Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і просила: визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок і земельну ділянку площею 0,2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34; визнати за позивачем право власності на ? частину вказаного будинку та земельної ділянки, припинивши право власності на вказану частину будинку та земельної ділянки за відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.11.1983 року та набули у період шлюбу вказане вище майно, проте не можуть досягнути взаємної згоди щодо поділу спільного майна, а тому позивач звернулася до суду. Позивач у підготовче засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву в якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити позов (а.с.59). Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення, а розгляд справи просив провести без його участі (а.с.56). Відповідно ст.200 ч.3-4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.372 ч.2-3 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1983 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-АМ №053735, яке видано повторно 16.11.2000 року Відділом РАГС Оратівського РУЮ Вінницької області, актовий запис №18, а також паспортами сторін (а.с.7-9, 11,57-58). [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34, що підтверджується розпискою про отримання коштів, довідкою про право власності колгоспного двору на житловий будинок, виданою у звязку з відчуженням будинку, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, згідно яких право власності зареєстровано 29.11.2013 року (а.с.14-15, 48-51). Крім цього, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 3522583200:52:000:0062, загальною площею 0,2500 га., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, згідно яких право власності зареєстровано 13.09.2013 року (а.с.14-15, 52-53). Довідка №134 від 10.05.2018 року, видана виконавчим комітетом Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що [PERSON], [INFO], з 10.01.1984 року зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. До складу сімї входять: [PERSON], [INFO] чоловік, проживає та зареєстрований за вказаною адресою з 10.01.1984 року; [PERSON], [INFO] донька, проживає за вказаною адресою з народження та зареєстрована з 25.07.2014 року; [PERSON], [INFO] донька, проживає за вказаною адресою з народження та зареєстрована з 25.07.2014 року (а.с.12). Довідка №164 від 24.05.2018 року, видана виконавчим комітетом Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що згідно земельно-кадастрової книги №2 за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34, обліковується домоволодіння та приватизовані земельні ділянки: кадастровий номер 3522583200:52:000:0062 загальною площею 0,2500 га., кадастровий номер 3522583200:52:000:0063 загальною площею 0,3427 га. (а.с.13). Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34, складає 72100 грн. (а.с.18-29). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Безводня, вул. Половченко, 34, ринкова вартість складає 30500 грн. (а.с.30-41). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, враховуючи, що рішення позивача про поділ майна та предявлення позову до суду прийнято із усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано в повному обсязі, спірні житловий будинок і земельна ділянка набуті за період зареєстрованого шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.141 ч.1, ч.2 п.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст.142 ч.1 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Матеріали справи містять дві квитанції про сплату позивачем судового збору, а саме: квитанція №0.0.1053745448.1 від 07.06.2018 року на суму 705 грн., квитанція №0.0.1140254944.1 від 21.09.2018 року на суму 2114,40 грн. Дослідженням банківських реквізитів у квитанціях встановлено, що квитанція №0.0.1053745448.1 від 07.06.2018 року на суму 705 грн. містить не правильні банківські реквізити, а тому судовий збір сплачений позивачем належним чином у справі складає лише 2114,40 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.1). Аналіз кількості та характеру позовних вимог у сукупності з положеннями Закону України «Про судовий збір» свідчать, що при поданні позову до суду підлягав сплаті судовий збір у сумі 2819,20 грн. (704,80 х 4), який позивачем сплачено належним чином лише частково на суму 2114,40 грн. (не доплачено 704,80 грн.), а тому саме вказану суму суд вважає документально підтвердженими судовими витратами позивача по справі. Виходячи з положень ст.142 ч.1 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, зважаючи на неповну сплату позивачем судового збору при поданні позову, суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову за вирахуванням суми недоплаченого судового збору, тобто судовий збір у сумі 704,80 грн. (1409,60 704,80) і стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1409,60 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved