Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до договору дарування квартири від 26.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. за реєстровим № 1085, є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Однак, в належній їй квартирі числиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , [INFO] , який за місцем реєстрації він не проживає. Більш того, з моменту набуття права власності на квартиру, позивач, [PERSON] жодного разу не бачила, ніколи з ним не спілкувалась. Про місце знаходження відповідача відомостей вона не має. Особистих речей відповідача в квартирі не має, оплату за комунальні послуги він не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. Перешкод у проживанні відповідачу позивач не чинила. У зв`язку з реєстрацією відповідача в належній позивачу квартирі, вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Для [PERSON] це складає додаткові матеріальні витрати і взагалі вона на даний час позбавлена можливістю вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що порушує її права закріплені у ст. 41 Конституції України. Таким чином, позивач вважає, що при таких обставинах відповідач втратив право користування житловою площею за місцем реєстрації, у зв`язку з чим просить визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , таким що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2021 року, відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ «Укрпошта». Крім того, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. 12.08.2021 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначено, що позивач позов підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Конверт із поштовим відправленням ухвали суду повернувся на адресу суду з відміткою пошти про невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України,\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України,\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки ухвала суду та поштові виклики надсилались відповідачу \~за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд приходить до висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 26.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. за реєстровим № 1085, позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 23.10.2020 року та від 12.03.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , числиться зареєстрований відповідач, який за твердженням позивача в квартирі не проживає. Враховуючи, що на даний час позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (квартирою), в тому числі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування його квартирою, що може бути підставою для зняття його з реєстраційного обліку в її квартирі. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як передбачено ч. 4\~ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд ураховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав: «під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (у відповідності п. 3 ч.1\~ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Відповідно до\~ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР,\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (суд ураховує правову позицію ВС у постанові від 16.01.2021 року: «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою»). Згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Закон № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні\~ст.ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 908 грн. (квитанція № 5342-10-002/С). Отже, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] . Щодо понесення позивачем інших витрат, доказів суду не надано. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved