Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],третя особа :СГІРФО Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області про визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З нею в будинку прописані онука - [PERSON]. Проте вона ніколи не проживала і не проживає у даному будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у його утриманні. Її онука [PERSON] виїхала за кордон разом з своєю матір'ю в березні 1997 року. В червні 2007 р. мати [PERSON] [PERSON] приїзджала для заміни паспорту і зареєструвала [PERSON] за даною адресою. Вона є людиною похилого віку, тому їй досить важко підтримувати будинок у належному стані, поратися по господарству та потребує допомоги сторонніх осіб. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. Онука не проживає з нею та не допомагає їй вести господарство, а її реєстрація в будинку не дозволяє і розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує позивачки законні права. Актом, підписаним сусідами:[PERSON], [INFO], прож. [ADDRESS]; [PERSON], [INFO], прож. [ADDRESS], [PERSON], [INFO], прож. [ADDRESS] встановлено, що відповідач вже тривалий термін не проживає в будинку. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.2 ст. 48 ЗУ «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування, завданих цим збитків. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислово виробництва. Відповідно до ст.405 ЦК України житлом члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Просить суд визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] позивачки онуку - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася ,хоч і була належним чином повідомлена про час ,місце ,дату слухання справи,причину неявки не повідомила. Третя особа : Придніпровський районний відділ Державної міграційної служби в Черкаській області просили справу слухати без участі їх представника та покладаються на думку суду. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши позивачку , пояснення свідків [PERSON] ,[PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав В судовому засіданні встановлено , [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З нею в будинку прописані онука - [PERSON], яка ніколи не проживала і не проживає у даному будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у його утриманні,оскільки виїхала за кордон разом з своєю матір'ю в березні 1997 року. Позивачка є людиною похилого віку, тому їй досить важко підтримувати будинок у належному стані, поратися по господарству та потребує допомоги сторонніх осіб. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України , ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї (ст.ст. 317, 319, 383 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку),квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідач не проживає за місцем реєстрації ,оскільки фактично з 1997 року проживає у Сірії ,не є громадянкою України. Позивачка сплачує комунальні послуги за зареєстровану у будинку відповідачку ,ніяких коштів на утримання будинку чи оплату комунальних послуг відповідачка не надає. На даний час позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі та має намір оформити державну допомогу по малозабезпеченості та субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг . Також факт не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації, а саме в будинку [ADDRESS] , підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] ,які підтвердили ,що відповідачка ніколи не проживала в будинку,а проживає в Сірії , виїхала з матір»ю на постійне місце проживання. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів. Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, і не суперечать інших зібраним у справі доказам. Таким чином суд вважає, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст. ст.ст.150 ,167Житлового кодексу України, 317,319,321 ,405 ЦК України , ч.4ст.41 Конституції України,

Outcome: approved