] з роботи за п.1\~ст. 40 КЗпП України, оскільки відповідачем не доведений факт невідповідної кваліфікації чи продуктивності праці позивача, якими відповідач керувався при обранні [PERSON] серед інших майстрів цеху СЦ-1, як особи на звільнення у зв*язку зі скорочення чисельності або штату працівників. \~ Посилання відповідача на « Указание № 98» від 30.102015 року , яким [PERSON] було попереджено про недопущення нетактовної поведінки , а також посилання відповідача щодо допущення браку на дільниці, де працювала [PERSON] не впливає на висновки суду щодо незаконності звільнення позивача за п.1\~ст. 40 КЗпП України, оскільки це не свідчить про те що [PERSON] мала нижчу, чим інші майстри цієї ділянки, продуктивність праці. Доказів того, що саме з вини позивача, або в наслідок неналежного виконання нею своїх службових обов*язків, сталося виробництво бракованої продукції , суду відповідачем не надано, як і не надано належних доказів , що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов*язків. З довідки МСЕК серії 10 ААА № 279472 від 29.11.2010 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності безстроково ( а.с. 6). Позивач неодноразово заохочувалася підприємством : -12.01.2007 року [PERSON] за сумлінну працю високий професіоналізм та вагомий особистий внесок в забезпеченні виконання державного плану 2006 року була нагороджена почесною грамотою ( а.с. 8) -Наказом № 68к ДП «Завод «Радіореле» від 16.06.2011 року [PERSON], яка відпрацювала на підприємстві 38 років, за багаторічну та сумлінну працю на підприємстві оголошено подяку та виплачена грошова винагорода у розмірі 1805 грн.»( а.с. 7) На підставі викладеного, суд констатує необґрунтованість звільнення [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді майстра СЦ-1 Державного підприємства « Завод «Радіореле» з 16 травня 2016 року. В силу ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, також встановлено ст. 47 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Абзацем 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 100 від 8 лютого 1995 року ( далі- Порядку) передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Також п.4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема: компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до довідки ДП «Завод «Радіореле» середньомісячний заробіток [PERSON] на день звільнення становив 2888,32 грн ( а.с. 20). Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Кількість робочих днів вимушеного прогулу слід приймати до уваги з графіком роботи працівника тієї ж професії у травні 2016 року - 56 годин, у червні 2016 року 87 годин, у липні 2016 року 96 годин, у серпні 2016 року - 111 годин, у вересні 2016 року 96 годин, у жовтні 2016 року 104 години. Таким чином, час вимушеного прогулу з 16.05.2016 року по 31.10.2016 року складає 4 місяці 15 днів, а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням сплаченої позивачу вихідної допомоги, становить 12\~997,44 грн. Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним Верховним судом України у постанові від 03.07.2013 року . В силу ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із зазначеним вимогами процесуального закону, суд покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] і стягнення заробітної плати в межах одного місяця в сумі 2888,32 грн. підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved