Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., з надвірними спорудами: прибудовою літ. «а-1» площею 9,9 кв.м., гаражем літ. «Б» площею 38,4 кв.м., сарай літ. «Г» площею 24,8 кв.м., літній душ літ. «Б-2», навіс літ «В» площею 36,9 кв.м. та погріб, розташованих по вул. Садова, 15 Б, с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 1991 року по березень 2000 року вона працювала в КСП «Родина» Томаківського району Дніпропетровської області, який у квітні 2000 року було ліквідовано. На підставі рішення правління КСП «Родина» їй за приймально-здаточним актом від 19.05.1997 року, як члену колгоспу для особистого придбання житла, шляхом викупу було передано частину приміщення спорткомплексу розташованого за вказаною вище адресою. Плату за даний обєкт вона вносила в касу КСП «Родина» у період з 1997 року по 2000 рік, що підтверджується належними квитанціями, додані до позовної заяви. Вказаним нерухомим майном вона володіє з 1997 року, що підтверджується довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району від 19.03.2018 року №262-265, що свідчить про її проживання та реєстрацію у будинку її та членів її сімї, а також відміткою у її паспорті. З вказаного часу вона проводила переобладнання будинку, поточні ремонти, сплачує за комунальні послуги, користується присадибною земельною ділянкою біля будинку. У звязку з ліквідацією КСП «Родина» договір купівлі-продажу житлового будинку не було укладено, що позбавляє її можливості отримати відповідне свідоцтво про право власності. Зазначеним житловим будинком вона володіє відкрито та добросовісно, а на її імя Комунальний заклад «Томаківське БТІ» Дніпропетровської обласної ради» виготовило технічний паспорт на житловий будинок. Відповідно порушує питання щодо визнання за нею права власності згідно ст.. 344 ЦК України за набувальною давністю, оскільки більше десяти років володіє чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. У своїй письмовій заяві представник позивачки, що діє на підставі ордера серія ДП №2018/2244 виданого 26.04.2018 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги у повному їх обсязі. Суд вважає можливим задовольнити клопотання представника позивача та розглянути справу за його відсутності і відсутності позивача у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення по суті заявлених вимог. Представник Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в своїй заяві просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим задовольнити заяву представника відповідача та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обовязковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Дійсно, виходячи із першої необхідної умови обєктами володіння є житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Садова, 15Б, с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області. Добросовісність володіння даними обєктами, на які поширюється строк давності підтверджується тим, що технічний паспорт на житловий будинок видано на імя [PERSON], рахунки за використання комунальних послух заведені також на ім'я позивачки. Позивачка стверджує, що отримала частину нерухомого майна для облаштування під житловий будинок від колишнього КСП «Родина» як колишній його член під виплату, виплачувала кошти до 2000 року до моменту ліквідації підприємства, про що надала суду приймально-здаточний акт квитанції про виплату коштів. Довідка про реєстрацію місця проживання особи видана Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області 19.03.2018 року №265 підтверджує, що [PERSON] зареєстрована [INFO] з 10.02.1998 року. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №119557405 від 04.04.2018 року підтверджує, що інформація відсутні про житловий будинок за вказаною адресою. Отже, позивачка відповідно до вимог ст. 344 ЦК України порушила питання про виникнення підстав набуття права власності, за відповідним строком набувальної давності. З моменту спливу строку набувальної давності в неї, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким вона відкрито та безперервно володіє. Положення ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не встановлено договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо) між позивачкою та будь-якою іншою особою, що вказує на відсутність підстав для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння таким майном, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Тому, виходячи із вказаного правила суд не вбачає порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачкою житловим будинком та земельною ділянкою. На теперішній час, вона має право оформити за собою право власності внаслідок збігу строку визначеного саме законом для реєстрації за собою права власності на нерухоме майно. Сплачений по справі судовий збір в сумі 640 гривень, вирішити відповідно до ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved