Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], посилається на те, що їй на підставі договору дарування житлового будинку належить житловий будинок №32, що розташований в м. Сторожинець, по вул. Пушкіна, Чернівецької області. В цьому будинку на даний час зареєстрований відповідач - колишній її чоловік - [PERSON], який фактично у вищевказаному будинку не проживає більше двох років. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком №32 в м. Сторожинець, по вул. Пушкіна, Чернівецької області. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №32, що знаходиться в м. Сторожинець, по вул. Пушкіна, Чернівецької області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку, посвідченого 03.10.2002 року приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1909. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до копії рішення Сторожинецького районного суду від 08.12.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сімї №2169 від 22.11.2018 року, затвердженого Сторожинецьким міським головою [PERSON] та складеного депутатом [PERSON] - за адресою: м. Сторожинець, вул. Пушкіна, 32, разом з [PERSON] зареєстрований [PERSON], однак за вищевказаною адресою не проживає білше двох років, що підтвердили сусіди: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб…(ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. За ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] більше одного року не проживає в [INFO], який належить на праві власності позивачу, обставин, які б свідчили про домовленість між сторонами щодо права користування житловим будинком не встановлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved