Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Солгутівської сільської ради про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що 03 лютого 2002 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок №11, розташований в с. Солгутове, по пров. Нахімова, Гайворонського району Кіровоградської області. Спадкоємцем померлого [PERSON] за законом є позивач. Інші спадкоємці за законом відсутні. Заповітів покійний не складав. Позивач вказує, що фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак її оформити не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок, а тому позивач змушена звертатись до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надіслали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, заявлений позов підтримують та просять суд його задовольнити. Представник Согутівської сільської ради в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності, позов визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок, розташований в с. Солгутове, по пров. Нахімова, №11, Гайворонського району, Кіровоградської області, фактично належав [PERSON], який помер 03 лютого 2002 р. (а.с.4). Зазначене підтверджується копією технічного паспорту на дане будинковолодіння (а.с. 8-10), довідкою Солгутівської сільської ради № 174 від 23.06.2016 року (а.с. 12) та архівною довідкою Ульяновського КМБТІ № 90 від 24.06.2016 року (а.с. 14). Постановою від 13 вересня 2016 року державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Ця постанова є обґрунтованою, тому відповідно до роз'яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що позивач є донькою [PERSON], який помер 03 лютого 2002 року і відноситься до першої черги спадкоємців за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб позивача (а.с. 6, 7). Інших спадкоємців першої черги за законом судом не встановлено. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) встановлено, що будь-яка інформація на [PERSON], померлого 03.02.2002 р. відсутня. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що покійний [PERSON] будь-які заповіти чи спадкові договори не складав. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, але не оформила свої спадкові права. Факт прийняття [PERSON] спадщини в порядку, встановленому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, який був чинним на час відкриття 03 лютого 2002 року спадщини після смерті [PERSON], підтверджується довідкою, Солгутівської сільської ради № 175 від 23.06.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно вступила в управління і володіння спадковим майном після смерті батька (а.с. 13). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування на спірний будинок є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved