Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 40979грн. 48коп. внаслідок невиконання умов договору. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, та дала пояснення, що наприкінці 2013 року вона звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна. 27 березня 2014 року вона уклала договір про надання юридичної допомоги з адвокатом [PERSON] відповідачем. За надані послуги сплатила відповідачу 12000грн., які вона позичила у своєї подруги [PERSON], а та в свою чергу отримала гроші у кредит у різних фінансових установах. Але позивачка вважає, що відповідач умови договору не виконав, вона не була задоволена його роботою як її представника, тому вимушена була звернутися за допомогою до іншого фахівця, а з відповідача вимагала повернути гонорар, але він відмовився. Тому позивачка просить розірвати договір про надання юридичної допомоги, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача суму гонорару 12000грн. та відсотки за користування кредитом в сумі 28979грн. 48коп., а також судові витрати. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, дав пояснення, що дійсно укладав вищезазначений договір з позивачкою та отримував гонорар в сумі 12000грн., але представляв інтереси позивачки по двом справам про розподіл майна та про стягнення аліментів. Також згідно до умов договору у разі дострокового розірвання договору позивачка була зобовязана сплатити йому не менш ніж 580грн. за 1 годину роботи. На виконання доручення позивачки відповідач витратив загалом 45 годин. Однак в листопаді 2014 року його викликали у відділ міліції, де сповістили, що позивачка надала заяву відносно його дій, від допомоги з боку відповідача відмовилась через то, що він нібито не надавав допомоги. Після цього відповідач звертався до позивачки для письмового оформлення розірвання договору, але та відмовлялася, а тому він надіслав їй повідомлення про розірвання договору в однобічному порядку. Вважає, що сплачений гонорар він відпрацював повністю із розрахунку 580грн. х 45 годин = 26100грн., договір розірваний в однобічному порядку, ніяких обовязків по поверненню кредитів отриманих третіми особами на себе він не брав, а тому просить в позові відмовити. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не може бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2014 року позивачка [PERSON] уклала договір про надання юридичної допомоги з адвокатом [PERSON] відповідачем. За надані послуги позивачка сплатила відповідачу 12000грн. Ці обставини визнані сторонами у судовому засіданні, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до тексту договору від 27 березня 2014 року відповідач надає послуги позивачки при поданні до суду позовів до [PERSON] про розподіл майна та про стягнення аліментів. Також умовами договору передбачено, що у разі його дострокового розірвання позивачка зобовязується сплатити відповідачу по 580грн. за кожну годину роботи (а.с.92,93). Згідно до графіку виконаних робіт за договором та актів списання грошових коштів (а.с.174-179) відповідач витратив на виконання умов договору з позивачкою 45 годин робочого часу. Тобто наданими доказами підтверджено надання відповідачем послуг відповідно до вищезазначених вимог закону, за що позивачка сплатила суму вказану в договорі. Відповідно до ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ст.654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно до повідомлення від 1 грудня 2014 року (а.с.173) відповідач розірвав договір з позивачкою в односторонньому порядку у звязку з погрозами, лайкою, поширенням неправдивої інформації, що відповідає вищезазначеним вимогам закону. Таким чином, договір між сторонами є розірваним. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України в підтвердження своїх вимог, окрім власних пояснень та пояснень свідка [PERSON], до яких суд становиться критично через дружні стосунки свідка з позивачкою. Так, позивачка в судовому засіданні визнавала, що відповідач надавав їй послуги, але розмір та вартість їх вона не встановила, розрахунок вартості послуг, наданий відповідачем позивачка ні чим не спростувала. Також не надано жодного доказу в підтвердження того, що [PERSON] отримувала кредит саме для позивачки і що це якимось чином повязано з діяльністю відповідача. Крім того, суд враховує, що кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатів Одеської області 6 березня 2015 року прийнято рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON] за заявою [PERSON] у звязку з відсутністю в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку (матеріали кримінального провадження № 12014160150003616). Також, постановою слідчого відділення Ізмаїльського відділу поліції від 30 листопада 2015 року закрите кримінальне провадження за заявою [PERSON] у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину (матеріали кримінального провадження № 12014160150003616). Таким чином, позивачем в порушення ст.60 ЦПК України не надано суду жодного доказу позовних вимог, окрім її власних пояснень. Тому суд доходить до виводу про необґрунтованість та надуманість вимог позивачки. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed