Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Вона (позивач) спадщину прийняла, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника за наявними в ній матеріалами. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с. 11). З копії спадкової справи № 47/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 21-33) вбачається, що у встановлений законом строк [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 618/02-31 від 16 серпня 2016 року (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був збудований у 1962 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 14). Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України). З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. З довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 854/3-14 від 11 серпня 2016 року (а.с. 5) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги № 12 особовий рахунок [NUMBER] належав [PERSON]. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок [ADDRESS]. З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 12-14). За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved