Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що припису [PERSON] є її сином від першого шлюбу. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, вчиняє сварки та бійки, постійно погрожує їй та її чоловіку. З приводу сімейного насильства вона неодноразово зверталася до відділення поліції. Враховуючи той факт, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства просила суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] . Заявник [PERSON] та її представник адвокат Савко Д.Ю. у судовому засіданні заяву підтримали та просили суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] . Строком на 6 (шість) місяців заборонити [PERSON] : входити та перебувати у місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] ; наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання, місця роботи [PERSON] ; вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; користуватись майном за адресою [ADDRESS] . Рішення суду направити на виконання до відділу поліції та виконавчого комітету. [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи стислі строки розгляду справу про видачу обмежувального припису та той факт, що неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд розглядає справу за наявними доказами. Суд, вислухавши думку заявника та його представника, допитавши свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу. [PERSON] зареєстрований і проживає разом [PERSON] та її чоловіком [PERSON] та спільним сином подружжя за адресою: [ADDRESS] належить на праві права власності [PERSON] . Як пояснила заявник [PERSON] у судовому засіданні, вже протягом багатьох років [PERSON] веде паразитичний спосіб життя, не працює, вчиняє сварки та бійки. Також [PERSON] постійно виражається нецензурними словами, погрожує фізичною розправою в її сторону та сторону її чоловіка [PERSON] . З приводу\~неправомірних дій\~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~та її\~чоловік [PERSON] \~ неодноразово зверталися в поліцію з приводу сімейного насильства. Крім цього, у зв`язку з протиправною на аморальною поведінкою [PERSON] поліцейськими відділення поліції №8 Дніпропетровського районного управління поліції було винесено два термінових заборонних приписів стосовно кривдника. Перший припис було винесено 08.03.2021 року, який діяв з 16:00 год. 08.03.2021 до 16:00 год. 18.03.2021, та було визначено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, оскільки [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Другий припис було винесено 22.03.2021 року, який діяв з 18:15 год. 22.03.2021 до 18:15 год. 28.03.2021, та було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив обставини насильства зі сторони [PERSON] . Крім того, суд бере до уваги, що наразі [PERSON] вже притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Судовий розгляд у справі 175/904/21 має відбутися у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області 07.04.2021 о 09:00. Заявник [PERSON] акцентувала увагу суду, що після закінчення дії термінових заборонних приписів [PERSON] повертається до своєї стандартної поведінки, поводиться ще більш агресивно, знову вживає алкогольні напої, вчиняє сварки, ображає та погрожує, чим вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що призводить до суттєвого погіршення стану її психологічного здоров`я. Всі заходи адміністративного впливу, а також профілактичні заходи з боку працівників поліції відносно [PERSON] впливають на припинення конфліктів з його боку на невеликий проміжок часу, а на покращення поведінки не впливають взагалі. Відтак вказані обставини змушують її в даний час звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Враховуючи викладене вище, [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього насильства. Дії [PERSON] підпадають під норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно п.3 ч.1 статті 1 якого під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Вказаною статтею також визначено, що кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до статті 5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: запобігання домашньому насильству; ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки. Відповідно до статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають зокрема постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінюючі наявні ризики, на думку суду заява підлягає частковому задоволенню, оскільки визначена заявником [PERSON] відстань до місця проживання (перебування), роботи, на яку [PERSON] заборонено наближатися до [PERSON] - 300 метрів, не у повній мірі відповідає ситуації, та вважає за необхідне визначити таку відстань як 100 метрів. В іншій частині заява підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки суду доведено факт вчинення насильства стосовно [PERSON] зі сторони [PERSON] . Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. На думку суду, враховуючи два попередніх приписи працівників поліції, строк дії даного припису необхідно встановити максимальний 6 місяців. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)\~вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч.3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial