Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області, в якому просить визначити місце проживання сина [PERSON] з нею, мотивуючи позов тим, що з травня 2011 року по грудень 2016 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Шлюб розірвано 27 грудня 2016 року, проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , в будинку її батька та бабусі. Вона працює, має стабільний дохід, виховує сина. Створила усі умови для проживання та нормального розвитку дитини. Батько дитини з ними не проживає утриманням та вихованням сина не займається, тому вважає за потрібне визначити місце проживання сина з нею. Позивакач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, повідомлена належно про дату час та місце розгляду справи, в поданих письмових заявах просила задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача та здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , сторони по справі є його батьками (а.с.4). [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дитини, батько дитини з сім`єю не проживає, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 6, 16). Згідно Висновку органу Орган опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 78). Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи встановлені судом обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, беручи до уваги, що [PERSON] проживає з матір`ю, батько дитини проживає окремо та не цікавиться сином, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю, яка фактично проживає з ним, що буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному. Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, наявні підстави у відповідності до ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею судових витрат у розмірі 840 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved