Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON], [PERSON], про визнання нотаріальних дій неправомірними та їх скасування, та про визнання довіреностей недійсними, а саме : -про визнання дії приватного нотаріуса [PERSON] щодо нотаріального посвідчення довіреності від 14 липня 2015 року за р. № 1182, наданої [PERSON] в інтересах [PERSON], - неправомірною та скасування цієї нотаріальної дії; -про визнання недійсною довіреності, наданої [PERSON] в інтересах [PERSON], посвідчену 14 липня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] за р. № 1182; -про визнання дії приватного нотаріуса [PERSON] щодо нотаріального посвідчення довіреності від 08 лютого 2016 року за р. № 124, наданої [PERSON] в інтересах [PERSON], - неправомірною та скасування цієї нотаріальної дії; -про визнання недійсною довіреності, наданої [PERSON] в інтересах [PERSON], посвідчену 08 лютого 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] за р. № 124 (а.с.3-5, 41-44). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, оспорювана довіреність від 14.07.2015 р. за р. № 1182 була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 р. [PERSON], який мешкає за адресою : 3150 [PERSON], Дубьюк, Айова 52001, США, підписаної [PERSON], нотаріусом штату [PERSON], округу Кук, від 06.06.2015 р., апостильованої [PERSON], Секретарем Штату, штат [PERSON], Чикаго, 08.06.2015 р. за № С15МF17038, на імя [PERSON] для представлення інтересів [PERSON] в Україні, але в подальшому за заявою від 08.02.2016 р., посвідченою приватним нотаріусом [PERSON] за р. № 123, [PERSON] відмовився від виконання обовязків агента за довіреністю [PERSON] від 06.06.2015 р. ; по-друге, оспорювана довіреність від 08.02.2016 р. за р. № 124 була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] на підставі передоручення за довіреністю від 06.06.2015 р. [PERSON], який мешкає за адресою : 3150 [PERSON], Дубюк, Айова 52001, США, підписаної [PERSON], нотаріусом штату [PERSON], округу Кук, від 06.06.2015 р., апостильованої [PERSON] Секретарем Штату, штат [PERSON], Чикаго, 08.06.2015 р. за № С15МF17038, на імя [PERSON] або згідно п. 7 цієї довіреності, у разі відмови від прийняття обовязків Агента, [PERSON] [PERSON] призначає наступного Агента, з тим, щоб він діяв як єдиний призначений Агент і єдиний правонаступник попереднього Агента, а саме [PERSON], для представлення інтересів [PERSON] в Україні. Також позивач вказує, що зі змісту вказаного документу від 06.06.2015 р. від імені [PERSON] випливає, що цей документи регулює лише взаємовідносини [PERSON] ([PERSON]) з [PERSON] або [PERSON] (Агентом), але не їх взаємозвязки з іншими особами, а для третіх осіб, з якими Агент вступає у відносини за дорученням [PERSON], надає можливість установити обсяг наданих йому повноважень п.п. 1-5 цього документу, лише виконання фактичних дій призначення повірених, та ці фактичні дії підпорядковані меті виконання юридичних дій і тому не мають самостійного значення та є умовою належного виконання договору, - отже цей документ визначається з правової природи як договір доручення та є не довіреністю, а також не містить в собі права передоручення. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст. 58 Закону України «Про нотаріат» доручення, видане в порядку передоручення, не може містити в собі більше прав, ніж їх передано за основним дорученням, а оспорювані довіреність надана [PERSON] від 14.07.2015 р. та довіреність надана [PERSON] під 08.02.2016 р. містять в собі більше прав ніж зазначено в документі від 06.06.2015 р. наданим [PERSON] [PERSON] або [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники адвокати [PERSON] і [PERSON] підтримали позов; представник відповідача приватного нотаріуса [PERSON] [PERSON] не визнала позов та подала адресовані суду свої письмові пояснення на позовну заяву; представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заперечувала проти позову. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача, її представників, представників відповідача і третіх осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 14.07.2015 р. [PERSON] надав довіреність за р. № 1182, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], для представлення інтересів [PERSON], та як вбачається з тексту цієї довіреності, ця довіреність була надана [PERSON] від імені та за дорученням [PERSON], що мешкає за адресою : 3150 [PERSON], Дубюк, Айова 52001, США, на підставі довіреності, підписаної [PERSON], нотаріусом Штату [PERSON], округу Кук, 06.06.2015 р., аспостильованої, [PERSON] Секретарем Штату, штат [PERSON], Чикаго, 08.06.2015 р. за № С15МF17038 (а.с. 6-7). Відповідно до змісту довіреності [PERSON], підписаної [PERSON], нотаріусом Штату [PERSON], округу Кук, 06.06.2015 р., апостильованої, [PERSON] Секретарем Штату, штат [PERSON], Чикаго, 08.06.2015 р., [PERSON] ([PERSON]) призначає [PERSON] (Агента) своїм повноважним і правомочним представником, з тим, щоб останній (Агент) діяв замість його і від його імені ([PERSON]), та на підставі цієї довіреності доручає тому (Агенту) діяти від його імені ([PERSON]) з повноваженнями, як установлено в цьому документі про надання повноважень на офіційне представництво : 1.Призначати повірених для представництва законних інтересів [PERSON] і будь-якого із законних інтересів Приципала в українських судах цивільного права та інших офіційних установах України; 2.Призначати повірених від імені [PERSON] для порушення судових справ, за процедурою, дозволеною українським законодавством, і представляти законні інтереси [PERSON] в судах і офіційних установах; 3.Призначати повірених з тим, щоб вони підготовляли, складали, підписували і подавали позови, прохання та скарги, надавати і одержувати докази, визнавати, заперечувати чи відзивати, повністю чи частково, від імені [PERSON] позови, претензії, прохання чи скарги; 4.Призначати повірених з тим, щоб вони від імені [PERSON] вносили поправки до підстав або предмету позову, деліктного позову, прохання чи скарги та оскаржували будь-які рішення та ухвали суду, та призначати повірених з тим, щоб вони підготовляли і подавали прохання про перегляд справи і подавали будь-які позови від імені [PERSON], як виникатиме необхідність; 5.Призначати повірених і діяти як офіційно призначений Агент, представляючи повністю чи частково законні інтереси [PERSON], як визначається в цій довіреності; 6.Одержувати і подавати від імені [PERSON] будь-які ухвалені судом або законно видані накази і виконавчі листи, причому [PERSON] залишає за собою право одержання коштів за рішенням суду у справах, що стосуються фінансів, за рішеннями арбітражного суду, якими присуджуються гроші, або будь-яких матеріальних цінностей; 7.Якщо вказаний вище призначений Агент стає не здатним виконувати обовязки, через свою недієздатність або смерть або якщо він відмовляється від призначення чи від прийняття обовязків Агента, [PERSON] [PERSON] призначає наступного Агента, з тим, щоб він діяв як єдиний призначений Агент і єдиний правонаступник попереднього Агента, а саме [PERSON] 08.02.2016 р. [PERSON] за заявою за р. № 123, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], відмовився від виконання обовязків агента за вищевказаною довіреністю виданою [PERSON] (а.с.46). 08.02.2016 р. [PERSON] надав довіреність № 124, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], та як слідує з тексту цієї довіреності, ця довіреність була видана [PERSON] від імені та за дорученням [PERSON], що мешкає за адресою : 3150 [PERSON], Дубюк, Айова 52001, США, на підставі довіреності, підписаної [PERSON], нотаріусом Штату [PERSON], округу Кук, 06.06.2015 р., аспостильованої, [PERSON] Секретарем Штату, штат [PERSON], Чикаго, 09.07.2015 р. за № С15МН18916 (а.с.45). Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міжнародних угод. За приписами ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Надання довіреності є односторонньою угодою, яка адресується насамперед третім особам і має на меті довести до їх відома те, що між представником і тим, кого він представляє, є домовленість, згідно з якою виконання всіх правочинів, що буде вчиняти представник, у межах довіреності, бере на себе той, кого він представляє. Тобто це документ, що підтверджує право представника на вчинення певних дій від імені особи, яку представляє, з третіми особами. Довіреність може охоплювати як усі юридичні дії, так і їх частину. За змістом довіреність має містити певний перелік юридичних дій, з визначенням кола третіх осіб, щодо права представника вчиняти правочин в інтересах довірителя. Відповідно до ч. 2 ст. 245 ЦК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 р. порядок видачі, строк дії такої довіреності, припинення та правові наслідки її припинення визначаються правом держави, в якій довіреність видана. Згідно зі ст. 31 згаданого Закону, форма довіреності як правочину, за загальним правилом, вважається дотриманою, якщо вона відповідає праву, що застосовується до змісту довіреності, або право місця видачі довіреності. Щодо питання про зміст довіреності, виданої за кордоном для дії на території України, то ч. 1 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що довіритель на основі автономії волі може обрати право, яке застосовуватиметься до змісту довіреності. Тобто довіритель у тесті довіреності чітко визначає право, що застосовується до змісту довіреності. Стаття 32 вказаного Закону передбачає, що в разі відсутності вибору права, яке застосовується до змісту правочину (довіреності), застосуванню підлягає право, яке має найбільш тісний зв'язок з правочином. Тобто правочин більш тісний пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. Правила визначення вирішального виконання передбачені ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, п. 13 ч. 1 ст. 44 цього Закону передбачає, що за договором доручення стороною, чиє виконання має вирішальне значення, є повірений. Тобто коли йдеться про виконання юридично значущих дій на території України на підставі довіреності, за якою представниками є громадяни або юридичні особи України, зміст такої довіреності має відповідати вимогам законодавства України, зокрема ст.ст. 237-250 ЦК України. З цим висновком кореспондують положення ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» та п. 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими передбачено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства України. Документ від 06.06.2015 р. наданий [PERSON] в США не визначає право, яке підлягає застосуванню, тому цей документ повинен відповідати вимогам законодавства України. Крім того, як слідує з тексту цього документа, цим документом [PERSON] не наділив повноваженнями [PERSON] і [PERSON] щодо представлення ними його інтересів, не надав їм повноважень на передоручення. Більш того, повноваження представників за передорученням має збігатися з повноваженнями повіреного, яким він був наділений. Аналізуючи зміст документу від 06.06.2015 р. наданого [PERSON] в США, суд доходить висновку, що [PERSON] або [PERSON] має повноваження від імені [PERSON] отримувати ухвалені судом документи та наглядати за його нерухомість, та в іншому призначати повірених на дії, зазначені у п.п. 1-6 цього документу. Таким чином, цей документ регулює лише взаємовідносини [PERSON] ([PERSON]) та [PERSON]Б, або [PERSON] (Агента), але не їх взаємозвязки з іншими особами. Для третіх осіб, з якими Агент вступає у відносини за дорученням [PERSON], надає можливість установити обсяг наданих йому повноважень п.п. 1- 5 цього документу, лише виконанням фактичних дій призначенням повірених, та ці фактичні дії підпорядковані меті виконання юридичних дій і тому вони не мають самостійного значення, а є умовою належного виконання договору. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача та її представників стосовно того, що документ від 06.06.2015 р. наданий [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] не є довіреністю, а визначається з правової природи як договір доручення. Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Договір доручення це договір консесуальний та двосторонній, бо вважається укладеним у момент досягнення між сторонами згоди і повинен бути підписаний обома сторонами. Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Виходячи з приписів ст. 245 ЦК України, для належного виконання умов договору доручення, наданого [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON], необхідно, щоб довіритель видав повіреному довіреність, форма якої повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин, на вчинення якого укладений договір доручення, а відповідно до ст. 1007 ЦК України видача довіреності є одним з обовязків довірителя. При цьому, доручення, видане в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основного документа, в якому застережене право на передоручення, або після подання доказів того, що представник за основним дорученням примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала доручення. Проте документ від 06.06.2015 р. наданий [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] права передоручення не містить. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про нотаріат» доручення, видане в порядку передоручення, не може містити в собі більше прав, ніж їх передбачено за основним дорученням. В результаті порівняння тексту оспорюваної довіреності від 14.07.2015 р. за р. № 1182 та довіреності від 08.02.2016 р. за р. № 124 з текстом документа від 06.06.2015 р. наданого [PERSON] на імя [PERSON] і [PERSON], суд погоджується з доводами позивача та її представників щодо того, що оспорювані довіреності містять в собі більше прав ніж зазначено в документі від 06.06.2015 р. наданому [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 98 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчу вальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України. За приписами ч. 2 ст. 54 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні довіреності нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» в коло обовязків нотаріуса входить зобовязання відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неналежної дії нотаріуса відповідно до законодавств України, нотаріус має відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав її невідповідності законодавству України. Вирішуючи дану справу, суд також погоджується з доводами представника позивача стосовно того, що апеляційним судом Одеської області в рішенні від 24.10.2016 р. встановлено та не потребує доказуванню відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що апостилі № С12МН18823 від 11.06.2012 р. та № С15МF17038 від 08.06.2015 р. жодним чином не засвідчують справжність підпису нотаріуса штату [PERSON] [PERSON], округу Кук штата [PERSON], який посвідчував довіреності надані [PERSON] в США 10.06.2012 р. та 06.06.2015 р., оскільки як встановлено цим судовим рішенням апостиль № С12МН18823 від 11.06.2012 р. підписаний секретарем штату [PERSON], США, Джессі [PERSON], посвідчує офіційний документ, який було підписано Девідом Орр, який є в якості Секретаря округу/округ Кук, а апостиль № С15МF17038 від 08.06.2015 р. підписаний секретарем штату [PERSON], США, Джессі [PERSON], посвідчує підпис секретаря штату [PERSON], США, Джессі [PERSON] як секретаря штату. На підставі викладеного і

Outcome: approved