Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у чиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: 04 травня 2018 року близько 09 год. 45 хв. в м. Олександрії Кіровоградської області [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-21101», номерний знак [NUMBER] , рухаючись вул. Студентською в напрямку від пл. Покровської в бік вул. Григорія Сокальського, при виконанні маневру повороту ліворуч на вул. Осипенка, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з мопедом «Viper Active ZS50», номерний знак [NUMBER] , під керуванням сина позивача - [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій мопеда [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті. Відповідно до Полісу №АМ/0070625 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 травня 2017 року відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила стягнути із [PERSON] 155 324,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та з ПрАТ «СК «Провідна» 58 950,88 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (а. с.1 - 7, 82 - 84, 219 - 221). Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Тимченком Б.О. подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що відповідно до Полісу №АМ/0070625 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 травня 2017 року відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», згідно з яким страхова сума не перевищує заявлений позивачем до стягнення розмір моральної шкоди, а відтак підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна» (а. с. 45 - 49, 118 - 120). Відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» подано відзив, в якому відповідач зазначив, що виплатив страхове відшкодування позивачу в розмірі 44 766,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 12 879,97 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання, а тому вважає, що позов підлягає частковому задоволенню (а. с. 128 - 131, 209). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засідання представник позивача - адвокат Ковальов А.І. теж підтримав позовні вимоги та пояснив, що 04 травня 2018 року відбулося ДТП за участю [PERSON] та сина позивача - [PERSON] , в результаті чого [PERSON] загинув. Внаслідок ДТП позивачу завдана як матеріальна шкода у сумі 71 830,85 грн. так і моральна шкода в розмірі 200 000,00 грн. Вина [PERSON] та наслідки ДТП встановлені вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, який набрав законної сили. Матеріальна шкода складається з витрат пов`язаних з похованням, частково відшкодована страховою компанією. Щодо моральної шкоди, то вона полягає у втраті найближчої людини для позивача - сина, якому на момент ДТП ледве виповнилось 18 років. Стан матері, яка втратила старшого сина зрозумілий, а тому розмір моральної шкоди на його думку навіть не підлягає мотивуванню. Щодо розподілу відповідальності між відповідачами зазначає, що страхова компанія повинна сплатити позивачу 58 950,78 грн. матеріальної шкоди, яка складається з витрат на придбання взуття у розмірі 795,00 грн., витрати на організацію комунальних обідів які складаються з трьох оплат у розмірі 14 250,00 грн., 8 400,00 грн., 4 500,88 грн. та витрати на встановлення пам`ятника в розмірі 31 800,00 грн. Оскільки, страхова компанія частково сплатила позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди 44 676,00 грн., то решту суми, за вирахуванням цієї суми, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] , яка становить 155 324,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Тимченко Б.О. заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позов. Щодо вимог до страхової компанії, то залишає їх на розсуд суду. Також зазначив, що страхова компанія виплатила позивачу розмір моральної шкоди, який є достатнім. Відповідач ПрАТ «СК «Провідна», належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Вироком Олександрійського міськрайонного суду від 28 лютого 2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні 04 травня 2018 року правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого - [PERSON] , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили 13 червня 2019 року (а. с. 17 - 23). Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Позивач є матір`ю загиблого внаслідок ДТП [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 11). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36 зазначеного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то страховик відшкодовує потерпілому матеріальну шкоду в межах визначеного договором страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач [PERSON] на той час була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом №АМ/0070625 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 травня 2017 року. Відповідно до зазначеного полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ВАЗ-2110», номерний знак [NUMBER] , строк дії договору з 22 травня 2017 року по 21 травня 2018 року. Полісом встановлено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в 200 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн. (а. с. 50). Отже, подія, яка відбулася 04 травня 2018 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком. Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] загинув. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, з заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача сплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 56 760,97 грн., що підтверджується квитанціями про здійснення грошових переказів від 16 липня 2019 року та 05 жовтня 2019 року (а. с. 85). До зазначеної суми увійшло страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що складає 44 676,00 грн. (12 х 3 723,00 грн.) та витрати на поховання в розмірі 12 084, грн., які включають витрати на організацію і проведення похорон в розмірі 10 799,97 грн. (а. с. 24, 25, 249, 250) та одягу, в якому поховали загиблого [PERSON] (сорочка, костюм, галстук) в розмірі 1 285,00 грн. (а. с. 25, 249). В той же час, всупереч вимог п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком не відшкодовані витрати позивача на взуття, в якому поховали загиблого [PERSON] , в розмірі 795,00 грн. (а. с. 25, 249) та витрати на придбання надгробного пам`ятника в розмірі 31 850,00 грн. (а. с. 29, 245). Отже, з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача підлягають стягненню зазначені витрати на поховання та придбання надгробного пам`ятника в загальному розмірі 32 645,00 грн. При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» витрат позивача на поминальний обід у розмірі 14 250,00 грн., на поминальний обід (40 днів з дня смерті) в розмірі 8 400,00 грн., на придбання продуктів харчування для поминальних обідів в розмірі 4 500,88 грн., оскільки зазначені витрати не є витратами на поховання в розумінні Закону України «Про поховання та похоронну справу». Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 155 324,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода відповідачем [PERSON] , оскільки злочинні дії останнього призвели до смерті сина позивача, яка полягає у душевному болю та нервовому потрясінні, якого позивач зазнала, довідавшись про дорожньо-транспортну пригоду та смерть сина, що призвело до втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та вимагає від неї докладання додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер кримінального правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань позивача. Одночасно суд враховує матеріальний стан відповідача [PERSON] , який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі. Оцінюючи характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини відповідача [PERSON] , глибину фізичних і моральних страждань, спричинених позивачу внаслідок смерті сина, та

Outcome: partial