Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання кредитного договору № 418/ФКВ-07 від 16.07.2007 року удаваним та таким, що був укладений у національній валюті України. Ухвалою суду від 05 грудня 2013 року позивача замінено на його правонаступника - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у поданому ним письмовому запереченні. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що сторони, зокрема, позивач мали намір укласти і уклали договір про надання кредиту у національній валюті України. При цьому товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» кошти у іноземній валюті позивачу на руки не видало, а конвертувало суму кредиту у гривні та перерахувало їх на рахунок третьої особи за придбання автомобіля. Вважає, що позивач та відповідач вчинили удаваний правочин, оскільки обоє усвідомлювали, що купівля автомобіля відбудеться за гривневі кошти, а отже і кредит слід видавати у гривнях. Фактичне виконання договору виданням кредитних коштів у гривнях підтверджує удаваність правочину. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що кредитування було проведено у доларах США, про що свідчить заява на видачу готівки. Однак, для перерахування коштів на рахунок для здійснення торгівельної операції банк конвертував іноземну валюту у національну. Вказане конвертування не є кредитуванням, а виключно банківською операцією. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають зобов'язальні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягає доказуванню обставина укладення кредитної угоди № 418/ФКВ-07 від 16 листопада 2007 року про надання кредиту в іноземній валюті між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», оскільки визнається сторонами. Згідно заяви на видачу готівки № 3000/10 від 16 листопада 2007 року, копія якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] отримала кредитні кошти у іноземній валюті із зазначенням еквіваленту у гривнях (а.с. 16). Згідно ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті. Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» відповідною ліцензією № 67 від 21 квітня 1993 року Національного банку України володіло (а.с. 39). Відповідно до ч. 1 ст. 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Твердження позивача щодо наявності в діях сторін при укладенні оскаржуваного кредитного договору ознак приховування іншого правочину суд вважає не доведеним належними доказами. Так, не є належним доказом приховання сторонами правочину про надання кредиту в національній валюті України представлена позивачем заява на видачу готівки № 3000/10, оскільки у ній вказано про видачу коштів саме у іноземній валюті із зазначенням еквіваленту з розрахунку курсу, який є змінним, на день видачі кредиту. Інших доказів, які б підтвердили надання [PERSON] кредиту за кредитним договором № 418/ФКВ-07 від 16.07.2007 року у національній валюті України суду не представлено. За таких обставин,

Outcome: dismissed