Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], вказавши в ньому, що 26.12.2014 року сторони уклали шлюб та від даного шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Зазначає, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вказує що за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Також, зазначає, що їхній син повинен проживати разом зі позивачкою в будинку №38 в м.Чернівцях, по вул. Курчатовій. Разом з тим враховуючи ту обставину, що відповідач останні період не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини, у неї є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів, а тому просить, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина. На основі зазначеного просить, суд, розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та відмовилась від однієї позовної вимоги, а саме визначити місце проживання дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 104206 від 26.12.2014 року вбачається, що сторони уклали шлюб 26.12.2014 року зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2178. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 225394 від 16.06.2015 року. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння, поваги та довіри. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має постійний дохід у виді заробітної плати, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, відсутності у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також, те що відповідач є працездатний, має постійний дохід у виді заробітної плати, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved