Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Управління ДМС України у Сумській області про виселення з житлового будинку та зобов*язання до зняття з реєстраційного обліку в ньому з тих підстав , що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 березня 2000 року вона є власником домоволодіння, розташованого в [ADDRESS]. В її житловому будинку вона проживає разом з відповідачем [PERSON] За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розлучення вона запропонувала колишньому чоловіку знайти собі інше житло, однак він категорично відмовився це зробити. Останнім часом спільне з ним життя стало неможливе, оскільки відповідач почав спричиняти постійні сварки та бійки, погрожувати їй фізичною розправою та знищенням її майна. Вона неодноразово просила відповідача виселитись з належного їй житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку в ньому, але це тільки викликало його агресивну поведінку. Відповідач відмовляється нести витрати за комунальні послуги, якими користується, і вона несе всі витрати по утриманню будинку. В зв*язку з скрутним становищем та реєстрацією в будинку відповідача вона не має можливості оформити субсидію, продати його та переїхати в місто. В зв*язку з цим на підставі вимог ст.. 319 ЦК України та ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» просила: виселити [PERSON] з належного їй житлового будинку, зобов*язати його знятись з реєстраційного обліку в ньому, а у разі його відмови це зробити - зобов*язати Управління ДМС України у Сумській області зняти його з реєстраційного обліку в ньому. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання за ним права спільної сумісної власності на домоволодіння та земельну ділянку при ньому площею 0, 38 га, які розташовані в [ADDRESS], з тих підстав, що з 12 липня 1986 року він перебував з нею в зареєстрованому шлюбі. Після одруження вони проживали в [ADDRESS], а потім в [ADDRESS]. Дружина переконала його переїхати до раніше належавшого її бабі домоволодіння в [ADDRESS]. З літа 1989 року по теперішній час вони проживають в даному домоволодінні. За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року шлюб між ними було розірвано і з тих пір стало неможливо проживати з нею в одному будинку, вона вест час вказує йому на двері і підкреслює, що він не має ніякого права проживати в її будинку. Він не має іншого житла, разом з дружиною вони проживали однією сім*єю 27 років, він планував разом з нею все життя проживати разом і за час його проживання в даному домоволодінні він виконав роботи по будівництву, ремонту та догляду за ним в житловому будинку та господарських будівлях. Таким чином вважав, що з урахуванням його трудових та грошових затрат зареєстроване за його бувшою дружиною домоволодіння істотно збільшилось у своїй вартості, тому повинно бути визнане суб*єктом права спільної сумісної власності подружжя. В зустрічній позовній заяві від 16 жовтня 2014 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на 9/100 частини домоволодіння та на 9/100 частини земельної ділянки при ньому площею 0, 38 га з урахуванням розміру частини поліпшення виконаних робіт та будівельних матеріалів по ньому під час їх спільного проживання, яка згідно висновків проведених Судових будівельно-технічних експертиз становить 18/100 частини домоволодіння. В остаточній позовній заяві від 26 листопада 2014 року [PERSON] уточнив та збільшив свої вимоги по зустрічному позову і просив визнати за ним право власності на 9/100 частини домоволодіння та 9/100 частини земельних ділянок при ньому загальною площею 0, 44 га: 0, 31 га та 0,06 га ріллі і 0, 07 га під забудовою. Крім раніше вказаних підставі в ньому він зазначив, що до набуття позивачкою права власності на домоволодіння - 16 березня 2000 року вони проживали в ньому як одна сім*я та вели спільне господарство з 16 серпня 1989 року і частину робіт в ньому виконали до набуття нею права власності на нього. З урахуванням висновків перших двох судових будівельно-технічних експертиз частина поліпшення виконаних ними робіт з урахуванням вартості будівельних матеріалів у домоволодінні становить 18/100 його частини, тому згідно вимог ст.. 70 СК України його доля по ньому складає 9/100 його частини. Згідно правовстановлюючих документів загальна площа 3-х земельних ділянок при домоволодінні становить 0, 44 га. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] не визнала повністю, оскільки вважала, що при спільному житті відповідач не виконував робіт по будівництву домоволодіння та його капітальному ремонту, не ніс на ці роботи грошових витрат, а виконував лише дрібні поточні роботи, що не є підставою для набуття ним права власності на частину домоволодіння та земельних ділянок. Вони проживали з ним однією сім*єю по жовтень 2010 року і заміна огорожі палісаднику була виконана за її особисті кошти. Раніше основну участь в будівництві та капітальному ремонті домоволодіння приймав її батько [PERSON], хоч і проживав він тоді в іншій сім*ї. Представник позивачки [PERSON] позов [PERSON] підтримав у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] не визнав повністю, оскільки відповідач та його представник не надали суду відповідних доказів про його участь фізичним трудом чи коштами в істотному збільшенні вартості домоволодіння. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав повністю, а свій позов підтримав повністю, оскільки однією сім*єю з позивачкою вони проживали 27 років і проживали по 15 листопада 2013 року - дати винесення судом рішення про розірвання шлюбу. Всі вказані ним у зустрічній позовній заяві роботи були виконані при спільному житті однією сім*єю і за спільні кошти для потреб сім*ї, тому з його участю вартість домоволодіння істотно збільшилась. Вважав, що він набув права власності на 9/100 частини домоволодіння та земельних ділянок, ніколи не бив позивачки, старався з нею не конфліктувати, він не має іншого житла та коштів на його придбання, тому повністю не визнав позов його колишньої дружини. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнала повністю, оскільки відповідач набув право користування на домоволодіння та право власності на 9/100 його частини та на 9/100 частини земельних ділянок і не має іншого житла та коштів на його придбання. Зустрічний позов [PERSON] підтримала повністю. Представник відповідача - Управління ДМС України у сумській області повторно в судове засідання не з*явився, хоч належним чином був повідомлений про час розгляду справи в суді. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1986 року, який за заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року був розірваний, що підтверджується його копією ( ас..7). Раніше власником домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], була [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією технічного паспорту на нього ( т.1,а.с.38 - 43). Після її смерті в даному домоволодінні з 1989 року стала проживати сім*я сторін, які за поясненнями відповідача фактично проживали однією сім*єю в ньому по 15 листопада 2013 року - дати винесення судом рішення про розірвання шлюбу. Після смерті [PERSON] [PERSON] 16 березня 2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та на земельну ділянку при ньому загальною площею 0, 38 га, які розташовані в [ADDRESS], що підтверджується їх копіями ( т.1, а.с.6,235). 04 січня 2002 року [PERSON] отримала державний акт про право приватної власності на землю - на 3-и земельні ділянки загальною площею 0, 44 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0, 07 га та для ведення особистого підсобного господарства площами 0, 31 га та 0, 06 га ( и.1, ар.с.236). Під час шлюбу та проживання однією сім*єю, за спільні кошти сторони: провели капітальні ремонти ванної кімнати, в тому числі придбали та змонтували в ній електронагрівальний бойлер та замінили рукомийник; переобладнали кухню під жилу кімнату; замінили дерев*яні вікна на пластикові в кількості 9 штук; замінили зовнішні та міжкімнатні двері у кількості 7 штук; уклали на подвір*ї та на при дворовій території асфальтове покриття; знесли дерев*яний сарай і збудували на його місці погріб та цегляний сарай на 2-а приміщення; збудували дерев*яний гараж для трактора та дерев*яний навіс; добудували гараж для автомобіля, облицювали внутрішні стіни та стелю веранди пластиком; демонтували опалювальні котли, установили АТВ та водяний насос; частково замінили металеві водопроводні труби на пластикові та замінили теплообмінник в літній кухні; провели ремонт підлоги та облицювали пластиком стелю в двох приміщеннях літньої кухні; замінили перед будинком огорожу палісаднику з дерев*яної на декоративно-цементну;замінили огорожу з воротами і хвірткою з дерев*яних на металеві; уклали у 2-х сараях цегляно-цементну підлогу та замінили 5-ть дерев*яних вікон в літній кухні «Б», всього виконали в домоволодінні поліпшень по виконаним роботам та будівельним матеріалам згідно висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року на загальну суму 44 525 гривень при загальній вартості домоволодіння з урахуванням проведених в ньому поліпшень в сумі 300 870 гривень. Позивачка [PERSON] та її представник не надали суду відповідних доказів про те, що вказані вище роботи по виконанню поліпшень проводились за її особисті кошти, що її батько [PERSON] по виконанню цих поліпшень надавав матеріальну допомогу іменно особисто їй, а не її сім*ї, оскільки сторони в той час проживали однією сім*єю, що вони проживали однією сім*єю по жовтень 201 року, тому невизнання ними в повному обсязі зустрічного позову [PERSON] є безпідставним. При визначенні вартості виконаних сторонами у домоволодінні поліпшень та домоволодіння суд приймає до уваги висновок комісійної додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року, виконаної Сумським відділенням ХНДІ судових експертиз ім.засл. проф..М.С.Бокаріуса, оскільки дана експертиза була проведена по кожному виду поліпшень і по кожній будівлі та споруді і є об*активною, вартість по ній домоволодіння в тій місцевості є реальною. Висновки комісійної судової будівельно - технічної експертизи від 29 вересня 2014 року, які проведені ТОВ «Суми - експерт МС» носять узагальнений характер і частково суперечать один одному, тому суд не приймає їх до уваги. Згідно вимог ст.. 25 КпШС України - якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ( ч.1 ст.28 КпШС України). Згідно вимог ч.1 ст.28 КпШМ України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, - якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна , що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином внаслідок спільних трудових та грошових затрат сторін на суму 44 525 гривень істотно збільшилось у своїй вартості домоволодіння, тому воно є суб*єктом права спільної сумісної власності подружжя. В зв*язку з цим доля [PERSON] по проведеним у домоволодінні поліпшеннях становить 22 262 гривні 50 копійок - 7/100 частини всього домоволодіння. Таким чином за [PERSON] необхідно визнати право власності: на 7/100 частини домоволодіння загальною вартістю 300 870 гривень на суму 22 262 гривні 50 копійок та на 7/100 частини земельних ділянок при ньому загальною площею 0, 44 га загальною вартістю 54 900 гривень 06 копійок на суму 3 843 гривні 42 копійки, а всього на загальну суму 26 105 гривень 92 копійки, які розташовані в [ADDRESS] Сумського району, відмовивши йому в останній частині позову за його необгрунтованістю. Згідно вимог ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів лише на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином відповідач [PERSON] в якості члена сім*ї позивачки постійно проживає в даному домоволодінні з 1989 року по теперішній час, набув право власності на його частину, тому відсутні правові підстави для задоволення позову [PERSON] в зв*язку з чим їй необхідно відмовити в задоволенні позову про виселення [PERSON] з житлового будинку та зобов*язання до зняття з реєстраційного обліку в ньому за його необгрунтованістю. Самі по собі ті обставини, що в теперішній час право власності на домоволодіння зареєстроване за позивачкою, що між сторонами склалися неприязне ні стосунки і існує спір по сплаті за комунальні послуги по ньому, не можуть бути підставами для задоволення її позову. З урахуванням ступеня задоволення позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову ( 81,5%) з позивачки на користь відповідача необхідно стягнути: 216 гривню 06 копійок повернення судового збору та 6 927 гривень 50 копійок судових витрат по поверненню експертиз, а всього 7 188 гривень 56 копійок. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 568 гривень 87 копійок судових витрат по проведенню експертизи з урахуванням ступеня відмови йому в задоволенні позову ( 18,5%). Шляхом заміну даних сум необхідно остаточно стягнути з позивачки на користь відповідачки 6 619 гривень 69 копійок.

Outcome: approved