Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 07.08.2004 року у виконкомі Вишківської селищної ради, про що зроблено а/з № 21. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідач належним чином не піклується та не утримує сімю. На неодноразові прохання змінити свою поведінку відповідач не реагує. Подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Їхній шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення, а тому його збереження є недоцільним. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, перебувають на повному її утриманні. На догляд за дітьми потрібні значні кошти, а позивачка самостійно не в змозі забезпечити їх утримання. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та постановити рішення про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася. Подала заяву про зменшення позовних вимог та просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до стягнення ними повноліття. Просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомив. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2004 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за а/з № 21. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 556 , виданій виконкомом Вишківської селищної ради Хутського району 09.04.2015 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач зобов'язання по утриманню дітей належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню дітей позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: для дітей віком до 6 років у розмірі 1032 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки - [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в сумі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved