Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР 008325 розташованої на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 9 січня 2003 року на підставі рішення Костянтинівської сільської ради народних депутатів №22-1 їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,61 га розташованої на території Костянтинівської сільської ради. Під час оформлення договору оренди належної їй земельної ділянки було виявлено, що у державному акті неправильно зазначено її прізвище «Олексієнко» замість «Дмитренко», а тому, змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР 008325 розташованої на території Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. В судове засідання заявник не зявилася, надіслала до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд заяви просить проводити без її участі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, сільський голова надіслав до суду лист, згідно якого проти задоволення заяви не заперечує, просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР 008325 виданого на підставі рішення Костянтинівської сільської ради народних депутатів від 9 січня 2003 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,61 га розташованої на території Костянтинівської сільської ради (а.с.5). Як вбачається з документа, що посвідчує особу заявника (паспорт серії НЕ №251856, виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 9 вересня 2002 року її прізвище значиться як «Дмитренко» ( а.с.3). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Окрім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 вищевказаної постанови роз'яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку на підставі рішення Костянтинівської сільської ради народних депутатів від 9 січня 2003 року, а саме [PERSON] та особа, яка зазначена у паспорті громадянина України серії НЕ №251856, виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 9 вересня 2002 року [PERSON] є однією і тією ж особою. Оскільки іншим способом виправити допущені помилки в правовстановлюючому документі не є можливим, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення та встановлює факт належності правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, [PERSON]. Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви, за таких обставин суд вважає, її такою, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved