Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є дружиною [PERSON], який помер в м. Донецьк [INFO], у зв'язку із тривалою хворобою. Причина смерті - набряк легень, ішемічна хвороба серця, гострий інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. 02.08.2018 року отримано лікарське свідоцтво про смерть № 56. Вона перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, за місцем фактичного проживання: [ADDRESS] 23.10.2018 року Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовив в державній реєстрації смерті, оскільки свідоцтво про смерть видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначене місце смерті чоловіка є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть та реалізації своїх спадкових прав. Просить встановити факт смерті у м. Донецьк Донецької області [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. Заявниця - [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, у позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності (а.с.1 зворотній бік). Заінтересована особа - Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що проти задоволення заявлених [PERSON] вимог щодо встановлення факту смерті [PERSON] не заперечує (а.с.20). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності заявниці та представника заінтересованої особи. У зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 березня 1981 року у Палаці урочистих подій м. Донецька, актовий запис № 470. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.7). У лікарському свідоцтві про смерть № 56 від 02.08.2018 року, виданому Міською клінічною лікарнею №23 м. Донецька, зазначено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO]. Місце проживання померлого: [ADDRESS]. Смерть настала в стаціонарі. Місце смерті: кардіологічне відділення Міської клінічної лікарні №23 м. Донецька. Причина смерті: набряк легенів, ішемічна хвороба серця, гострий інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. Смерть настала в результаті захворювання (а.с.12). Згідно із довідкою про причину смерті № 56 від 02.08.2018 року, виданою Міською клінічною лікарнею №23 м. Донецька, [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років. Причина смерті: набряк легенів, ішемічна хвороба серця, гострий інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка (а.с.12). Згідно із договором-замовленням на організацію і проведення поховання № 184, [PERSON] 02.08.2018 року уклала договір, предметом якого є організація і проведення поховання померлого [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про поховання [PERSON] похований 03.08.2018 року на кладовищі по вул. Північнодвинська с. Грабари в м. Донецьк (а.с.13). Згідно із довідкою Управління соціального захисту населення Приморської РДА Запорізької області про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № 2320001198 від 08.12.2014 року [PERSON], яка народилася 03 грудня 1959 року в м. Донецьк, постійно проживала: [ADDRESS], перемістилася з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції в [ADDRESS] (а.с.5). Листом Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 15.34-24 від 23.10.2018 року відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть від 03.08.2018 року, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Повідомлено заявниці, що єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті (а.с.6). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, у тому числі про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з наказами Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, лікарське свідоцтво про його смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території України, тобто є недійсним і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявниці про встановлення факту смерті. Суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], [INFO], що мала місце [INFO] у м. Донецьк Донецької області. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved