Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради Виноградівського району, третя особа [PERSON], про визнання права власності. Заявлений позов мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинкку в [ADDRESS]. Померлий заповіту на розпорядження свого майна після смерті не залишав. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. Мати позивачки та дружина померлого не переоформила право власності в порядку спадкування. На момент смерті [PERSON] з нею проживала позивачка - її дочка [PERSON] та внучка [PERSON]. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлої, спадщину прийняла належним чином, оскільки протягом шести місяців з дня смерті подала до нотаріуса письмову заяву про прийняття спадщини та постійно проживала зі свою покійною мамою і після її смерті вступила у фактичне володіння та користування житловим будинком. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса не зверталися, а тому єдиним спадкоємцем по закону є рідна дочка померлої - позивачка по справі. 24 червня 2014 року держнотконтора надала письмову відмову в оформленні спадщини, пославшись на відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Відповідно до довідки, яка видана [PERSON] Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] будівництвом завершений та його інвентаризаційна вартість станом на червень 2014 року становить 86678грн. та рахується за [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину. Правовстановлюючі документи не виготовлено. У зв'язку з тим, що матір'ю позивачки за життя не виготовлено правовстановлючих документів на спадковий будинок, позивачка просить у судовому порядку визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок в [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - голова Королівської селищної ради Виноградівського району Іваніга П.П. у судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за відсутності представника сільської ради, проти задоволення вимог позову не заперечує (а.с.31). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Від спадкового майна не відмовляється (а.с.43). Розгляд справи проведена за їх відсутності. Заслухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ставлячи вимогу про визнання права власності на спадкове майно, позивач її обґрунтовує, тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинкку в [ADDRESS]. Померлий заповіту на розпорядження свого майна після смерті не залишав. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], яка за життя не переоформила право власності в порядку спадкування за померлим чоловіком. Позивачка є єдиним спадкоємцем померлої, спадщину прийняла належним чином, оскільки протягом шести місяців з дня смерті подала до нотаріуса письмову заяву про прийняття спадщини та постійно проживала зі свою покійною мамою і після її смерті вступила у фактичне володіння та користування житловим будинком. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса не зверталися, а тому єдиним спадкоємцем по закону є позивачка, як рідна дочка померлої. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК УРСР та ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя 16.06.2000 р. склав заповіт, яким все майно заповів [PERSON], 1993 р.н. (а.с35-). Як встановлено, [INFO] [PERSON] помер (а.с.12). Згідно довідки Королівської селищної ради від 17.10.2014 року заповіт, складений [PERSON] 1922 р.н., посвідчений 16.06.2000 р. за №75 не змінювався та не скасовувався (а.с.41). Відповідно до ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Разом з тим, згідно технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] збудовано у 2000 році (а.с.9-10 зв.). Згідно довідки БТІ від 20.06.2014 року житловий будинок [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року попередній житловий будинок був зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, перебудований житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] на підставі будівельного паспорту виданого 10.03.1999 р. Правовстановлюючі документи на перебудований житловий будинок не оформлені (а.с.11). Ставлячи вимогу про спадкування вказаного житлового будинку в цілому після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], позивач залишив поза увагою приписи ч.2 ст.331 ЦК України. Так, вказаний житловий будинок по [ADDRESS] не прийнятий до експлуатації і право власності на нього за батьками позивача у Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано, а тому такі у встановленому законом порядку не набули права власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки вказаний житловий будинок не належав батькам позивача на праві приватної власності, тому такий спадкуванню не підлягає. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Тобто, в даному випадку спадкуванню підлягають лише права та обов'язки забудовника на вказане нерухоме майно, а не саме майно. За вказаних обставин, підстав для визнання за позивачкою права власності, з підстав, зазначених у позові не вбачається, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed