Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, вказуючи, що на підставі рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року відповідач зобовязаний виплачувати на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів свого заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття дитини, починаючи з 23.02.2012 року. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, з 13.04.2012 матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті їй аліментів в розмірі 39794,52 грн. З урахуванням збільшення та зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 14016,66 грн. за період з 23.02.2012 року по 01.12.2016 року та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в остаточній редакції зменшення позовних вимог (а.с. 223), пояснив, що не заперечують факт часткової сплати відповідачем аліментів за період 2014-2015 р.р. в розмірах, зазначених відповідачем, з врахуванням цих обставин, зменшили позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 14016 грн. 66 коп. пені за прострочення сплати аліментів, а також судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору, витрат на правову допомогу в розмірі 13312 грн. 20 коп. та 888 грн. 19 коп. витрат, повязані з явкою представника до суду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки на час винесення судом рішення про стягнення аліментів 13.04.2012 р. сторони проживали спільно, заробіток відповідача був на той час їх спільним сумісним сімейним бюджетом, і дитина утримувалася за рахунок спільних коштів подружжя. Спільне проживання було припинено 06.06.2013 року, що підтверджується рішенням суду від 15.04.2015 р. про розірвання шлюбу. Обовязковою умовою застосування юридичної відповідальності у вигляді стягнення неустойки є винна протиправна поведінка особи, тобто у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобовязаної сплачувати аліменти. В 2014-2015 роках відповідач частково сплачував аліменти, в 2016 році дійсно аліменти не платив, але про наявність заборгованості він дізнався в липні 2016 року, коли позивачка звернулася з даним позовом до суду і він отримав відповідні документи. Оскільки відповідач не був повідомлений про наявність боргу, то у задоволенні позову в частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів просить відмовити. У стягненні з відповідача витрат на правову допомогу позивачки також просить відмовити, оскільки адвокат [PERSON] приймає участь у справі як представник позивачки, а не як особа, яка надає правову допомогу, тому підстави для стягнення з відповідача вказаних витрат відсутні. Представник третьої особи Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с.20, 25, 39, 61, 131,181,194, 202, 209, 218, 245) Вислухавши представників позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно розірвано (а.с.12), мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], (а.с.8), рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 23.02.2012 року до повноліття дитини, на підставі якого був виданий виконавчий лист (а.с.9), який предявлений позивачкою до органів Держаної виконавчої служби для виконання, однак відповідач свої обовязки по утриманню неповнолітньої дитини виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього за період з 23.02.2012 р. по 01.11.2016 р. утворилася заборгованість, яка згідно довідки Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції станом на 01.11.2016 року складає за період з 23.02.2012 року по жовтень 2016 року 46443,94 грн. (а.с.222). Факт часткової сплати відповідачем аліментів за період 2014-2015 р. у розмірі 5582 грн. 03 коп. підтверджується копіями платіжних документів (а.с.152-162), що стороною позивача не заперечується та частково враховано державним виконавцем при наданні вищевказаного розрахунку заборгованості. Разом з тим, сплату відповідачем 1224, 90 грн. та 402,50 грн. в травні 2014 р. та 753,80 грн. в липні 2014 р. слід врахувати при визначенні розміру заборгованості по аліментах в тих же місяцях 2015 р., оскільки як встановлено в судовому засіданні, вказані суми сплачені відповідачем саме в 2015 р., а державним виконавцем в цій частині розрахунку допущена помилка. Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.20 Сімейного Кодексу України до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується. З врахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі № 6-2589цс15. Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням наведеного, а також наданих державним виконавцем відомостей про розмір заборгованості відповідача [PERSON] по аліментах (а.с.222), неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 23.02.2012 року по 01.11.2016 року становить 14121,81 грн., виходячи з наступного розрахунку: 2012 рік Лютий - 182,63грн.х1%х7дн.=12,78 грн. Березень 756,74 грн.х1%х31дн.=234,59 грн. Квітень - 273,30 грн.х1%х30дн.=81,99 грн. Травень 273,30 грн.х1%х31дн.=84,72 грн. Червень - 373,30 грн.х1%х30дн.=81,99 грн. Липень - 275,10 грн.х1%х31дн.=85,28 грн. Серпень - 775,34 грн.х1%х31дн.=240,36 грн. Вересень - 367,12 грн.х1%х30дн.=110,14 грн. Жовтень - 504,77 грн.х1%х31дн.=156,48 грн. Листопад 589,35 грн.х1%х30дн.=176,81 грн. Грудень - 582,68 грн.х1%х31дн.=180,63 грн. 2013 рік Січень 561,27 грн.х1%х31дн.=173,99 грн. Лютий - 581,05 грн.х1%х28дн.=162,69 грн. Березень 588,87 грн.х1%х31дн.=182,55 грн. Квітень - 667,93 грн.х1%х30дн.=200,38 грн. Травень 734,99 грн.х1%х31дн.=227,85 грн. Червень - 618,36 грн.х1%х30дн.=185,51 грн. Липень 983,97 грн.х1%х31дн.=305,03грн. Серпень - 759,16 грн.х1%х31дн.=235,34 грн. Вересень - 609,83 грн.х1%х30дн.=182,95 грн. Жовтень - 737,86 грн.х1%х31дн.=228,74 грн. Листопад 801,67 грн.х1%х30дн.=240,50 грн. Грудень - 801,67 грн.х1%х31дн.=248,52 грн. 2014 рік Січень 874,56 грн.х1%х31дн.=271,11 грн. Лютий - 874,56 грн.-615,75=258,81х1%х28дн.=72,47 грн. Березень 874,56 грн. - 1155,5 грн. = - 280,94 грн. пеня не нараховується Квітень - 874,56 грн. - 280,94 грн., - 632грн. = - 38,38 грн. пеня не нараховується Травень 874,56 грн.-38,38 грн.=563,30 грн. х1%х31дн.=174,62 грн. Червень - 874,56 грн.х1%х30дн.=262,37 грн. Липень 874,56 грн.х1%х31дн.=271,11грн. Серпень - 874,56 грн.х1%х31дн.=271,11 грн. Вересень - 874,56 грн.-524,70грн.=349,86 грн.х1%х30дн.=104,96 грн. Жовтень - 874,56 грн.х1%х31дн.=271,11 грн. Листопад 963,05 грн.х1%х30дн.=288,92 грн. Грудень - 963,05 грн.х1%х31дн.=298,55 грн. 2015 рік Січень 963,05 грн.х1%х31дн.=298,55 грн. Лютий - 1013,84 грн.х1%х28дн.=283,88 грн. Березень 1013,84 грн.х1%х31дн.=314,29 грн. Квітень 1013,84 грн.х1%х30дн.=304,15 грн. Травень (1013,84 грн. 1627,40 грн.)= -613,56 грн. пеня не нараховується Червень 1013,84 грн. 613,56 грн.=400,28 грн.х1%х30дн.=120,08 грн. Липень 1013,84 грн. 737,80 грн.=260,04грн.х1%х31дн.=80,61грн. Серпень - 1013,84 грн.х1%х31дн.=314,29 грн. Вересень - 1013,84 грн.х1%х30дн.=304,15 грн. Жовтень - 1480,12 грн.х1%х31дн.=458,84 грн. Листопад 1480,12 грн.х1%х30дн.=444,04 грн. Грудень - 1480,12 грн.х1%х31дн.=458,84 грн. 2016 рік Січень 1480,12 грн.х1%х31дн.=458,84 грн. Лютий - 1480,12 грн.х1%х29дн.=429,23 грн. Березень 1480,12 грн.х1%х31дн.=458,84 грн. Квітень - 1480,12 грн.х1%х30дн.=444,04 грн. Травень 1411,56 грн.х1%х31дн.=437,58 грн. Червень - 1411,56 грн.х1%х30дн.=423,47 грн. Липень 1411,56 грн.х1%х31дн.=437,58 грн. Серпень - 1411,56 грн.х1%х31дн.=437,58 грн. Вересень - 1486,58 грн.х1%х30дн.=445,97 грн. Жовтень - 1486,58 грн.х1%х31дн.=460,84 грн. Таким чином, всього розмір пені за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 23.02.2012 року по 01.11.2016 року, становить 14121,81 грн. Відповідно до положень ст. 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та доведених ним обставин. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 14016,66 грн. з 23.02.2012 року по 01.12.2016 року, тому в цій частині позову, суд розглядає питання в межах заявлених вимог. Згідно п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла у відповідача внаслідок незалежних від нього причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, останнім до суду не надано, тому суд прийшов до висновку, що права позивачки порушені і вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог в розмірі 14016,66 грн. за період з 23.02.2012 року по 01.11.2016 року, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Пеня підлягає стягненню саме за вказаний період, оскільки доказів заборгованості по аліментам за період з 01.11.2016 р. по 01.12.2016 р. позивачем не надано, а згідно розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам утворилася саме за період з 23.02.2012 року по 01.11.2016 року (а.с. 222). Що стосується вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення витрат на правову допомогу та витрат, пов'язаних з явкою позивача до суду, то суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2016 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено угоди про надання адвокатських послуг (а.с. 31,32), останній допущений до участі у справі саме як представник позивачки, а не як особа, що надає правову допомогу останній. До того ж, до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, що повинно підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Позивачкою не надано фінансових документів на підтвердження понесення вказаних витрат, а їх стягнення в рахунок майбутньої оплати законом не передбачено, тому підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивачки відсутні, тому в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Згідно з угодами, укладеними між позивачкою та адвокатом [PERSON] (а.с. 31-32) відшкодування витрат адвокату на проїзд покладено на позивачку. Будь - яких документів на підтвердження понесення нею цих витрат позивачкою не надано, тому правові підстави для відшкодування позивачці витрат, повязаних з явкою її представника до суду в розмірі 2612 грн. 28 коп. відсутні, тому в цій частині заявлених вимог також слід відмовити. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 20, 196 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial