Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, стверджуючи, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі у [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] [INFO], який тривалий час з 2009 року за вказаною адресою не проживає. Позивач стверджує, що [PERSON] був прописаний з її дозволу та її відома, але неодноразові вимоги .власниці квартири [PERSON] знятися з реєстраційного обліку відповідачем були проігноровані. З огляду на наведене позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою його місця мешкання - реєстрації. Згідно відповіді Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області, [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача по справі, враховуючи відсутність відповідних заперечень, ухвалив слухати справу за відсутності сторін, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно рішення Котовського міськрайонного суду від 13.06.2008 року справа № 2-1387 2008 р., являється власницею квартири [ADDRESS] Одеської області, та також підтверджується копією технічного паспорту від 02.09.2008 року. Відповідач [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за місцем реєстрації за ствердженням позивача не проживає з дати реєстрації - 2009 року. Перепон в користуванні жилим приміщенням за ствердженням позивача, відповідачу [PERSON]. ніхто не чинив, кореспонденція на його ім'я не надходила, особисті речі відповідача в будинку відсутні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більш встановлених строків проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України вважається, що член сім'ї власника житлового приміщення втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. З урахуванням того, що відповідач не був членом сім'ї власника житлового будинку, суд вважає можливим до виниклих правовідносин, застосувати вимоги ст. 405 ЦК України, на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК України (аналогія закону). Згідно відповіді начальника Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області, позивачу [PERSON]. було рекомендовано звернутися до суду із питання про зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. Вищенаведене надає суду можливість зробити висновок про те, що відповідач самостійно позбавився права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], добровільно здійснив дії, направлені на припинення права користування вказаною житловою площею. Правових підстав, які б надавали суду можливість вважати, що за відповідачем, як членом сім'ї наймача, зберігається право на користування жилим приміщенням та поважності причин його відсутності понад встановлені законом строки, судом при розгляді справи не встановлено. З огляду на вищенаведене та з урахуванням вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у житловому квартирі [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. На підставі вищевикладеного та ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved