Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про стягнення не нарахованої та не доплаченої суми стипендії та інфляційних витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона навчається з 01.09.2014 у Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара за державним замовленням, за напрямком «Українська та іноземна філологія та мистецтво». До ВИШу позивач зарахована на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більш ніж 15 років. З вересня 2014 року по грудень 2016 року включно позивачці \~нараховувалася стипендія, розмір якої є нижчим, ніж встановлено Законами України «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік». Навчальним закладом при нарахуванні стипендії не враховано, що позивач має право на стипендію у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідач відмовляється проводити оплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку з чим позивач просить враховуючи правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 № 6-929цс16 та від 13.04.2016 № 6-2981цс15, стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь [PERSON] недоплачену та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2014 року по грудень 2016 включно в розмірі 33\~929,41 грн. та індексацію в розмірі 5\~263,20 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовну заяву підтримав, просив розгляну справу за відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надав заперечення проти позову, в яких відзначив, що [PERSON] на власний розсуд тлумачить норму ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і вважає, що вона має гарантоване право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, навіть і тоді коли вона не виконує вимоги освітньої (наукової) програми, має велику кількість пропусків занять, не бажає отримувати теоретичні знання та практичні навички у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією, що підтверджується відомостями про нарахування та виплати стипендій за відповідні семестри та характеристикою на неї, які додаються. Тому вважає, що Держава не повинна виділяти кошти з державного бюджету на даного здобувача вищої освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання академічних та соціальних стипендій у встановленому законодавством порядку. Згідно із ч. 7 ст. даного Закону академічну стипендію отримують студенти, які згідно з рейтингом, складеним у вищому навчальному закладі за результатами семестрового контролю, здобули найкращі результати навчання. До проведення першого семестрового контролю академічна стипендія у мінімальному розмірі призначається всім студентам, зарахованим до вищого навчального закладу на перший курс навчання. Позивачка була зарахована на перший курс навчання за рахунок державного бюджету наказом університету від 11.08.2014 №1534-с і їй була нарахована стипендія за перший семестр згідно ч. 7 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» у розмірі мінімальної академічної стипендії, а не за нормою ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яка передбачає нарахування стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. За період вересень - грудень 2014р. університет недонарахував їй стипендію у розмірі 1 891,41 гривень. За період січень-грудень 2015 року та січень - грудень 2016 року позивачці стипендія не нараховувалась у звязку з тим, що середні бали успішності по підсумкам екзаменаційних сесій у неї були низькі і для призначення стипендії недостатні, відповідно до вимог ч. 7 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», а не згідно Постанові Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882, як зазначає позивач.. Закон України «Про вищу освіту» встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти. Відповідно до ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII внесені зміни до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і викладено в новій редакції, зокрема, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та виплатою за рахунок бюджетних коштів соціальної стипендії в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України. Порядок призначення та виплати стипендій визначений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1050, Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам вищих навчальних закладів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1045. Зазначає, що у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 № 6-929цс16 та від 13.04.2016 № 6-2981цс15, на які посилається позивач, йдеться про неповнолітніх осіб, які навчалися у навчальних закладах і отримували звичайні академічні стипендії, замість стипендії за ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Згідно розрахунку відповідача, сума недоплаченої стипендії з урахуванням інфляції за період з вересня 2014 року по грудень 2016 року з урахуванням норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» становить 3 312,85 грн., у т.ч. стипендія - 1 891,41 грн., інфляційні втрати -1 421,44 грн. Тому просив відмовити у задоволенні позову повністю. В своїй заяві представник відповідача просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - Міністерства освіти і науки України, в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення, в яких виклав правову позицію, аналогічну представнику відповідача, просив відмовити у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» від 23.05.1991р. № 1060-ХІІ, студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VІ (ст. 5 в редакції Закону України від 05.07.2012р. № 5082-V1), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що [PERSON] зарахована до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончарна на бюджетну форму навчання згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки є дитиною шахтаря, стаж підземної роботи якого складає більше 15 років. З вересня 2014року по січень 2015 року [PERSON] отримувала стипендію розмір якої є нижчим, ніж встановлено Законами України «Про державний бюджет на 2014 рік», «Про державний бюджет на 2015 рік». З січня 2015 року не отримувала стипендію взагалі у звязку з тим, що середній бал успішності по підсумкам екзаменаційної сесії не був достатній для призначення академічної стипендії. З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо не нарахування стипендії саме в цьому розмірі є неправомірними. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, [PERSON] України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав [PERSON] на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, то позивачка має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індексація стипендії здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 даного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 визначено, що базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації стипендії вважається місяць, в якому відбувається підвищення стипендії. Відповідно до абз. 1, 2, 4, 5 п. 1.1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно із абз. 1, 5, 6 п. 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Відповідно до абз. 1, 2, 3, 4 п. 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Суд не вважає обґрунтованою позицію відповідача про те, що за січень-грудень 2015 року та січень - грудень 2016 року позивачу не нараховувалась у звязку з тим, що середні бали успішності по підсумкам екзаменаційних сесій у неї були низькі у т.ч. для призначення стипендії відповідно до вимог ч. 7 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» та до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882. Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Положення «Порядку призначення виплати стипендій», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882, де передбачено призначення стипендії учням які за результатами семестрового контролю мають середній бал успішності не нижчий ніж 7 за дванадцяти бальною або не нижчий ніж 4 за п'ятибальною шкалою оцінювання, не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до даної постанови, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років. Положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, щодо категорії осіб, які мають право на отримання стипендії, не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, в ст. 5 вказаного Закону встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Законами про бюджет не призупинялась та зміни в цю статтю не вносились. Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме у постановах від 01.06.2016 № 6-929цс16 та № 6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016 по справі № 6-2981цс15 та в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права. Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальним законом і підлягає застосуванню у даних правовідносинах. [PERSON] не передбачає жодних особливостей залежно від балів успішності студента навчального закладу. Положеннями статті 5 даного Закону гарантовано студентам право на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. Тому, доводи відповідача в частині залежності розміру стипендії від балів успішності не є слушними. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь [PERSON] недоплачену та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2014 року по грудень 2016 включно в розмірі 33\~929,41 грн. та індексацію в розмірі 5\~263,20 грн. Оговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved