Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позов до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третьої особи Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління у Дніпропетровській області у якому просить стягнути із відповідача у свою користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 30.06.2020 відповідачем повідомлено про постанову ІД №00161413ґ. якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. На підставі ст.300-1 КУпАП нею сплачено 50% штрафу, що свідчить про виконання зобов`язання. Проте відповідачем надіслано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на виконання в січні 2021 року за якою відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти позивача, які знаходяться на рахунках у банках. Діями відповідача по пред`явленню до виконання постанови, а також діями виконавця викликало емоційний дискомфорт, певні моральні страждання та занепокоєння та зумовило здійснення зайвих та нехарактерних дій до відновлення прав. Позивачем оцінено моральну шкоду в суму 10 000 грн. Також позивач вказує на понесення витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн. Відповідачем подано відзив у якому відповідач стверджує, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення РАП №270435048 від 12.08.2020 на підставі повідомлення ІД №00161413 щодо позивача набрала законної сили 18.08.2020. На адресу відповідача не надходило повідомлень про сплату штрафу від позивача. Тому 10.11.2020 постанова була скерована до виконавця для її виконання. Про сплату штрафу відповідач дізнався пізніше та звернувся із заявою про завершення виконавчого провадження. Завдання позивачу моральної шкоди є недоведеним. Відповідач також заперечив проти заявленого розміру правової допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові. Відповідач та третя особа, будучи повідомленими про судове засідання, явки представників не забезпечили. Обставини, встановлені судом. 30.06.2020 ІД №00161413 інспектором із паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченко В.О. зафіксовано факт паркування транспортного засобу Seat, номерний знак [NUMBER] із порушенням пп.г п.15,9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.122 КУпАП. Викладене підтверджується інформацією із веб-сайту відповідача (https://ipkp.dniprorada.gov.ua/). Як визнається сторонами в подальшому уповноваженою особою відповідача було винесено постанову про притягнення позивача, як власника транспортного засобу, до адміністративної відповідальності у вигляді штрафі в сумі 510 грн. Відповідач вказує дату постанови - 12.08.2020, що узгоджується із постановами державного виконавця. За позивача 50% штрафу сплачено [PERSON] 02.07.2020, що підтверджується копією дублікату квитанції та не заперечується відповідачем. Про сплату штрафу позивач не повідомляв відповідача. Із виконання постанови про накладення штрафу 19.01.2021 державним виконавцем третьої особи відкрито виконавче провадження №64202171. В межах вказаного ВП внесено інформацію про позивача до Єдиного реєстру боржників та 01.02.2021 винесено постанови про арешт майна боржника (за мотивами невиконання у добровільному порядку боржником вимог державного виконавця) та про арешт коштів боржника в межах суми стягнення. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. У відповідності до ст.300- 1 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.307 КУпАП у разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди в межах справи №800/416/17 у постанові від 23.01.2019 Велика Палата Верховного Суду вказала, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що позивач жодного обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, як і жодного обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди не навів. Викладене стало підставою для відмови у позові в частині стягнення моральної шкоди. За висновками постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3. 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Висновки суду. Оскільки позивач сплатив 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення правопорушення відповідно до отриманого повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності то постанова про накладення адміністративного стягнення вважається виконаною 02.07.2021. Проте, після сплати 50 відсотків розміру штраф позивач не надсилала до органу, який виніс постанову про накладення штрафу документ, що підтверджує його сплату. Позивачка не навела жодних обставин на обґрунтування завдання їй моральної шкоди (понесення нею моральних страждань) та не долучила жодних доказів на їх підтвердження. У позові взагалі відсутнє обґрунтування душевних страждань позивача, не кажучи вже про не подання жодного доказу такого факту. Суд виходить із того, що виконавче провадження могло спричинити певні негативні емоції для позивачки, проте остання не навела жодного обґрунтування, що такі емоції досягли рівня страждання або приниження та заподіяли моральну шкоду. Крім того арешт на майно позивача накладено з підстав невиконання позивачем вимог державного виконавця, а на грошові кошти в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 1 391 грн. про що вказано у постановах державного виконавця. Наведені позивачем у позові висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц надані у спорі щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору та зводяться до того, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором (п.98 вказаної постанови). Такі висновки не заперечують обов`язку позивача обґрунтувати та довести спричинення моральної шкоди.

Outcome: dismissed