Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на 1/4 частку спадкового майна, мотивуючи його тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 3,1879 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Капустянської сільської ради. Іншим спадкоємцем по заповіту є її сестра [PERSON] 25.12.2015 року, позивачем поштою була направлена заява про прийняття обов'язкової частки у спадщині після смерті [INFO] року матері [PERSON] до Тростянецької державної нотаріальної контори, що підтверджується поштовим конвертом з відміткою про відправку. Заява про прийняття обов'язкової частки була подана в строк, встановлений законодавством України, тобто 25.12.2015 року. Лише 19.03.2016 року дана заява з Тростянецької ДНК надійшла до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори. Даною нотаріальною конторою було видано 18.03.2016 року [PERSON] свідоцтво на право на спадщину за заповітом за реєстровим номером [NUMBER], на земельну ділянку площею 3,1879 га, кадастровий номер [NUMBER]. У зв'язку з тим, що її заява про прийняття спадщини надійшла після видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видане 18.03.2016 року на ім'я [PERSON], в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 3,1879 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки, як обов'язкову частку у спадщині після смерті [INFO] матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Також зазначила, що вона є пенсіонером і має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнала та пояснила суду, що [INFO] року померла їх мати. В складі спадкового майно після смерті матері залишилася земельна ділянка в с. Капустяни. При житті вона склала заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла їй, оскільки мама проживала з нею, вона доглядала її. Просила відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог, оскільки вона зі своєю мамою не спілкувалась, її не доглядала, коли мати була прикута до ліжка. Також відмовилася взяти маму до себе, тимчасово, коли відповідачка потрапила до лікарні з онкологією. Покійна мати, при житті, особисто відмовила своїй дочці [PERSON] в поділі землі за її грубе відношення до неї. Представник Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без участі державного нотаріуса (а.с.50, 59). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №276/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON], оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 07.07.2015 року, [PERSON] померла [INFO] року в смт Сергіївка міста Білгород-Дністровський (а.с.62). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року встановлено факт того, що [PERSON], позивач по справі, є доньною [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.79,80). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,1879 га в межах згідно з планом, що розташована на території Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] (а.с.71). Відповідно до ст. ст. 1233, 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При житті, 25.02.2002 року, [PERSON] склала заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на момент смерті і на що матиме право, в тому числі право на земельну частку /пай/, право на майновий пай заповіла своїй дочці [PERSON] Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.68). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 26.08.2015 року [PERSON] звернулася в Білгород-Дністровську міську державну нотаріальну контору Одеської області з заявою про прийняття спадщини, при цьому вказала, що інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством немає (а.с. 61). 18.03.2016 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку, у тому числі за земельними угіддями: рілля - 3,1879 га, що розташована на території Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Капустянського сільською радою 21.12.2001 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання від 01.10.2001 року Капустянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 248, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] (а.с.98). У свою чергу, позивачем [PERSON], 25.12.2015 року до Тростянецької державної нотаріальної контори, за місцем знаходження спадкового майна, було надіслано поштою заяву про прийняття обов'язкової частки у спадщині після смерті [INFO] року матері [PERSON], що підтверджується поштовим конвертом з відміткою про відправку та листом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Одеської дирекції від 19.02.2016 р. № 07-81-296. Заява про прийняття обов'язкової частки була подана у встановлений законом 6-місячний строк (а.с. 13, 28). 14.03.2016 року вищевказана заява була направлена з Тростянецької державної нотаріальної контори та 19.03.2016 року надійшла до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори та зареєстрована за №269/02-14, тобто після видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.77). 26.03.2016 року позивач отримала лист-відповідь на її заяву щодо прийняття спадщини, згідно якої заява [PERSON] про прийняття спадщини надійшла після спливу шестимісячного строку, визначеного чинним законодавством України для прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю за заповітом, а саме [PERSON] раніше, ніж надійшла її заява. Для вирішення питання отримання спадщини (обов'язкової частки) та оформлення її прав на спадщину, [PERSON] роз'яснено право на звернення до суду (а. с. 26,81). [PERSON] народилася [INFO] року. На день смерті матері [PERSON], позивачу було 67 років, їй призначена пенсія за віком, що підтверджується посвідчення № [NUMBER] від 23.03.2016 року (а. с. 11). Відповідно до ст. ст. 1222, 1223, 1241, 1235 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. З наведеного вбачається та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач на день смерті матері [INFO] року набула пенсійного віку та мала статус непрацездатної особи, їй призначена пенсія за віком, а тому в розумінні положень ст. 1241 ЦК України є особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні померлої [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивач має право на обов'язкову частку в спадщині після відкриття спадщини, вчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, позовна вимога про визнання за [PERSON] права на обов'язкову частку в спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, підлягає задоволенню. Підлягає до часткового задовлення вимога про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Суд звертає увагу, що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої [PERSON] видане [PERSON] (відповідачу у справі) на земельну ділянку без врахуванням права позивача на обов'язкову частку. Відповідач [PERSON], при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, повідомила про відсутність інших спадкоємців, зокрема про позивачку [PERSON], яка є пережилою дочкою спадкодавця та є непрацездатною. Захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог про визнання права на обов'язкову частку в спадщині (ст. 1241 ЦК України), перерозподіл спадщини (ст. 1280 ЦК України), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст. 1301 ЦК України). Аналогічна позиція міститься і в п. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 27 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно п. 19 вищевказаної постанови, у разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Таким чином, зважаючи, що судом встановлено порушення права позивача на обов'язкову частку у зв'язку з видачею Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, підлягає задоволенню вимога про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого відповідачу [PERSON], однак лише в 1/4 частині спадкового майна, яка складає обов'язкову частку [PERSON], тобто у тій частині, яку [PERSON] не мала права успадковувати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач при зверненні до суду сплатила по 551,20 гривень за кожну заявлену вимогу (а.с.1,36). Враховуючи, що позовну вимогу про скасування повністю свідоцтва про право на спадщину задоволено частково - в 1/4 частині обов'язкової частки у спадщині, відшкодуванню на користь позивача підлягає відповідно пропорційна сума судового збору - 137,80 грн. Оскільки інша позовна вимога судом задоволена повністю, судовий збір сплачений у ній позиваченм - 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. Підстав для звільнення відповідача від оплати судових витрат не встановлено. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору на загальну суму 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial