Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Кам'янець-Подільська міська стоматологічна поліклініка» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що наказом №26 від 30.09.1993 року прийнята на посаду лікаря стоматолога в дитяче відділення Камянець-Подільської міської стоматологічної поліклініки. Наказом №69 від 27.11.2000 року переведена на посаду лікаря стоматолога філії Камянець-Подільської міської стоматологічної поліклініки. 20.10.2016 року наказом № 32 позивачка була звільнена з роботи за п.1\~ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним з таких підстав: згідно із ст. 49-2 КЗпП України працівники повинні бути попереджені про наступне вивільнення персонально не пізніше ніж за два місяці, однак її не було попереджено; звільнення було проведено без згоди профспілкового комітету. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до записів у трудовій книжці, [PERSON] наказом №26 від 30.09.1993 року прийнята на посаду лікаря стоматолога в дитяче відділення Камянець-Подільської міської стоматологічної поліклініки. Наказом №69 від 27.11.2000 року переведена на посаду лікаря стоматолога філії Камянець-Подільської міської стоматологічної поліклініки. Наказом № 32 від 20.10.2016 року позивачка була звільнена з займаної посади у звязку із реорганізацією та скороченням штатів згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 21.10.2016 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Ст.43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі N 6-2487цс15 від 23 березня 2016 року відповідно до частини третьої статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган зобов'язаний запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, в тому числі і вакантні посади осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету КП «Камянець-Подільська міська стоматологічна поліклініка» від 19.01.2017р. №5, ухвалено не давати згоду на звільнення [PERSON] з посади лікаря-стоматолога дитячого відділення. В звязку із викладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки про поновлення її на посаді лікаря стоматолога в дитяче відділення Камянець-Подільської міської стоматологічної поліклініки, підлягають до задоволення оскільки відповідачем при скороченні позивача було порушено вимоги трудового законодавства, а саме: порушено 2-місячний термін попередження про вивільнення, не запропоновано одночасно із попередженням про звільнення іншу роботу, звільнення позивача проведено без отримання згоди профспілкової організації. Ч. 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суд враховує «Порядок обчислення середньої заробітної плати» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (із змінами і доповненнями). Згідно абз.3 п.2 зазначеного положення при визначені розміру середньої заробітної плати суд враховує останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню. Відповідно до абз.2 п.4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до довідки про доходи заробітна плата позивача в серпні - вересні 2016р. складала 6531,20 грн. (3265,60 + 3265,60). Розмір середньоденної заробітної плати позивачки становить 148,44 грн. = (3265,60 грн. + 3265,60 грн.) : 44 дні. З врахуванням середньоденного заробітку розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки за період з 24.10.2016 року по 03.02.2017 рік складає 10\~836,12 грн. з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обовязкові платежі, а саме: 148,44 грн. х 73робочих днів. Оскільки при звільненні позивачці виплатили середньомісячну заробітну плату вона просить стягнути з відповідача компенсацію середньомісячної заробітної плати за період з 22.11.2016р. по 03.02.2017р. у розмірі 7718,88 грн. (148,44 грн. х 52 робочих дні). При визначені кількості робочих днів в 2016-2017р.р. суд приймає до уваги листи міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016р. №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». При визначенні розміру середньої заробітної плати за один місяць яка підлягає до стягнення на користь позивачки відповідно до положень ст.365 ЦПК України, суд приймає до уваги 21 робочий день, а тому розмір місячної заробітної плати складатиме 3117,24 грн. (148,44 грн. х 21 день), з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обовязкові платежі. На підставі викладеного,

Outcome: approved