Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району про визнання права на майновий пай в колишньому КСП імені Гоголя в розмірі 8715,00 грн. в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. У позові посилається на те, що 14 лютого 1998 року померла її мати [PERSON]. Остання за життя працювала в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Гоголя і мала частку пайового фонду цього КСП, що було затверджено зборами співвласників. Згідно довідки [PERSON] сільської ради [PERSON] мала право на частку пайового фонду майна КСП імені Гоголя в розмірі 8715,00 грн., що становить 0,0856 відсотка, в тім числі обігові засоби 2986,00 грн. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] за життя не отримувала. В звязку цим нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину і вона звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за нею право на майновий пай після смерті матері [PERSON] розміром 8715,00 грн., що становить 0,0856 відсотків, в тому числі обігові засоби 2986,00 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи. При судовому розгляді справи представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності позов підтримала та просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] сільська рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 22). Третя особа Аграрне орендно-приватне підприємство «Великосорочинське» в судове засідання свого представника не направило, до суду подало заяву в якій просило справу розглянути у відсутність його представника (а.с. 26). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 14 лютого 1998 року померла [PERSON] - мати позивачки, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.5,8). [PERSON] за життя працювала в КСП ім. Гоголя і мала право на частку пайового фонду майна цього КСП, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 21.12.2015р. (а.с.9) згідно якої частка [PERSON] визначена в розмірі 8715,00 грн., що становить 0,0856 відсотків в тому числі обігові засоби 2986,00 грн. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], частково оформивши на себе спадкове майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.12). В той же час, державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Гоголя, що знаходиться в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майновий пай (а.с. 13). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує майнове право спадкодавця, перешкоджає позивачці оформити право на спадщину в позасудовому порядку суд вважає за необхідне визнати за нею право на частку пайового фонду майна колишнього КСП ім. Гоголя в порядку спадкування після смерті [PERSON]

Outcome: approved