Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] аліментів у розмірі ? частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в розмірі ? частини доходу (заробітку), починаючи з дня подачі позову. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем від шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, 29 серпня 2009 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №1213, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , [PERSON], народився [INFO], його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно договору оренди житлового приміщення від 07.02.2016 року [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дитиною, яка знаходиться на її утриманні. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення аліментів, оскільки дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, в тому числі визначених ст.182 СК України, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз'яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини, суд визначає аліменти у розмірі ? частини доходу (заробітку), для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня подачі позову. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання сина так і дружини. З урахуванням всіх обставин справи, суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини доходу (заробітку), починаючи з дня подачі позову і досягнення сином трирічного віку. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved