Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позов мотивований тим, що 01.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики ( розписка), за яким відповідач отримала грошові кошти в розмірі 4500 доларів США строком на 1 рік. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 103 935,40 грн. Рішення суду набрало законної сили 14.09.2016 року. Однак, на даний час рішення суду не виконано, у зв`язку з відсутністю у боржника майна та доходів. Станом на 01.07.2021 рік залишок заборгованості за виконавчим документом складає 96 390,13 грн. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути інфляційні збитки за період з 14.09.2016 року по 01.07.2021 року у сумі - 53833,70 грн. та 3% річних за період з 14.09.2016 р. по 01.07.2021 р. у сумі - 13868,90 грн., оскільки, станом на 01.07.2021 року відповідач не повернув позивачу всю суму боргу за договором позики, а також стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду. Третя особа: Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) правом участі у судовому засіданні не скористалися, позиції щодо позову судові не повідомляли, про судові засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази в справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 01.07.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.02.2014 року в розмірі 103935,40 грн, а також стягнуті судові витрати за проведену судову експертизу в розмірі 5498,47 грн. Згідно відповіді в.о. Начальника Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Шкірко Н. від 06.07.2021 року на примусовому виконанні у відділі з 21.10.2016 року перебуває виконавче провадження ВП 52683075 з примусового виконання виконавчого листа № 537/751/15-ц, виданого 04.10.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 103935,40 грн. та судових витрат в розмірі 5498,47 грн. Загальна сума заборгованості складає 109433,87 грн. Стягнення заборгованості проводиться з доходу боржника, який остання отримує в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. За період перебування виконавчого листа на виконанні, на користь стягувача перераховано 13043,74 грн. Станом на 01.07.2021 залишок заборгованості за виконавчим документом складає 96390,13 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : доходи, хкі особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо поговором або законом не передбачене відшкодування в меншому або більшому розмірі. Відповідно до правил ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що відлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Згідно з вимогами ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідач до цього часу не повернув позичені кошти. Такі обставини встановлені і ніким не оспорюються. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Щодо стягнення з відповідача процентів за час прострочення виконання зобов`язання, то суд враховує, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат, та 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання: інфляційні збитки за період з 14.09.2016 року по 01.07.2021 року у сумі - 53833,70 грн. та 3% річних за період з 14.09.2016 р. по 01.07.2021 р. у сумі - 13868,90 грн. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано Договір про надання правової допомоги № 26/05-21 від 26.05.2021 року, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25.08.2021 року, квитанцію № 26/05-21 від 25.08.2021 року про фактичну оплату професійної правничої допомоги адвоката на загальну суму 2000 грн. у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved