Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті її діда [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Луганськ помер її дід - [PERSON] , уродженець с. Новосвітловка, Краснодонського району Луганської області, громадянин України, зареєстрований в м. Луганськ, [INFO] , про що 25 березня 2021 року ДЗ «Новосвітловська дільнична лікарня» ЛНР було видано лікарське свідоцтво про смерть №25. Для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно надати свідоцтво про смерть спадкодавця встановленого зразка, а оскільки лікарське свідоцтво про смерть видано на тимчасово окупованій території, бланк свідоцтва не відповідає вимогам законодавства України. У зв`язку з цим вона змушена звертатись до суду із відповідною заявою. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті просила задоволити. Представник заінтересованої особи Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. ст.273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Ворошиловград, УРСР, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 16.09.1988. (а.с.) Відповідно до копії витягу із державного реєстру актів цивільного стану [PERSON] народився [INFO] в м. Луганськ, УРСР, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.) Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2017, [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2017 року у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1915. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до вказаних доказів, встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] в м. Новосвітловка Краснодонського району Луганської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого 15.12.2001 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №25, виданого 25.03.2021 ДЗ «Новосвітловська дільнична лікарня» ЛНР, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] у с. Новосвітловка Краснодонського району Луганської області, причина смерті: ракова інтоксикація, кахексія низхідної ободової кишки (а.с.) Згідно з листом Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №337/21-5-71 від 08.05.2021, аналіз документів, пред`явлених заявником, свідчить, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не відповідають встановленій формі документів та не є підставою для проведення держаної реєстрації смерті. Враховуючи викладене у проведені державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів заявнику відмовлено. (а.с.) Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Як зазначав заявник, встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. За даних обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для державної реєстрації смерті [PERSON] та звернутись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Оцінюючи надані заявником документи, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, з огляду на те, що відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Other v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо справ, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН, і застосовані у вказаних рішеннях ЄСПЛ в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів. Таким чином, є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті її діда [PERSON] , однак на підставі даних, наданих заявницею, зокрема лікарського свідоцтва про смерть, убачається, що [PERSON] помер в с. Новосвітловка Краснодонського району Луганської області, а не в м. Луганськ, як вказано заявницею. У зв`язку із зазначеним суд вважає за можливе частково задовольнити заяву, внісши корективи у місце смерті. У відповідності до ст.ст. 317, 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: partial