Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON], Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстрована також колишній власник [PERSON]. За вказаних обставин, позивач не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №54 (3176) від 11 грудня 2014 року, а. 14), причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи УДМС в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.04.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18705781 від 06.05.2008 року /а.с. 7, 10/. [PERSON] 10 квітня 2009 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №184. Прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]» /а.с. 12/. Згідно довідки Житлово-експлуатаційної контори №10 від 18.08.2014 року за №3454 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: брат власника [PERSON], [INFO], племінник [PERSON], [INFO], сестра [PERSON], [INFO] та колишній власник [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Відповідно до акту від 18.08.2014 року, підписаного мешканцями [PERSON], [PERSON], завідувачем будинку [PERSON], підпис завбудинку завірено заступником начальника ЖЕК№10, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 22 квітня 2008 року /а.с. 6/. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишній власник житла в силу закону втратив право користування житлом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави усунути позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved