Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому з уточненням просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом із нею, а також негайно відібрати малолітнього сина у [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] та передати його їй. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, який прийнятий до спільного розгляду разом із первісним, в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом із ним. В обґрунтування покликається на те, що малолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з ним та його сімєю за адресою: [ADDRESS]. У нього створено всі умови для повноцінного проживання та нормального розвитку дитини, а тому просить позов задоволити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23 березня 2017 року первісний позов [PERSON] залишено без розгляду. У судових засіданнях позивач [PERSON] та його представники за зустрічним позов такий підтримали та просять задоволити. У судових засіданнях відповідач та її представник за зустрічним позовом такий заперечили з підстав необхідності визначення місця проживання дитини за [PERSON] Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного висновку з огляду на таке. Стаття ст.161 Сімейного кодексу України, яка регулює питання у випадку спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз'яснено у п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2001 по 2013 роки перебували у шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO], та вони записані батьками дитини. Судом встановлено та сторонами визнано, що малолітній син проживає з батьком та його сімєю за адресою: [ADDRESS], проти чого заперечує мати дитини. Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 17 від 25 травня 2015 року комісія з питань захисту прав дитини вирішила визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] Згідно з актом судово-психологічної експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 1 від 3 січня 2017 року малолітній [PERSON] наполягає на тому, щоб залишитися з батьком. Належні умови проживання та виховання малолітнього сина [PERSON] у сімї батька підтверджується: актом ЛКП «Хуторівка» від 22 лютого 2016 року № 66; довідкою ПП «СТАРТ-ЗЕС» від 16 лютого 2016 року № 01/02, згідно з якою [PERSON] працює водієм на даному підприємстві; свідоцтвом про право власності від 2 липня 2008 року, згідно з яким [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]; характеристикою дошкільного навчального закладу № 134 від 17 лютого 2016 року за № 17 та від 24 травня 2016 року; характеристикою ЛКП «Хуторівка» від 16 квітня 2015 року за № 216, згідно з якою [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання; актом обстеження житлово-побутових умов від 23 квітня 2015 року. Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] є матеріально забезпеченим, забезпечений житлом з нормальними соціально-побутовими умовами. Позивач піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина, розвиток його особистості, забезпечує дитину достатнім харчуванням, одягом, взуттям. Дитина бажає залишитися проживати разом з батьком. Жодних фактів, ознак чи наявність інших обставин, які б давали підстави вважати, що залишення дитини з батьком є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання, не встановлено. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення шляхом визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] У той же час суд вважає, що\~ст. 161 Сімейного кодексу України\~передбачено визначення місця проживання дитини одним із батьків, а не конкретного місця проживання батьків, тобто адреси, відтак приходить до висновку, що у резолютивній частині рішення не слід вказувати адреси. Враховуючи встановлені обставини справи, інші наявні у справі докази не можуть спростовувати висновки суду щодо задоволення позовних вимог. При цьому визначення місця проживання дитини із батьком, не заперечує прав матері на відвідування, спілкування і виховання дитини. Розподіляючи судові витрати по справі відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved