Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 11 по вул. Центральна (колишня назва Леніна) в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору була вона (позивач) та [PERSON], яка померла 14 грудня 2015 року. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину зазначеного житлового будинку. Центр надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області відмовив їй (позивачу) у реєстрації права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/2 частину зазначеного житлового будинку. У судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 11 по вул. Центральна (колишня назва Леніна) в с. Володькова Дівиця (колишня назва [PERSON]) Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради № 1699 від 17 жовтня 2016 року (а.с. 5). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 11 по вул. Центральна в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. 14 грудня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], на імя якої 30 березня 2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 6). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON]\~ належну їй 1/2 частину житлового будинку № 11 по вул. Центральна в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що належала [PERSON], у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 7 травня 2018 року (а.с. 20). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зверталася до Центру надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області\~ з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у звязку з тим, що центр не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 31/13-18 від 18 квітня 2018 року (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 11 по вул. Центральна в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 7-9). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за її рахунок. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved