Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свою позовну заяву тим, що [INFO] народився син [PERSON] , батьком дитини є відповідач [PERSON] . З моменту народження дитини, відповідач не надає будь якої матеріальної допомоги для утримання дитини, життям та інтересам дитини не цікавиться. Позивач зазначає, що всі витрати, понесені при пологах, операції, перебуванні в пологовому будинку були понесені матір`ю та сестрою позивача, [PERSON] ухилявся від надання матеріальної допомоги. За перший рік, що минув з моменту народження нашого сина [PERSON] відповідач не подарував жодної іграшки. Кошти, які заробляє від підприємницької діяльності на ринку [PERSON] , що належить матері, відповідач витрачає на власні потреби, та ремонт власного автомобіля «Kia Rio». Потреби дитини, витрати на її харчування, лікування, та інші цілі відповідача [PERSON] не цікавлять, участі в житті дитини він не приймає. Утримання дитини з дня народження фактично здійснює позивач за власні кошти, а також за кошти подаровані її матір`ю, батьком та сестрою позивача. На підставі викладеного просить стягнути з 04.06.2020 року аліменти, у твердій грошовій одиниця, на утримання неповнолітньої дитини. 06.09.2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в частині стягнення аліментів у твердій грошовій одиниці у розмірі 4000 грн. Аргументуючи свій відзив на позовну заяву тим, що позивач не навела у позові усіх фактів стосовно матеріального становища відповідача. Позивач зазначає що [PERSON] , не надає матеріальну допомогу для утримання дитини, повністю усунувся від спілкування з сином, але по ствердженням [PERSON] , які зазначені у відзиві він спілкується з сином та надавав матеріальну допомогу сину, але через те що його мати захворіла на рак останньої стадії, яка повністю знаходиться на його утримання, відповідач не в змозі надавати допомогу дитині та спілкуватися як раніше. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј від усіх видів доходів щомісячно. 23.09.2021 року позивач подала відповідь на відзив, де зазначила, що твердження відповідача, що він надав матеріальну допомогу на утримання дитини до того моменту, коли він дізнався про захворювання матері, не відповідають дійсності. Позивач підтверджує той факт, що відповідач відвідував сина, був присутній із позивачем на прогулянках із дитиною, брав участь у обряді Хрещення в церкві. Однак жодної копійки та іграшки із дня народження дитини відповідач не надав. Жодного разу він не пропонував вирішати питання на взаємовигідних умовах. Позивач стверджує що вона постійно підіймала це питання на обговорення, але окрім слів та обіцянок у найближчому майбутньому від [PERSON] не надходило. Крім того, відповідач лише після того як дізнався про те, що буде подаватися позов про стягнення аліментів, переоформив автомобіль Kia Rio на свого родича. З наведених вище підставі просила позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 26.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 06.09.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про перехід розгляду справи зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ).), Згідно із вказаним свідоцтвом про народження позивачка є матір`ю дитини, відповідач батьком. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося сторонами. Дитина утримується за рахунок позивача, що підтверджується долученими до відповіді на відзив копіями квитанцій. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказав, що він надавав матеріальну допомогу дитині, однак матеріали справи не містять підтвердження, з приводу надання грошових коштів своїй дитині. Відповідач, вказав, що на його утриманні знаходиться мати [PERSON] , яка тяжко хворіє на онкологічне захворювання, а сам відповідач має скрутне матеріальне становище. Однак суд критично ставить до даного посилання, оскільки наданою позивачем медичною документацією підтверджується тяжке захворювання [PERSON] та необхідність нести витрати на лікування, однак позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що його мати перебуває на утриманні позивача та потребує від останнього матеріальної допомоги. Крім того, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~частини третьої\~статті 181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Аналогічні положення містить і ч.\~1 ст.\~184 СК. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з 04.06.2020 року, суд виходить з такого. Відповідно до\~ч.2\~ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач не надала до суду достатніх доказів на підтвердження вище зазначених обставин, а тому суд відмовляє в частині стягнення аліментів з 04.06.2020 року. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.\~182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №\~3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Положеннями ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі п.\~1 ч.\~1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п.\~1 ч.\~1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: partial