Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 10216 гривень 71 копійка згідно розрахунку та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 17 березня 2016 року була звільнена за згодою сторін з посади бухгалтера роботодавцем [PERSON] На час її звільнення у ПП [PERSON] існувала заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2016 року по 17.03.2016 року, яка складає 712 гривень 53 копійки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахування суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ст. 116 КЗпП розрахунок по заробітній платі з ним було не проведено в день звільнення. Інформацію щодо належних їй до виплати сум вона не отримала. Заробітну плату вона не отримала протягом семи місяців, середній заробіток за останні два місяці при звільненні складає 1460 гривень. Таким чином борг ПП [PERSON] перед нею складає 10216 гривень 71 копійка, з них за березень 2016 року -712 гривень 53 копійки, крім того неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 2000 гривень. Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 712 гривень 53 копійки (800,60 грн.-88,07 грн.) невиплаченої їй заробітної плати з 01.03.2016 року по 17.03.2016 року; 8136 гривень 50 копійок середнього заробітку за період затримки розрахунку з 18.03.2016 року по 30.09.2016 року; 827 гривень 06 копійок компенсації за невикористану відпустку; 2000 гривень моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків [PERSON], яка в судовому засіданні посвідчила, що вона почала працювати бухгалтером у ПП [PERSON] з 17.03.2016 року та 17.03.2016 року вона здійснювала нарахування позивачу заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку, чи отримувала [PERSON] заробітну плату вона не бачила; свідок [PERSON], в судовому засіданні посвідчив, що вона знає [PERSON], яка працювала бухгалтером у її мами [PERSON], [PERSON] не хотіла підписувати документи про передачу документації; дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 22.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою. Вказаний договір є безстроковий. Відповідно до вказаного трудового договору [PERSON] зобовязувалася виконувати роботу бухгалтера, вихідні дні субота та неділя, оплата праці встановлено у розмірі мінімальної заробітної плати. 17 березня 2016 року [PERSON] була звільнена з посади бухгалтера роботодавцем [PERSON] за згодою сторін. До суду не надано доказу тому, що за період роботи з 01.03.2016 року по 17.03.2016 року позивачу було виплачено заробітну плату, а також проведено виплату всіх сум, що належать їй, оскільки до суду надано відомість про виплату грошей за березень 2016 року у якій відсутній підпис [PERSON] про отримання коштів. Відповідно до наданого до суду ПП [PERSON] розрахунку нарахувань компенсації: [PERSON] нараховано за 13 календарних дні невикористаної відпустки 604 гривні 64 копійки; нараховано заробітну плату за відпрацьованих 12 робочих днів у сумі 796 гривень 36 копійок. Всього нараховано на суму 1401 гривню, з них утримано прибутковий податок 128 гривень 16 копійок; військовий збір 21 гривня 02 копійки; єдиний внесок 308 гривень 22 копійки. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначаючи розмір виплат за час затримки виплати заробітної плати , суд керується вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100., відповідно до якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 18.03.2016 по 30.09.2016 року за 135 робочих днів становить 8799 гривень 30 копійок ( 1420+796,36): 34 = 65,18 грнх135дн). Враховуючи вищевикладене, а також, що позивач просить стягнути компенсацію за час затримки розрахунку за період з 18.03.2016 по 30.09.2016 року в розмірі 8136 гривень 50 копійок, суд вважає, що підлягає стягненню з приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 1251 гривня 82 копійки заборгованості по заробітній платі (796,36 грн. заборгованість по заробітній платі + 604,64 грн. компенсація за невикористану відпустку за мінусом прибуткового податку 128,16 грн. та військового збору 21,02 грн.), 8136 гривень 50 копійок компенсації за час затримки розрахунку при звільненні та 500 гривень моральної шкоди. При цьому суд враховує, що згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Outcome: approved