Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком та просить зобовязати звільнити будинок по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів Славутського району Хмельницької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує про те, що з 1995 року по 2010 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, в 2004 році сторонам у рівних частках було подаровано житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, позивачка в 2015 році стала власником частки даного житлового будинку, яка належала відповідачу, ставши одноосібним власником житлового будинку. Проте, у будинку залишається зареєстрованим та продовжує проживати відповідач, який руйнує будинок та надвірні будівлі, приводить його у непридатний стан, добровільно знятися з реєстрації та звільнити будинок не бажає. Вказаними діями відповідач створює перешкоди позивачці як власнику у користуванні та розпорядженні житлом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з викладених підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, зазначивши, що спір між сторонами повинен регулюватися Законом України «Про іпотеку», оскільки вважають, що торги з продажу частини будинку виконавчою службою були проведені з порушеннями та є недійсними. Заявлені вимоги про руйнування будинку відповідачем є безпідставними, належними доказами не підтверджені. Оскільки наявні підстави для скасування реєстрації права власності за позивачкою на частину будинку, яка належала відповідачу, просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року, який було розірвано 09 вересня 2010 року на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області. 14 вересня 2004 року, на підставі договору дарування житлового будинку, сторони позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли в дар, в рівних частках кожний, житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів Славутського району Хмельницької області. Згідно даних копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, домоволодіння по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів Славутського району Хмельницької області, на підставі договору дарування, належало на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 за кожним. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 20 жовтня 2015 року, позивачка [PERSON] зареєструвала право власності на ? частку житлового будинку по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів Славутського району Хмельницької області на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрів за № 697 від 20 жовтня 2015 року. Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 03 листопада 2015 року, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить ? частка житлового будинку по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів Славутського району Хмельницької області на підставі договору дарування від 14 вересня 2004 року. За даними довідки Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 459/02-25/2016 від 26 серпня 2016 року, згідно паспортної книги за 2001-2007 роки [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 28 січня 1991 року, а згідно погосподарських книг він постійно з 2005 року проживає [INFO]. Згідно даних довідок Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області №№ 900 та 901 від 04 травня 2016 року [PERSON] зареєстрований та проживає в будинку по вулиці Гагаріна, 28 в селі Берездів, власником житлового будинку не являється. [PERSON] являється власником будинку по вулиці Гагаріна, 28, проте, зареєстрована та проживає разом з дітьми по вулиці Ватутіна, 29. Фактично, відповідач [PERSON] є колишнім членом сім'ї та колишнім співвласником житлового будинку, який в добровільному порядку, звільнити житловий будинок та знятися з реєстрації відмовляється. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. У відповідності до\~ст. 10 Цивільного кодексу\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.ст.\~41,\~47 Конституції України,\~ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Згідно із\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст.ст.\~\~317,\~319\~\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він здійснює ці права на власний розсуд. Стаття 319 Цивільного кодексу України\~передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому положення\~статті 391 ЦК України\~підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як вбачається із матеріалів справи між сторонами договір найму (оренди) житла не укладався, відповідач продовжує користуватися спірним житловим будинком без згоди позивачки власника житлового будинку. Відповідно до\~ст. 361\~\~ЦК України\~[PERSON], як власник житлового будинку, має право самостійно розпоряджатися своєю власністю. Згідно\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.\~ У пункті 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Пунктом 1 ч.1\~ст. 346 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Тому з припиненням права власності внаслідок відчуження майна, у колишнього власника припиняються і інші правомочності, зокрема, право користування цим майном. Тобто, у відповідача, як колишнього співвласника житла, після відчуження належної йому частини житлового будинку припинилося право власності на нього, а відтак, і припинилось право користування цим житловим приміщенням. Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності. Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що проживання та перебування відповідача на реєстраційному обліку у житловому будинку, який належить на праві власності позивачці, порушує її право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому порушені права позивачки підлягають захисту. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивачки, у нього припинилося право власності на належну йому частину житлового будинку, у добровільному порядку з місця реєстрації він не знявся, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком № 28 по вулиці Гагаріна в селі Берездів Славутського району Хмельницької області та зобовязати звільнити житловий будинок. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника про неправомірне набуття позивачкою права власності на частину будинку з прилюдних торгів, яка належала відповідачу, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин, стороною не надано, а судом не здобуто. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі\~ст. 41 Конституції України, ст.ст.\~317,\~321,\~383,\~391 ЦК України,\~ст. 150 ЖК УРСР,

Outcome: approved