Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 1994 року між [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Порошківською сільською Радою Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №10 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-МФ № 261280. У даному шлюбі у подружжя народився син [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серії І-МФ № 290539. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між подружжям припиненні понад рік тому. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Причиною подання позову зазначає відсутність сімейних стосунків, аморальний спосіб життя відповідача зловживання алкоголем. Вказує на протиправну поведінку чоловіка, за що останній притягався до адміністративної відповідальності, а саме вчинення насильства в сім'ї. Позивач вважає, що шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 19 липня 1994 року між [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомленій \~належним чином. 28.11.2017 року, представник позивача [PERSON]В, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся\~у порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.\~\~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-МФ 261280 19 липня 1994 року між [PERSON] Вікентійрвичем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Порошківською сільською Радою Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №10. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серії І-МФ № 290539 видане Порошківською сільською Радою Перечинського району Закарпатської області. У відповідності із ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Виходячи із змісту ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна сторонами не заявлялося, неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON]В слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved