Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення грошових коштів, який мотивувала тим, що 20.05.2016 р. між нею та [PERSON] було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки, кадастровий номер 6322282500:01:000:0100, площею 3,6298 га., що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, та який заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 05.12.2018 р. було розірвано. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вищевказані земельні ділянки перебували в оренді у відповідача у 2016-2018 рр., проте орендну плату за користування землею ФОП [PERSON] не сплатив позивачу у строк до 25 грудня відповідного року, тому позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача заборгованість за орендною платою земельних ділянок за 2016-2018 рр. у розмірі - 12 224,28 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язань у розмірі - 7 637,84 грн., інфляційні витрати у розмірі 1670,63 грн., 3% річних у розмірі 635,93 грн. та судові витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, не з`явився. Заяв про розгляд справи без його участі не надійшло, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Приймаючи до уваги предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати наступні норми права. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно із частиною першою статті 210 ЦК України та частиною першою статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 20.05.2016 р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки, кадастровий номер 6322282500:01:000:0100, площею 3,6298 га., що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 05.12.2018 р. договір оренди земельної ділянки б/н від 20 травня 2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] кадастровий номер 6322282500:01:000:0100, площею 3,6298 га., зареєстрований 18.07.2016 р. комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» - розірвано. Рішення набрало законної сили 04.01.2019 р. Таким чином судом встановлено, що вищевказаний договір оренди діяв з 18.07.2016 р. до 04.01.2019 р. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] 12.06.2018 р. зверталася до ФОП [PERSON] із заявою про виплату позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою згідно договору оренди № б/ н від 20.02.2016 р. за 2016-2017 рр., проте відповідачем не надано відповіді на дану заяву, як і не надано суду ФОП [PERSON] спростування даного факту. Судом встановлено, що п.9 договору оренди земельної ділянки б/н від 20.05.2016 р., кадастровий номер земельної ділянки 6322282500:01:000:0100, площа якої становить 3,6298 га, передбачено, що за користування земельною ділянкою встановлюється плата в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить 4074,76 грн. на рік, та сплачується орендарем орендодавцеві до 25 грудня відповідного року. Відповідно до п.10 вищевказаного договору оренди обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, величина яких щороку визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Розмір орендної плати щорічно індексується станом на 1 число звітного року на коефіцієнт розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України. Тому, виходячи з положень договору судом встановлено, що відповідачем за користування землею необхідно було сплатити позивачу орендну плату за 2016 р. у розмірі 4 074,76 грн., за 2017 р. - 4 074,76 грн. та за 2018 р. - 4 074,76 грн., а всього за три роки орендна плата становить - 12 224,28 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки ФОП [PERSON] не надав суду жодних доказів, які б свідчили про виплату [PERSON] орендної плати за користування її земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі б/н від 20.05.2016 р. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 14 договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами вказано, що уразі несплати орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,1 відсоток несплаченої суми за кожен день прострочення. Судом встановлено, що згідно розрахунку позивача пеня за прострочення орендної плати за 2016 рік, починаючи з 26.12.2016 р. по 13.09.2019 р. складає: 4 015,38 грн. (4 074,76/100*0,1*992); пеня за прострочення орендної плати за 2017 рік, починаючи з 26.12.2017 р. по 13.09.2019 р. складає: 2 554,87 грн. (4 074,76/100*0,1*627); пеня за прострочення орендної плати за 2018 рік, починаючи з 26.12.2018 р. по 13.09.2019 р. складає: 1 067,59 грн. (4 074,76/100*0,1*262). Загальний розмір пені за прострочення орендної плати за 2016-2018 рр. складає 7 637,84 грн. (4 015,38 грн. +2 554,87 грн.+1 067,59грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом також встановлено, що відповідно до п. 41 договору оренди земельної ділянки № б/н від 20.05.2016 р., за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та даного договору. Положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за прострочення орендної плати за 2016 рік починаючи з 26.12.2016 р. по 13.09.2019 р. складає 125,5 % та відповідно 1 039,06 грн. (4074,76*125,5% - 4074,76); інфляційні втрати за прострочення орендної плати за 2017 рік починаючи з 26.12.2017 р. по 13.09.2019 р. складає 112,8 % та відповідно 521,57 грн. (4074,76*112,8% - 4074,76); інфляційні втрати за прострочення орендної плати за 2018 рік починаючи з 26.12.2018 р. по 13.09.2019 р. складає 102,7 % та відповідно 110,00 грн. (4074,76*102,7% - 4074,76). Загальний розмір інфляційних втрат за прострочення орендної плати за 2016-2018 рр. складає 1670,63 грн. (1039,06 грн. +521,57 грн.+110,00грн.), які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом також встановлено, що згідно розрахунку позивача: 3% річних за прострочення орендної плати за 2016 р., починаючи з 26.12.2016 р. по 31.12.2016 р. складає 2,00 грн. (3*4074,76*6/366/100); 3% річних за прострочення орендної плати за 2016 р., починаючи з 01.01.2017р. по 25.12.2017 р. складає 120,23 грн. (3*4074,76*359/365/100); 3% річних за прострочення орендної плати за 2016 -2017 рр., починаючи з 26.12.2017 р. по 31.12.2017 р. складає 4,00 грн. (3*8149,52*6/365/100); 3% річних за прострочення орендної плати за 2016-2017 рр., починаючи з 01.01.2018 р. по 25.12.2018 р. складає 240,46 грн. (3*8149,52*359/365/100); 3% річних за прострочення орендної плати за 2016 -2018 рр., починаючи з 26.12.2018 р. по 31.12.2018р. складає 6,00 грн. (3*12224,28*6/365/100); 3% річних за прострочення орендної плати за 2016-2018 рр., починаючи з 01.01.2019 р. по 13.09.2019 р. складає 263,24 грн. (3*12224,28*262/365/100). Загальний розмір 3% річних за прострочення орендної плати за 2016-2018 рр. складає 635,93 грн. (2,00 грн. +120,23 грн.+4,00грн.+ 240,46 грн. +6,00 грн. + 263,24 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано суду будь-якого відзиву на позов, жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про існування заборгованості за користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі б/н, який було укладено 20.05.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] , таким чином суд вважає, що [PERSON] надано достатньо доказів для доведення тих обставини, на які вона посилалася для обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов слід задовольнити. Позивачем [PERSON] в позові заявлено вимоги про стягнення з відповідача судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 8 000,00 грн. та разом з тим надано заяву, в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, про подання доказів щодо підтвердження розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення по даній справі. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачу з метою стягнення на її користь з відповідача заявлених судових витрат, необхідно подати, протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі, докази, що підтверджують розмір відповідних витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved