Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів у розмірі 92360 грн. 50 коп., мотивуючи тим, що вона перебувала з [PERSON] В зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 22.05.2006 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 19.02.2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 23 січня 2007 року до досягнення ним повноліття. У зв'язку з тим, що відповідач на час звернення до суду не працював, вона просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 150 грн. щомісяця, що становило 31,9 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як свідчить зміст мотивувальної частини рішення, відповідач позов визнав. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, однак відповідач зобов'язання сплачувати аліменти за рішенням суду не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2014 року виникла заборгованість по аліментах у розмірі 9601,74 грн. за період з листопада 2008 року по лютий 2014 року, тобто за 64 місяці. Вважає, що з відповідача, з вини якого виникла заборгованість зі сплати аліментів, підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 92360 грн. 50 коп. Тому звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, пояснив обставини викладені в ньому. Крім того пояснив, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, зборгованість виникла з його вини відповідача, оскільки він не повідомляв виконавчу службу про своє працевлаштування. Добровільно коштів на диину не давав, хоча іноді забирав сина до себе. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала частково і пояснила, що згідно довідки відділу ДВС Роменського МРУЮ заборгованість по аліментах [PERSON] становить 9601,74 грн. Вказану суму заборгованості [PERSON] визнає і наміру ухилятися від сплати заборгованості по аліментах він не має. В частині стягнення неустойки (пені) позов не визнала і пояснила, що на підставі ч.1 ст. 196 СК України підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме: 150 грн. простроченого платежу за місяць помноженого на 1 % та помноженого на кількість днів за місяць (наприклад 150 грн. х 1 % = 1,50 неустойки (пені) за один день), тобто у даному випадку 1,50 грн. неустойки (пені) за 1 день х 30 днів = 45 грн. неустойки (пені) за один місяць, тобто загальна сума становить 2879 грн. 50 коп., яку відповідач згоден сплатити. Тому вважає, що розрахунок заборгованості неустойки (пені) виконано позивачем з грубим порушенням чинного законодавства і в разі стягнення нарахованої позивачем суми поставить відповідача у тяжке матеріальне становище, так як він вдруге одружений, має доньку від другого шлюбу. Крім того, відповідач не має можливості офіційно працевлаштуватися, так як фактично є інвалідом по зору. Представник третьої особи відділу ДВС Роменського МРУЮ Кошелева Н. В. суду пояснила, що у відділі ДВС Роменського МРУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Боржник [PERSON] аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9601 грн. 74 коп. Державний виконавець неодноразово викликав боржника, але він не з'являвся на виклики. Виїжджали за місцем проживання [PERSON], але його там не було. Про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів свідчить також те, що він не повідомляв ВДВС про працевлаштування, виконавець сам дізнавався, направляв виконавчий лист за місцем роботи, але коли лист доходив, [PERSON] вже встиг звільнитись, не повідомляючи про зміну місця роботи, внаслідок чого аліменти не стягувались. Але чи сплачував він аліменти у той період, коли виконавчий лист не перебував на виконанні в Роменському ВДВС пояснити не може, відомостей у виконавчому провадженні про це немає. Вважає, що сума пені позивачкою розрахована вірно. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини з приводу аліментних зобов'язань. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 квітня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2006 року між сторонами розірвано, про що відділом РАЦС по Роменському району Роменського МРУЮ видане свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.13-14). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 19 лютого 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 24.01.2007 року до досягнення ним повноліття, про що 02.03.2007 року виданий виконавчий лист (а.с. 15,16-17). Як вбачається з довідки відділу ДВС Роменського МРУЮ від 28.02.2014 року та Постанов про відкриття та закнчення виконавчого провадження, виконавчий лист № 2-184/2007 від 02.03.2007 року перебував на виконанні у відділі ДВС Роменського МРУЮ у період: з 26.03.2007 року по 16.04.2009 року, з 16.09.2009 року по 17.09.2009 року, з 12.11.2009 року по 31.05.2011 року (аліменти не сплачено), і в даний час перебуває на виконанні з 12.12.2013 року. Загальна заборгованість по аліментах станом на 28.02.2014 року становить 9601 грн. 74 коп. (а.с.18, 19-21, 26, 27), що визнали у судовому засіданні представники сторін. Таким чином суд вважає, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, що не спростовується ним самим та наданими доказами. Про те, що [PERSON] ухилявся від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів свідчить його систематична неявка на виклики державного виконавця (а.с. 22-24), місце роботи відповідача встановлювалось з пояснень стягувача (а.с. 25). Доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів таких як перебування на стаціонарному лікуванні, перебування на обліку в Центрі зайнятості наслення, тощо, [PERSON] не надав, отже вину відповідача щодо невиплати аліментів суд вважає доведеною. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Розрахунок неустойки (пені), наведений позивачкою в позовній заяві, суд вважає можливим покласти в основу рішення, оскільки сума заборгованості, визнана відповідачем, складає 9601 грн.74 коп., а загальний період заборгованості становить 64 місяці, тобто по 150 грн. щомісячно, що відповідає розміру стягнутих з відповідача аліментів за рішенням суду. Доказів, що в цей період сплачувались аліменти відповідач, в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав. Таким чином суд вважає, що сума неустойки (пені) складає 92360 грн. 50 коп. Ст.20 СК України, прямо вказує, що до вимог, які випливають із сімейних відносин позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.З ст.138, ч.З ст.139 цього Кодексу. Оскільки право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене ст.196 СК України, яка не зазначена у названому переліку, тому до вимог позивача вказана у ст.258 ЦК України позовна давність застосуванню не підлягає. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір простроченої заборгованості по аліментах, матеріальний і сімейний стан відповідача, а саме те, що дитина періодично проживає з батьком, чого не заперечував і представник позивачки та підтверджено довідкою Коржівської сільради (а.с. 67), має на утриманні малолітню дитину (а.с. 65, 66, 68 , ) а також виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір належної до стягнення неустойки і стягнути з відповідача на користь позивачки за період з листопада 2008 року по лютий 2014 року включно неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в розмірі 10000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню частина сплаченого нею при зверненні до суду судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 100 грн.

Outcome: partial