Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину. В позові зазначено, що 16 квітня 2016 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, відповідач, розбивши скло металопластикового вікна, проник до приміщення магазину «Мелочи жизни», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, де приготував для подальшого викрадення належне позивачу майно, а саме: монітор «Samsung», грошові кошти в розмірі 1215 гривень, після чого направився із вказаним майном до розбитого вікна, але не довів свої злочинні дії до кінця, бо був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції. Також, в ході проникнення в приміщення магазину відповідач зламав ролету вхідних дверей, в приміщенні магазину зламав шафу-вітрину і розбив в ній скляні полички, на яких знаходилися різні косметичні товари, внаслідок чого вказані товари були розбиті та знищені. Крім того, коли відповідач намагався викрасти монітор «Samsung», то цей монітор й інша комп'ютерна техніка клавіатура, миша оптичну, аудіо система отримали механічні пошкодження, внаслідок чого були зламані. За даним фактом було порушене кримінальне провадження. Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком на два роки. Внаслідок скоєного злочину позивачу було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 13807 гривень 00 копійок, яка складається із вартості пошкодженого майна та витрат, які позивач повинна понести в зв'язку з роботами по відновленню пошкодженого майна. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 13807 гривень 00 копійок. В судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 11092 гривні 00 копійок. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково та пояснив, що він згоден відшкодувати позивачу вартість пошкодженого склопакету, шафи-вітрини і товару, який знаходився в цій шафі, також припускає, що можливо він пошкодив й клавіатуру з мишею, але комп'ютерний монітор, аудіо систему та ролету він не чіпав та не ламав, монітор він дійсно переносив, але потім поставив його на підлогу, тому його вини в пошкодженні цього майна немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України «Про власність». Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Як встановлено в судовому засіданні, 16 квітня 2016 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла металопластикового вікна, проник до магазину «Мелочи жизни», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, який є іншим приміщенням, де приготував для подальшого таємного викрадення майно, що належить позивачу [PERSON], а саме: монітор «Samsung 720 N4S 17MGVRS», в корпусі сірого кольору, вартістю 1500 гривень 00 копійок, грошові кошти в розмірі 1215 гривень 00 копійок, після чого направився з вказаним майном до розбитого вікна, тим самим намагався таємно викрасти належне позивачу майно, чим міг заподіяти матеріальну шкоду на загальну суму 2715 гривень 00 копійок, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, бо був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції. Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком на два роки. Зазначений вирок набрав чинності 23 червня 2016 року. Згідно договору від 01 січня 2016 року № 1-20160101, орендодавець фізична особа підприємець [PERSON] передав, а орендар фізична особа підприємець [PERSON] прийняла в користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, строком до 31 грудня 2016 року. Згідно накладної від 21 серпня 2015 року, фізична особа підприємець [PERSON] придбала захисну ролету, розміром 1000х2865 мм, з монтажем, вартістю 4500 гривень 00 копійок. Згідно накладної від 15 листопада 2015 року фізична особа підприємець [PERSON] придбала: клавіатуру «Genius KB-06Х», вартістю 300 гривень 00 копійок; мишу «Genius 120», вартістю 200 гривень 00 копійок; аудіо систему «Sven 2 В1 16 Вт», вартістю 500 гривень 00 копійок; монітор «Samsung 720 N4S 17MGVRS», вартістю 1500 гривень 00 копійок; на загальну суму в розмірі 2500 гривень 00 копійок. Згідно накладної від 10 січня 2016 року, фізична особа підприємець [PERSON] придбала шафу-вітрину зі скляними поличками, розміром 1500х1000 мм, вартістю 1500 гривень 00 копійок. Згідно накладної від 18 квітня 2016 року, фізична особа підприємець [PERSON] придбала склопакет однокамерний, розміром 960х1395 мм, з монтажем, вартістю 1580 гривень 00 копійок. Згідно акту від 17 квітня 2016 року про знищення майна фізичної особи підприємця [PERSON], складеного за результатами перевірки в приміщенні магазину «Побутова Хімія», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, встановлено, що комп'ютерний монітор «Samsung 720 N4S 17MGVRS» має пошкодження корпусу, екрану, обрив кабелю комутації, клавіатура «Genius KB-06Х» має обрив комутаційного кабелю, миша оптична «Genius 120» має обрив комутаційного кабелю, аудіо система «Sven 16 Вт» має пошкодження корпусу. Всього пошкоджено майна на загальну суму в розмірі 2500 гривень 00 копійок. Згідно акту від 17 квітня 2016 року про знищення майна фізичної особи підприємця [PERSON], складеного за результатами перевірки в приміщенні магазину «Побутова Хімія», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, встановлено, що в шафі-вітрині, розміром 144х100х30 см, зламано корпус із ДСП, розбито п'ять скляних поличок, розміром 100х30 см, розбито чотири скляні дверцята. Всього пошкоджено майна на загальну суму в розмірі 1500 гривень 00 копійок. Згідно акту від 17 квітня 2016 року про знищення майна фізичної особи підприємця [PERSON], складеного за результатами перевірки в приміщенні магазину «Побутова Хімія», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Гагаріна, 1, встановлено, що товар (різні косметичні засоби креми, гелі, сиворотки, скарби, тоніки, демакіяж, тощо), який зберігався в шафі-вітрині знищений. Всього пошкоджено майна на загальну суму в розмірі 1012 гривень 08 копійок. Таким чином, вбачається, що позивачем було надано докази на підтвердження заподіяної їй матеріальної шкоди. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної їй внаслідок неправомірних дій відповідача матеріальної шкоди, суд вважає за можливе стягнути з відповідача вартість пошкодженого та знищеного майна, а сам: клавіатури «Genius KB-06Х», вартістю 300 гривень 00 копійок, миші оптичної «Genius 120», вартістю 200 гривень 00 копійок, аудіо системи «Sven 2 В1 16 Вт», вартістю 500 гривень 00 копійок, монітору «Samsung 720 N4S 17MGVRS», вартістю 1500 гривень 00 копійок, шафи-вітрини зі скляними поличками, розміром 1500х1000 мм, вартістю 1500 гривень 00 копійок, склопакету однокамерного, розміром 960х1395 мм, вартістю 1580 гривень 00 копійок, товару, який зберігався в шафі-вітрині, загальною вартістю 1012 гривень 08 копійок. Посилання відповідача на те, що комп'ютерний монітор та аудіо систему він не ламав, внаслідок його дій ці речі не були пошкоджені, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, зазначені посилання є безпідставними, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Навпаки, як було встановлено в ході судового розгляду і не заперечувалось самим відповідачем, останній під час скоєння злочину перебував в стані алкогольного сп'яніння, в зв'язку із чим він не досить добре пам'ятає певні обставини, тому, сам відповідач не виключає, що коли він намагався викрасти монітор, то були пошкоджено й інше комп'ютерне обладнання, зокрема зірвані кабелі. Крім того, суд приймає до уваги, що зазначені вище пошкодження комп'ютерної техніки були виявлені та належним чином зафіксовані безпосередньо після скоєння відповідачем злочину, що повністю підтверджується наявними матеріалами справи. В іншій частині завдана позивачу матеріальна шкода, зокрема в частині відшкодування вартості захисної ролети, розміром 1000х2865 мм, вартістю 4500 гривень 00 копійок, стягненню з відповідача не підлягає, оскільки матеріали справи не містять як жодних належних та допустимих доказів того, що вказана ролета була пошкоджена внаслідок неправомірних дій відповідача, так і взагалі будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що захисна ролета вхідних дверей була пошкоджена. При цьому вироком суду встановлено, що відповідач проник до приміщення магазину шляхом розбиття вікна, а не шляхом злому захисної ролети вхідних дверей. Крім того, згідно копії накладної, захисна ролета була придбана позивачем в серпні 2015 року, а з договору оренди вбачається, що приміщення магазину орендується позивачем лише з 01 січня 2016 року. Таким чином, вбачається, що в ході судового розгляду було встановлено, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача дійсно була заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в загальному розмірі 6592 гривні 08 копійок. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 6592 гривні 08 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial