Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та корпоративні права приватного підприємства «Електрон». Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 30.07.2014 року та зареєстрованого за №71, на випадок своєї смерті, житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], вона заповіла [PERSON], а за заповітом від 30.07.2014 року, зареєстрованим у реєстрі за № 72, заповіла [PERSON] приміщення приватного підприємства «Електрон», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], у такій частині: склад площею 32,4 кв.м та коридор площею 4,1 кв.м. та ощадну книжку № рахунку [NUMBER]; [PERSON] приміщення приватного підприємства «Електрон», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], у такій частині: торговий зал площею 37,5 кв.м, майстерню площею 21.6 кв.м, коридор площею 2,7 кв.м, туалет площею 2,0 кв.м, коридор площею 2,9 кв.м та ощадні книжки; [PERSON] приміщення приватного підприємства «Електрон», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], у такій частині: битовка площею 9,0 кв.м, кабінет площею 15,0 кв.м., причеп марки КМ38136 рік випуску 1994 та ощадні книжки. Вказує, що спадкодавець була особою похилого віку та мала численні хвороби, внаслідок яких не могла самостійно пересуватись, обслуговувати себе, потребувала постійної сторонньої допомоги, їй необхідне було медичне функціональне ліжко. Доглядом матері, придбанням ліків та інших необхідних засобів для покращення стану її здоров'я, а також побутовим обслуговуванням займалися позивач та третя особа по справі. З часу коли мати перестала пересуватись позивач вимушена була наймати доглядальниць та оплачувати їх послуги. В свою чергу донька спадкодавці [PERSON] за весь час, починаючи з 2012 року, коли вона виїхала до Російської Федерації і по день смерті матері, тобто по [INFO] року, не приймала участі в матеріальному утриманні матері, яка потребувала матеріального забезпечення у зв'язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень, які супроводжувались постійним перебуванням в лікарні та на амбулаторному лікуванні вдома, не цікавилась станом її здоров'я, не відвідувала її та не вчиняла жодних інших дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги. Про безпорадний стан матері відповідачці було добре відомо, але, виїхавши до Російської Федерації, остання приїздила тільки один раз на рік влітку на тиждень, щоб відпочити на морі. Відповідачка не надавала матері ані матеріальної, ані будь-якої іншої допомоги, хоча, проживаючи тривалий час в РФ, мала дохід. За таких обставин просила усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті матері на підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України. 08.06.2018 року до суду подано відзив на позов у якому представник відповідача - адвокат [PERSON] вказує на безпідставність вимог позову, оскільки доводи позовної заяви не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначає, що 08.05.2011 року відповідач з родиною була вимушена виїхати до Російської Федерації, де проживає по теперішній час, з 10.11.2011 року працює в м. Москва, у період відпусток, кожного літа, вона з родиною приїздила до матері та проживала з нею в будинку протягом двох-трьох тижнів, з чоловіком допомагали матері по господарству, робили поточний та капітальний ремонт. Коли мати тяжко захворіла, вона систематично підтримувала зв'язок з нею та сестрою [PERSON], турбувалась про стан її здоров'я, забезпечувала необхідними лікарськими препаратами, надсилала грошові кошти на потреби хворої матері. Тому просила у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, що зазначені у відзиві. В судових дебатах представник відповідача також вказувала на безпідставність вимог, оскільки положення ч.ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України поширюються лише на спадкоємців за законом, а не заповітом, яким в даному випадку є відповідач у справі. Третя особа [PERSON] пояснила, що вона та сторони у справі є сестрами, всі вони надавали допомогу матері в міру своїх можливостей. [PERSON] цікавилась здоров'ям матері, телефонувала, передавала кошти та ліки, приїздила влітку кожного року, також інколи взимку на день народження матері. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] надали свідчення про те, що працювали доглядальницями [PERSON], з лютого 2016 року та з початку літа 2017 року відповідно, яка внаслідок наявних у неї хвороб не могла самостійно пересуватись та опікуватись собою. За період їх роботи матеріальним забезпеченням, забезпеченням ліками, засобами догляду та харчуванням [PERSON] займались дочка [PERSON], а також дочка [PERSON]. Свідок [PERSON] надала пояснення про те, що з вересня 2014 року працює нянею у [PERSON], доглядає її дитину. Їй відомо, що мати [PERSON] тяжко хворіла, її матеріальним забезпеченням, забезпеченням ліками, засобами догляду та харчуванням займались [PERSON] Декілька раз вона по проханню [PERSON] провідувала [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є товаришем [PERSON] та допомагав [PERSON] з організацією поховання матері. При цьому, будь-якої допомоги від сестри [PERSON] [PERSON] на поховання не було. Також він за проханням [PERSON] привозив до її матері няню, яка провідувала [PERSON], привозила їй ліки, продукти та засоби догляду. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що з 2000 року знайома з родиною [PERSON], часто спілкувалась з [PERSON], [PERSON] була її улюбленою донькою, проживала в Москві, часто не приїздила, [PERSON] дуже сумувала за донькою. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення про те, що тривалий час знайомі з родиною [PERSON], коли [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] вони стали кумами. Також пояснили, що родина [PERSON] та [PERSON] проживають в м. Москва, працюють там, через що приїздили не часто, як правило, у період відпустки: влітку та взимку, коли приїздили, то проживали в будинку [PERSON], допомагали по господарству, робили поточний ремонт. Також [PERSON] часто пересилала ліки та кошти на банківську картку [PERSON], які вони потім передавали [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою [PERSON], брат з родиною проживає в м. Москва. Щодо надання [PERSON] допомоги матері свідчила, що така допомога надавалась шляхом пересилання коштів на банківську карту [PERSON], яка ці кошти передавала їй, а вона в свою чергу [PERSON]. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, [INFO] року померла [PERSON], [INFO], про що Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 16.11.2017 року складено актовий запис № 778. За життя [PERSON] склала два заповіти, посвідчені керуючою справами виконкому Райської сільської ради м. Нова Каховка Херсонської області Даніною І.О. від 30.07.2014 року. Згідно заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 71, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заповіту, зареєстрованого у реєстрі за № 72, [PERSON] заповіла: свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ідентифікаційний код [NUMBER], місцезнаходження: [ADDRESS], заповіла [PERSON], [INFO]; приміщення приватного підприємства «Електрон», код ЄДРПОУ 22761586, розташованого за адресою: [ADDRESS], заповіла в слідуючих частинах: [PERSON], [INFO], - склад площею 32,4 кв.м та коридор площею 4,1 кв.м та ощадна книжна № рахунку [NUMBER]; [PERSON], [INFO], - торговий зал площею 37,5 кв.м, майстерню площею 21.6 кв.м, коридор площею 2,7 кв.м, туалет площею 2,0 кв.м, коридор площею 2,9 кв.м та ощадні книжки; [PERSON], [INFO], - битовка площею 9,0 кв.м, кабінет площею 15,0 кв.м., причеп марки КМ38136 рік випуску 1994 та ощадні книжки. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.5 ст.1224 ЦК України). Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З матеріалів справи вбачається, що всі спадкоємці, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Таким чином, враховуючи, що відповідач у справі є спадкоємцем за заповітами [PERSON] від 30.07.2014 року, то встановлені абз. 2 ч. 3, та ч. 5 ст. 1224 ЦК України правила щодо усунення від права на спадкування на неї не поширюються. Крім того, з пояснень учасників процесу та медичної документації вбачається, що останні роки свого життя [PERSON] хворіла, не могла самостійно пересуватись, обслуговувати себе та потребувала постійної сторонньої допомоги, тобто перебувала у безпорадному стані. З наведених вище положень ЦК та роз'яснень слідує, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. В ході розгляду даної справи будь-яких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] потребувала допомоги саме відповідача [PERSON] і остання умисно ухилялась від надання такої допомоги, суду не надано, у зв'язку з чим доводи позову про ухилення відповідача від надання допомоги матері є необґрунтованими. При цьому, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] здебільшого підтверджують факт надання допомоги хворій матері позивачем [PERSON], що не є предметом доказування в цій справі. За встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed