Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що згідно списків власників майнових паїв реформованих КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району Черкаської області затвердженого загальними зборами співвласників майнових паїв, їй належало право на частку у майні КСП на суму 16057 грн.. На підставі вказаного рішення їй було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП [NUMBER] від 18.12.2001 року. 10.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою в комісію спілки співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка», Катеринопільського району, Черкаської області про вихід з господарства з метою самостійного господарювання та виділення в натурі частки майнових паїв. За наслідками розгляду заяви [PERSON] та [PERSON] в рахунок їх частки було передано частину кормоцеху (цех подрібнення зерна) на суму 16728 грн., що підтверджується актом комісії та квитанцією спілки співвласників від 10.11.2005 року. Позивач стверджує, що з часу отримання майна і до цього часу продовжує відкрито користуватися виділеним їй майном, що, як на її думку, дає їй підстави для визнання права власності на отримане нерухоме майно за набувальною давністю. В травні 2017 року з метою проведення державної реєстрації майнових прав на отримане нерухоме майно, позивач виготовила технічний паспорт на вказану будівлю. В лютому 2019 року позивач звернулася до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації належних їй прав на отримане нерухоме майно. 29.03.2019 року державним реєстратором було відмовлено у здійсненні державної реєстрації прав на нежитлову вказану вище будівлю через відсутність у позивача свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП з відміткою про виділення майна в натурі. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Крім того, позивач пояснила, що нею отримувалося свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП і після виділення майна натурі сільською радою було здійснено відповідну відмітку про це. Однак, встановити місце перебування вказаного свідоцтва виявилося неможливим, оскільки позивач не пам`ятає до якого органу його було здано і вжитті останнім заходи щодо розшуку свідоцтва не дали позитивних наслідків. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмовою заявою від 08.05.2019 року № 02-24/279 повідомив суд про визнання позовних вимог, просить розглянути справу без участі представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмовою заявою від 22.04.2019 року повідомив суд про підтримання позовних вимог, просить розглянути справу без його участі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З довідки Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області № 341 від 23.10.2017 року вбачається, що [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER] від 18.12.2001 року згідно якого останній належить частка у майні КСП на суму 16057 грн.. Також вбачається, що [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER] від 18.12.2001 року згідно якого останньому належить частка у майні КСП на суму 671 грн.. (а.с.7). З акту прийому - передачі основних засобів, складеного комісією спілки співвласників КСП «Єлизаветка» 10.11.2005 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] як співвласникам, в рахунок належної їм частки у майні КСП «Єлизаветка» 10.11.2005 року передана частина кормоцеху (цех подрібнення зерна) на суму 16728 грн..(а.с.8). З квитанції ф. № 87 від 10.11.2005 року вбачається, що операції з передачі кормоцеху [PERSON] та [PERSON] (цех подрібнення зерна) на суму 16728 грн. було відображено у бухгалтерському обліку спілки співвласників КСП «Єлизаветка». (а.с.9) З рішення виконавчого комітету Мокрокалигірської сільської ради № 126 від 22.12.2018 року вбачається, що нежитловій споруді кормоцеху присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . (а.с.10). З довідки розрахунку № 1 від 12.05.2017 року вбачається, що частина майнового комплексу, яка знаходиться у користуванні [PERSON] у виді частки в будівлі кормоцеху щодо основної частини становить як 31/100 частин від єдиного майнового комплексу кормоцеху. (а.с.16) З довідки КП ЧОО БТІ № 186-о від 08.02.2019 року вбачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна розташоване за адресою [ADDRESS] не зареєстроване.(а.с.19). З рішення державного реєстратора № 45516632 від 14.02.2019 року вбачається, що останнім зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлову споруду по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного майнового сільськогосподарського підприємства.(а.с.20). З рішення державного реєстратора № 46205713 від 29.03.2019 року вбачається, що останнім відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлову споруду по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного майнового сільськогосподарського підприємства(а.с.21). З відповіді Міністерства юстиції від 16.02.2019 року вбачається, що державну реєстрацію правонаступника КСП «Єлизаветка» - ТОВ «Єлизаветка» припинено у зв`язку з ліквідацією 29.09.2005 року номер запису № 10081280000000097. З технічної документації на нежитлові будівлі (кормоцех), вбачається, що в виділена [PERSON] частка нежитлової будівлі (кормоцеху) розташована за адресою [ADDRESS] складається з приміщень «А-1» та «А1-1», загальною площею 244,4 м.кв.. (а.с.11-16). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому як колишньому голові спілки співвласників КСП «Єлизаветка» достовірно відомо про те, що в 2005 році [PERSON] звернулася з заявою про вихід з господарства для самостійного господарювання з виділенням в натурі частки майнових паїв. Також повідомив, що збори розглянули дану заяву та задовольнили. На виконання рішення зборів співвласників восени 2005 року [PERSON] виділили і по акту передали в натурі частину кормоцеху з видачею накладної та відміткою про погашення у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП. Зазначив, що з часу виділення і по даний час [PERSON] користуються вказаною будівлею. Щодо місця перебування належного [PERSON] свідоцтва про право власності на майновий пай повідомив, що погашені свідоцтва, як правило передавалися на зберігання до сільської ради, але були і інші випадки, тому свідок не може пригадати, куди було передано належне позивачу свідоцтво. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, які в цілому є аналогічними поясненням свідка [PERSON] .. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Крім того, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За таких обставин суд визнає, що твердження позивача про наявність у нього підстав для визнання права власності на частину нежитлового приміщення кормоцеху за набувальною давністю є необґрунтованими, оскільки зазначене позивачем майно не є чужим. При цьому суд зазначає, що вказане нерухоме майно було виділено позивачу в рахунок його частки у майні реформованого КСП, а отже, є таким, що набуто останнім на законних підставах. Неможливість оформлення позивачем прав на законно набуте майно пов`язано із втратою ним документа, який засвідчує його право власності, а отже, підлягає захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено невизнання державним реєстратором права власності позивача на 31/100 частину нежитлової будівлі кормоцеху, у зв`язку із втратою останнім документа, який засвідчує його право, а також законність набуття вказаного права, суд визнає, що порушене право позивача підлягає захисту з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України. Приймаючи рішення про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем [PERSON] , суд враховує, що нерухоме майно виділено позивачу спільно з третьою особою [PERSON] і при цьому останній не заперечує проти визнання за позивачем права на 31/100 частину нежитлової будівлі кормоцеху. Крім того, суд враховує, що третій особі [PERSON] належить частка, яку згідно п.1 ч.1 ст. 365 ЦК України може бути визнано незначною і такою, що не може бути виділена в натурі, що може бути підставою для припинення у останнього права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником, право якого не визнається іншою особою у зв`язку із втратою документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного,

Outcome: approved