Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договорами позики. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 20.10.2018 року відповідачка [PERSON] взяла у позивачки [PERSON] в борг кошти у сумі 118 000 гривень, строком на один місяць, строк повернення боргу до 20.11.2018 року. 01.11.2018 р. [PERSON] взяла у [PERSON] в борг кошти у сумі 63000 гривень, строком на один місяць, строк повернення боргу до 01.12.2018 року. До теперішнього часу, [PERSON] кошти [PERSON] не повернула і не бажає добровільно вирішити це питання, незважаючи на численні вимоги позивача щодо повернення коштів. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Факт отримання нею від [PERSON] коштів, а також тексту розписок написаних власноруч визнала. Зазначила, що повертала суму боргу у розмірі 100 тисяч гривень. Письмових доказів на підтвердження зазначеного не надала. Вислухавши в судовому засіданні сторони, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Як встановлено у судовому засіданні, 20.10.2018 року відповідачка [PERSON] , взяла у позивачки [PERSON] в борг кошти у сумі 118 000 гривень, строком на один місяць, строк повернення боргу до 20.11.2018 року. 01.11.2018 р. [PERSON] взяла у [PERSON] в борг кошти у сумі 63000 гривень строком на один місяць, строк повернення боргу до 01.12.2018 року. Вказане підтверджується розписками, власноруч написаними відповідачем, у яких зазначено, що [PERSON] отримала від позивача [PERSON] у борг 118 000 грн. і зобов`язується їх повернути до 20.10.2018 р. (а.с. 5) та суму у розмірі 63 000 грн. з зобов`язанням повернути 01.12.2018 р. (а.с. 15). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В якості підтвердження отримання відповідачем грошових коштів, були оформлені письмові розписки за якими відповідачка отримала грошові кошти. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були передані йому) у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не приймає пояснення відповідача у судовому засіданні щодо повернення ним позивачеві частини боргу у розмірі 100 000 грн., оскільки зазначені обставини повинні бути підтверджені письмовими доказами, яких відповідач не надав. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved