Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення з [PERSON] 33000 грн.(тридцять три тисячі гривень) відшкодування моральної шкоди та витрати, понесені нею у зв'язку з отриманням юридичної допомоги по даній судовій справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є пенсіонером, інвалід другої групи та її протипоказані будь-які психічні і психологічні стреси і навантаження. 04.09.2010 року вона прогулювалась із своєю маленькою собачкою по вул. Молдавській у м. Львові. Несподівано з подвір'я одного з будинків на неї кинулась собака породи «вівчарка», господарі якої не зачинили браму для заїзду автомобіля, а саме власницею якої є [PERSON]. Напавши на неї, собака нанесла її фізичні травми та спричинила у її психологічний шок. У зв'язку з цим вона потребувала надання невідкладної медичної допомоги, яку з вини відповідачки вона отримала із запізнення у часі. Працівниками швидкої допомоги мені було встановлено діагноз гіпертонічна криза. На підставі даної події було складено Акт розслідування випадку покусу від 23.09.2010 року, де зазначається, що укус не був спровокований нею. Внаслідок даної події, в мене почались розлади сну, з'явилось постійне відчуття страху, втрата апетиту. З приводу чого вона змушена була звернутись за наданням стаціонарного лікування у Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер. Факт надання медичного обслуговування і допомоги підтверджується випискою з карти стаціонарного хворого № 558-Д. Крім того, внаслідок нападу собаки у мене залишились синці і садна, інші тілесні пошкодження, що підтверджується Актом розслідування випадку покусу та іншими додатками наведеними вище. 28.09.2010 мене було скеровано на судово-медичне обстеження. Актом судово-медичного обстеження № 2437 встановлена наявність синців на спині, руках, на правій нозі, садна на спині та на лівій руці. Указані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження. Згідно Акту судово-медичного дослідження № 2902 додатково встановлена наявність легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Напад собаки, спричинив у її надзвичайно сильний психологічний стрес. Впродовж довгого часу вона не можу нормально спати, перебуваю у стані постійного нервового збудження та морального виснаження. Вважає, що даний напад собаки відповідача, викликав у неї патологічний і надзвичайно сильний страх перед цими тваринами. Це негативно впливає на стан її фізичного здоров'я, оскільки постійна моральна напруга погано відображається на її серцево-судинній системі. А також має вплив на стан психічного здоров'я, оскільки постійний страх викликає у мене відчуття депресії, та була змушена звернутись до психотерапевта, постійно відвідувати його, для того щоб покращити свій психологічний стан, вказане підтверджується випискою з медичної карти від 18.11.2011р.. Окрім цього, на сьогоднішній день вона продовжую відвідувати психотерапевта у Поліклінічному відділенні комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Це завдає її значних незручностей, а тому моральну шкоду оцінює у сумі 33000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який містяться в матеріалах справи. Просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, оскільки позов базується на припущеннях, недоведеністю її вини та за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по всі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід частково задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що [PERSON] 04.09.2010 року о 18:00 год. по вул. Молдавська, 9 у м.Львові вигулювала свою собаку породи «вівчарки» за межами свого подвір'я без повідка і намовника, що призвело до того, що собака вибігла за межі подвір'я там здійснила напад на позивачку [PERSON], внаслідок чого остання отримала легкі тілесні ушкодження та сильний психологічний стрес, з приводу чого [PERSON] надавалась медична допомога, та лікування у медичних установах, що підтверджується медичними документами(а.с.5-10,12-16, 41-43, 86-88). Згідно акут №584 комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричиної експертизи на досліджувану [PERSON], здійснену на підстав ухвали Франківського районного суду м.Львова від 09.07.2013 року(а.с.96-97) вбачається, що висновок судового експерта-психолога є: Якщо суд визнає факт нападу собаки гр.[PERSON] на [PERSON], то з огляду на те, що [PERSON], виявляє специфічні фобії, ситуація, яка досліджується, є психотравматичною для [PERSON] Відтак, [PERSON] завдані істотні моральні страждання(моральна шкода). Який розмір становить грошова компенсація за завдані моральні страждання(моральну шкоду) - це питання відноситься до компетенції суду Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зміст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Відповідно до п.п. 6, 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 року, власники собак зобов'язані тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі, про наявність собак застерігати написом; виводити собак з жилих та ізольованих приміщень в загальні двори або на вулицю дозволяється тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід. Із постанови №338 від 10.11.2010 року адміністративної комісії при Франківської районної Львівської міської ради (а.с.33) справу відносно відповідача [PERSON] про порушення за ч.1 ст.154 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, однак судом встановлено, що кваліфікація дій правопорушника правильна, його вина доведена зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановленні рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної(немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що позивачу дійсно було заподіяну моральна шкода, яка полягала в тому, що внаслідок вказаної події, через порушення з боку відповідача вимог Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилось у тому, що вона пережила сильний психологічний стрес, фізичні полі, втратила спокій, нормальний життєвий устрій, через, що негативно в впливає на її стан здоров'я, що підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема й актом №584 від 11 вересня 2013 року комплексної амбулаторної судово-психіатричної експертизи. При цьому суд враховує, що позивач є інвалідом ІІ групи та пенсіонером, що підтверджено документами(а.с.4). Заявлений позивачем розмір 33000 гривень моральної шкоди, суд вважає завищеним, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. При призначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності від позову частково задоволити, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000(одна тисяча) гривень завданої моральної шкоди. При цьому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу - залишити без розгляду, оскільки ні позивачем, а ні представником позивача не надано розрахунків здійснених таких витрат.

Outcome: partial