Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Посилалася, що з 30.01.1993р. перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], 21.01.2014р. шлюб розірвано. Сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що [PERSON] є студенткою 5-го курсу денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, після розірвання шлюбу дитина мешкає разом із позивачкою, яка надає їй необхідну матеріальну допомогу в зв'язку із навчанням. В той же час відповідач, який є здоровою працездатною особою, офіційно не працює, має певний неофіційний мінливий дохід. Інших дітей, крім [PERSON], або аліментних зобов'язань перед ким-небудь відповідач не має, але ніякої матеріальної допомоги в зв'язку із навчанням дитині не надає, з квітня 2013р. на вимоги позивачки та дочки надати матеріальну допомогу не реагує. На підставі наведеного, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі 700 грн. на місяць, починаючи з 07.04.2013р. до закінчення [PERSON] навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON], її представник [PERSON] та третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримали. Суду було пояснено, що на теперішній час [PERSON] в навчальному закладі навчається на 5-му курсі денної форми навчання, стипендію не отримує через недостатність балів за наслідками складання сесійних іспитів, матеріальну допомогу для існування та навчання їй надає виключно позивачка. Цих коштів позивачці не вистачає, т.я. після розірвання шлюбу з [PERSON] вона разом із дитиною живе на з*ємній квартирі, в зв'язку з цим несе додаткові витрати, крім того, з листопада 2014р. сама втратила роботу та не має офіційного постійного заробітку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували. [PERSON] пояснив, що на протязі декількох років як приватний підприємець не отримував доходу, а невдовзі взагалі закрив підприємницьку діяльність, отримує епізодичні неофіційні заробітки. До розірвання шлюбу він завжди надавав матеріальну допомогу дочці, яка навчалася в університеті, контролював її успішність в навчанні, після того, як вони разом із матір'ю пішли з дому, дочка на власний розсуд припинила спілкування з ним. Представник відповідача [PERSON] звертала увагу суду на відсутність на теперішній час у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, безпідставність вимог про стягнення аліментів за минулий час, а тому в задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що з 30.01.1993р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, якій розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.2014р. (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.12). Судовим розглядом встановлено, що повнолітня [PERSON] є студенткою 5-го курсу денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди (а.с.14). У судовому засіданні з боку відповідача не заперечувався той факт, що після припинення шлюбних відносин позивачка та [PERSON] мешкають окремо від нього, матеріальної допомоги повнолітній [PERSON] в зв'язку із навчанням відповідач не надає, спілкування між ними припинено. При цьому відповідач посилається на відсутність в нього роботи, існування на епізодичні неофіційні заробітки. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Таким чином, закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). За таких обставин право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. При цьому надані суду дані про навчання [PERSON], відсутність в зв'язку із продовженням навчання в неї власного матеріального доходу свідчать про наявність потреби в матеріальній допомозі з боку батьків. Як вбачається із змісту положень ст.199, 200 СК України матеріальна допомога в зв'язку із навчанням повнолітньої дитини за рішенням суду присуджується у вигляді аліментів за позовом того з батьків, з ким проживає дитина, а також самої дитини, яка продовжує навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ст.184 СК України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Так, в процесі розгляду даної справи встановлено, що інших неповнолітніх дітей та аліментних зобов»язань відповідач [PERSON] не має. Крім того, встановлено, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, офіційно не працює, має певний неофіційний мінливий дохід, на обліку у центрі зайнятості як особа, що шукає роботу не перебуває. За таких обставин, твердження відповідача, що він не має матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка потребує такої допомоги в зв'язку із продовженням навчання, суд вважає безпідставними. На 2015р. прожитковий мінімум працездатної особи встановлений у розмірі 1218 грн. За таких обставин, з врахуванням рівного обов'язку як батька, так і матері у наданні утримання повнолітній дитині, розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки, визначається судом у розмірі 609 грн. (1218 : 2 = 609) Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто в даному випадку з часу подання на пошту [PERSON] позовної заяви 07.11.2014р. Підстав для присудження аліментів за минулий час суд не вбачає, т.я. доказів на підтвердження вживання позивачкою [PERSON] заходів щодо одержання аліментів , а саме регулярних щомісячних платежів у певній сумі, з відповідача та ухилення останнього від їх сплати суду не надано.

Outcome: partial