Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 06.02.1999 року у відділі РАГС Хустського районного управління юстиції за актовим записом № 20. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей син [PERSON] Домінік, [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів, поглядів на шлюб та сімю. Фактичні шлюбні стосунки між сторонам припинилися, сторони проживають окремо, а тому вважає, що шлюб існує формально і підстав для його збереження є недоцільним. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не в змозі належним чином утримувати дітей. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та постановити рішення про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач також суду ствердила, що бажає залишити за собою прізвище [PERSON], яке змінила під час реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.02.1999 року у відділі РАГС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з № 20. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні та вихованні позивача. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток та доходи, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З її пояснень встановлено, що шлюб між ними існує формально і вони фактично припинили шлюбні відносини. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved