Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради з вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 20 лютого 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домогосподарства, розташованого за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Рубіжна, буд. 17. Зазначала, що після смерті батька у неї погіршилося здоровя, оскільки вона є інвалідом ІІ групи та перебуває на стаціонарному обліку у лікаря психіатра. Також вказувала, що під час бойових дій на території Станично-Луганського району Луганської області в 2014 році вона була вимушена виїхати до родичів в Росію та повернулась лише наприкінці 2016 року, з цих підстав строк подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений. Від прийняття спадщини вона не відмовлялася. Вказувала, що 27 жовтня 2017 року вона звернувся до Станично-Луганської державної\~ нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті батька, де їй було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із пропуском шестимісячного строку подачі відповідної заяви. У звязку із наведеним, просила суд визначити їй додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилася, просила суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії I-ЯК №1564149 виданого 17 липня 1968 року Ст-Луганським рай бюро ЗАГС Луганської обл. вбачається, що [PERSON] записаний батьком [PERSON], яка 29 серпня 1992 року зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №339387 виданим 29 серпня 1992 року Станично-Луганським райЗАГС Луганської області. Так, судом встановлено, що [PERSON] був батьком позивача по справі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та укладення шлюб. Згідно технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 16 листопада 1988 року власниками будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Рубіжна, буд. 17 є [PERSON] та [PERSON] З Свідоцтва про смерть серії\~ І-ЕД № 402479 виданого 24 лютого 2014 року\~ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] помер 20 лютого 2014 року. Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 27 жовтня 2017 року 908/01-10 вбачається, що позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], який помер 20 лютого 2014 року, але їй було розяснено, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений строк, ні факту реєстрації за однією адресою з померлим немає, а тому вона не прийняла спадщину, та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з паспорта громадянина України ЕМ 277372 виданого 10 серпня 1999 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області на імя позивача [PERSON], її місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO]. Довідкою до акту огляду МСЕК 2-20 СМ №048943 від 12 листопада 2007 року підтверджується, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, та згідно довідок виданих закладами охорони здоровя вона перебуває на обліку у лікаря психіатра. З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 06 березня 2018 року 242/01-10 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 20 лютого 2014 року, спадкові справи не заводилися, відомості про заповіти/спадкові договори відсутні, що підтверджується наданими нотаріусом інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 02 березня 2018 року за №51121455 та №51121438. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки остання вчасно не звернувся до нотаріальної контори, у звязку із незадовільним станом здоровя, знаходженням її на стаціонарному обліку у лікаря психіатра, а також з підстав суспільно небезпечної ситуації, що склалася на території Луганської області під час проведення антитерористичної операції, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved