Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати з колишнього чоловіка [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 грн. щомісяця починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що відповідач проживає окремо, самостійно належної матеріальної допомоги дитині не надає, хоча має високі доходи. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини вона не спроможна, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав вище вказаних, додатково пояснила, що відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак є співвласником пилорами, також отримує прибутки від реалізації картоплі та худоби. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погоджується на сплату аліментів в розмірі по 600 грн. щомісяця, вважає розмір заявлений позивачкою завищеним, визнає ту, обставину, що є працездатною особою і не має інших утриманців, однак просить врахувати те, що він надає допомогу дитині шляхом придбання продуктів харчування, одягу та побутової техніки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, який слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Як вбачається з свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02 вересня 2014 року шляю між сторонами розірвано. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст.182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому обставини, визначені ст..182 СК України встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства. Так, частинами пергою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні сторони визнали ті обставини, що вони проживають окремо, відповідач не має інших утриманців та є працездатним, згоди щодо розміру аліментів та порядку утримання спільної дитини не досягнуто. Визначаючи розмір аліментів, суд враховуючи вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, розмір заробітної плати позивачки, яка становить 1200 грн, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальне становище відповідача, який не має інших утриманців, є працездатним, має задовільний стан здоров'я, та

Outcome: partial