Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивує тим, що відповідач є батьком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Бершадського районного суду від 24.10.2014 року присуджено щомісячно стягувати з відповідача на користь [PERSON] (матері позивачки) аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] . На даний час позивачці виповнилося 18 років та вона продовжує навчатися в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, на денній формі навчання, основа навчання контрактна, термін навчання, з 01.09.2017 року по 30.06.2021 що підтверджується довідкою. [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн. на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення нею навчання або досягнення 23 річного віку. Позивач, [PERSON] надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] . На підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24.10.2014 відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. На даний час позивач [PERSON] досягла повноліття та стягнення аліментів на її утримання припинено. Разом з цим, позивачка є студенткою Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, навчається на денній формі навчання, основа навчання контрактна, термін навчання, з 01.09.2017 року по 30.06.2021 що підтверджується довідкою №2335 від 01.10.2018 року та копією договору №546. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від матері, а також від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку, тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Ст. 200 СК України визначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання доньки, суд враховує те, що позивачка [PERSON] навчається на денній формі навчання, на платній основі, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, відповідач сплачував аліменти до досягнення донькою повноліття, заборгованість по сплаті аліментів зі слів позивачки у нього відсутня, а тому вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимога позивачки про стягнення з відповідача оплати за навчання задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Оскільки позивачка був звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial