Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом, яким просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за її місцем мешкання за адресою: м. Харків, проїзд Муромський, 10. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2005 року знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя 07.08.2006 року народився син - [PERSON], 22.11.2012 року народився син - [PERSON]. Проте, сімейне життя з відповідачем не склалося та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2017 року шлюб з [PERSON] розірвано, діти залишилися проживати разом з нею. Позивач зазначає, що в період шлюбу з відповідачем останній періодично проживав окремо від сімї, вихованням дітей не займався, їхнім станом здоровя та навчання не цікавився, вів аморальний спосіб життя, часто вживав алкогольні напої та психотропні речовини, неодноразово лікувався від наркотичної залежності. 17 серпня 2017 року [PERSON] запропонував зїздити з дітьми на риболовлю та з цього часу дітей на постійне проживання додому не повернув. [PERSON] також вказала, що на неодноразові звернення до відповідача з приводу повернення дітей до місця їхнього проживання отримувала негативну відповідь та агресивну поведінку з боку останнього. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити та пояснила, що з 2005 року перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого мають двох спільних дітей - [PERSON] та [PERSON]. В 2008-2009 роках відповідач лікувався від наркотичної залежності, проте знову продовжував вживати наркотичні речовини. Два роки тому шлюбні відносини з [PERSON] припинені, 15 вересня 2017 року шлюб з відповідачем розірвано, діти залишилися мешкати разом з нею, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. 17 серпня 2017 року відповідач забрав дітей на риболовлю та з цього часу дітей, на її неодноразові прохання, не повертав. На даний час молодший син знаходиться із нею, старшого сина відповідач не повернув, залякав, старший син відмовляється спілкуватися з нею. Позивач зазначила, що мешкала разом з дітьми в будинку, який належить її батькові, де є всі умови для їхнього проживання. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що 17 серпня 2017 року забрав дітей на риболовлю, де старший син розповів, що вони ціле літо знаходяться у бабусі, сказав, що не бажає мешкати разом з матірю. Відповідач зазначив, що дитина відвідує танці, плавання. Також [PERSON] пояснив, що наркотичні речовини не вживав, його дохід становить 6-7 тисяч гривень. Мешкає у будинку із батьками, який складається з трьох кімнат, проживає разом з дитиною, яку відводить до школи та забирає зі школи. В судове засідання представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не зявився. Суду надано заяву, за підписом директора [PERSON], про розгляд справи за відсутності представника Департаменту, якою просили під час ухвалення рішення врахувати інтереси малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що є батьком позивача. 17 серпня 2017 року діти були у нього на канікулах. Після розірвання шлюбу між сторонами відповідач приїхав та забрав дітей на риболовлю, та з цього часу спілкування з дітьми припинено. Свідок зазначив, що відповідач маніпулює дітьми, останній не зможе їх виховати, налаштовує їх проти матері. Старша дитина взагалі не бажає йти на контакт з матірю, бо залякана відповідачем. Також [PERSON] вказав, що під час подружнього життя з його донькою відповідач неодноразово на декілька місяців уходив із сімї, лікувався від алкоголізму та вживання ліків. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи, 19 серпня 2015 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції сторони зареєстрували шлюб. 07 серпня 2006 року народився [PERSON], 22 листопада 2012 року народився [PERSON], батьками яких в Свідоцтві про народження [PERSON] 1-ВЛ № 056968 від 18 серпня 2006 року та Свідоцтві про народження [PERSON] І-ВЛ № 302208 від 05 грудня 2012 року, відповідно, записано сторін по справі - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Частинами 2 та 3 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ч. 1 ст. 12 вищевказаного Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до положень ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до відомостей (довідки) про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 06 жовтня 20177 року № Б-2-2274/0/177-17-3965/0/189-17, за адресою: м. Харків, проїзд Муромський, буд. 10, до складу сімї/зареєстрованих/ входять [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки про доходи б/н від 20 вересня 2017 року, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БІОСФЕРА СЕРВІС» на посаді мерчендайзера, дохід останньої за період з березня 2017 року по серпень 20177 року включно склав 15 875,20 грн.. З характеристики, наданої 10 жовтня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БІОСФЕРА СЕРВІС» на імя [PERSON] вбачається, що остання з вересня 2014 року працює у товаристві та за час роботи виявила себе як дисциплінований, відповідальний та ініціативний працівник і кваліфікований фахівець. За приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Департаментом Служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, як представником органу опіки та піклування, із врахуванням рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, надано висновок від 13 березня 2018 року № 160 про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матірю - [PERSON]. З вищевказаного висновку вбачається, що батько дітей - [PERSON] на засіданні Комісії 13 лютого 2018 року особисто пояснив, що, дійсно, заперечує проти проживання старшого сина [PERSON] з матірю, оскільки вона знайшла іншого чоловіка, з яким зараз мешкає разом. [PERSON] на засіданні Комісії повідомлено про необхідність зявитися разом із старшим сином [PERSON] на співбесіду до Департаменту служб 06 березня 2018 року, проте останній на співбесіду та на засідання Комісії не зявився, про причини неявки не повідомив, жодних документів не надав. За ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем в судовому засіданні не надано достатніх доказів на підтвердження визначення місця проживання дітей разом з ним для найкращого забезпечення їхніх інтересів. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Під час судового розгляду справи встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишилися мешкати разом з матірю, яка забезпечила їх всім необхідним для розвитку і відпочинку, займалася вихованням та навчанням синів, піклувалася про їхнє здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створила належні умови для розвитку їхніх природних здібностей, матеріально забезпечує дітей, тому суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей за місцем мешкання їхньої матері - [PERSON] за адресою: м. Харків, проїзд Муромський, 10. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 127 від 16 листопада 2017 року, [PERSON] під час звернення до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved