Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості в розмірі 123200,00 грн. та судових витрат в розмірі 1232,00 грн. В обґрунтування вимог зазначила, що 19.04.2006 між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 805/16/21-1/6-186, з урахуванням договору про внесення змін від 31.08.2006 та додаткової угоди від 31.07.2008, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 120000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21% річних та графіком погашення, передбаченим договором кредиту. В забезпечення виконання основного зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186, 19.04.2006 між АКІБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона надала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, що належить позивачці на праві приватної власності. Крім того, відповідно іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту за кредитним договором не виконує. В зв'язку з чим, 18.06.2014 приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О. був вчинений виконавчий напис, за яким нотаріус звернув (запропонував звернути) стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] За рахунок коштів, отриманих з реалізації іпотечного майна нотаріус запропонував задовольнити вимоги банку за кредитним договором в сумі 175488,34 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 3000,00 грн., а всього на суму 178488,34 грн. Вказаний напис був пред'явлений до виконання в Ленінський ВДВС ХМУЮ. Не погодившись з написом [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Однак під час розгляду зазначеної справи між банком та [PERSON] було укладено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] добровільно погодилась в строки та порядок установлені угодою сплатити ПАТ «Укрсоцбанк» борг [PERSON] за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006 з додатковою угодою до нього від 31.07.2008 в сумі 170491,20 грн. Таким чином, [PERSON], як майновий поручитель в рахунок погашення кредиту та процентів, на день звернення з зазначеним позовом до суду сплатила банку 123200,00 грн. 02.02.2018 [PERSON] звернулася з вимогою до [PERSON] про повернення сплаченої нею суми, проте відповідач відмовляється добровільно повернути їй зазначену суму грошей. В зв'язку з чим позивач звернулася з зазначеним позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 19.04.2018, провадження по справі відкрито й справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що 19.04.2006 між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір 805/16/21-1/6-186, відповідно до якого Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 100000,00 гривень, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 18% річних, строком до 10.04.2016. Відповідно до п.1.3 в якості забезпечення позичальником своїх зобов'язань щодо кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення за іпотекою вимоги, кредитор укладає: в день укладення цього договору - з майновим поручителем - [PERSON] іпотечний договір 805/13/26/6-639 від 19.04.2006, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 151500,00 грн. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1452. (а.с.6-8, 11-14). 31.08.2006 між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору кредиту 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006, відповідно до якого змінено розмір основного зобов'язання в сумі 120000,00 грн. (а.с.9). 31.07.2008 АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору № 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006, відповідно до якої, з 31.07.2008 встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 21,0000 процентів річних, та відповідно з цим в кредитному договорі зазначити процентну ставку 21,0000 процентів річних. (а.с. 10). 19.04.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем укладений іпотечний договір, відповідно до якого позивач надала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності як забезпечення повернення кредитних коштів виданих позичальнику, [PERSON] за кредитним договором 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006 (а.с.11-14). Відповідно до п. 4.1, 4.3 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавці в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки мають право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Виконавчим написом від 18.06.2014, вчиненим приватним нотаріусом ХМНО Ємцем І.О., запропоновано звернути стягнення на двокімнатну квартиру номер [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. (а.с.16). Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 6 вересня 2016 року у справі 642/5580/14-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса ХМНО Ємця І.О., третя особа - Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису недійсним та таким що не підлягає виконанню, між сторонами затверджено мирову угоду, за умовами якої [PERSON] погодилась добровільно в установленому цією мировою угодою порядку та строки сплатити відповідачу ПАТ «Укрсоцбанк» борг [PERSON] за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186 від 19 квітня 2006 року з додатковою угодою № 1 від 31 липня 2008 року в сумі 170491,20 грн. На виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006 з додатковою угодою № 1 від 31 липня 2008 року, позивачка, яка є майновим поручителем у період з вересня 2016 р. по лютий 2018 сплатила банку 123200,00 грн., що підтверджується квитанціями. Відповідно до ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Відповідно до ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. У відповідності до правової позиції ВСУ (справа № 6-466цс15 від 23.09.2015) Верховний Суд України вказав, що правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.3 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надала суду доказів того, чи перейшло до неї право вимоги за зобов'язанням, яке ґрунтуються на кредитній угоді з боржником (відповідачем), чи надавала вона відповідачу (боржнику) доказів переходу до неї прав у зобов'язанні. Крім того, судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором № 805/16/21-1/6-186 від 19.04.2006, з додатковою угодою № 1 від 31 липня 2008 року укладеним між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», строк виконання яких встановлено до 10.04.2016, виконано поручителем (позивачкою) не в повному обсязі, а частково. Тому суд вважає, що наслідки, передбачені ст.556 ЦК України, щодо переходу всіх прав кредитора до поручителя, внаслідок повного виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, не настали, у позивачки, як у поручителя, не виникло право пред'явити зворотну вимогу до боржника (відповідача). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed