Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки від 04.03.2008р., договору дарування від 10.07.2009р. вона є власником земельної ділянки площею 0,0731 га по [ADDRESS]. Власником сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] є відповідач [PERSON], яка в 2012 році самовільно встановила бетонні огорожі на земельній ділянці позивача. З вказаного приводу позивач зверталася в різні установи, які зафіксували на кадастровому плані факт порушення її прав [PERSON] Площа самовільно зайнятої земельної ділянки становить 34 кв.м. Бетонні огорожі відповідача порушують право власності та користування земельною ділянкою [PERSON], перешкоджають їй, чинять перешкоди у користуванні подвір'ям. Тому просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача знести бетонні огорожі. Ухвалою суду до участі в справі як співвідповідачі залучені співвласники земельної ділянки по [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], та [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на те, що [PERSON] як власник земельної ділянки має право вимагати усунення порушення її права власності. Просили зобов'язати відповідачів знести бетонні огорожі, які знаходяться на площах, визначених в акті державного інспектора сільського господарства в Хмельницькій області про обстеження земельної ділянки позивача від 06.11.2014р. №4/503. Відповідач [PERSON] позов не визнала, не заперечила, що з 2009 року встановлювала за свої кошти бетонні огорожі на земельній ділянці позивача, однак робила це з її дозволу, що підтверджується письмовою домовленістю між ними про обмін земельних ділянок. Вказала на те, що у 2009 році вони домовилися обмінятися земельними ділянками та узаконити цей обмін, однак за сімейними обставинами така угода не відбулася. Заперечила проти знесення бетонних огорож, оскільки в такому разі у неї не буде заїзду до гаража, який вона має намір побудувати і має на це відповідний дозвіл. Пропонувала обміняти земельну ділянку на якій встановлені огорожі на іншу частину, однак позивач категорично відмовляється від цього, оскільки планує продавати будинок. Акт погодження меж не складали. В останньому судовому засіданні відповідач [PERSON] була відсутня. З урахуванням того, що відповідач у судовому засіданні висловила свою позицію по даному позову, належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи, а також те, що нею не було надано доказів поважності причин відсутності, судом з урахуванням розумного строку розгляду справи відповідно до ст. 157 ЦПК України, було прийнято рішення про розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, звернувшись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно вимог ст. 212 ЗК України самочинно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених під час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Судом встановлено, що з 2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0731 га кад.№6810700000:01:014:0051, що підтверджується копією Державного акта про право власності на земельну ділянку ЯГ №149499 від 24.07.2008р. Співвласниками суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] (В, Д-Е, З-И, Й-К) площею 0,0747 га є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією Державного акта про право власності на земельну ділянку ХМ №112625 від 03.06.2003р. У 2012 році встановлено, що площа самовільно зайнятої землі [PERSON] складає 34 кв.м., що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.11.2012р., кадастровим планом земельної ділянки [PERSON] за 2012р. Факт захоплення земельної ділянки позивача також підтверджений у 2014 році кадастровим планом земельної ділянки, актом державного інспектора сільського господарства в Хмельницькій області про обстеження земельної ділянки позивача від 06.11.2014р. №4/503. Вказаним актом обстеження встановлено, що власник суміжної земельної ділянки [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки [PERSON] площею 34 кв.м., на яких побудовані бетонні огорожі на площах 0,0026 га, 0,0002 га, 0,0005 га, що є грубим порушенням вимог земельного законодавства. Проти встановлення бетонних огорож на земельній ділянці [PERSON] не заперечила й сама [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що діяла відповідно до попередньої домовленості від 03.10.2009р. Позивач не заперечувала проти існування такої попередньої домовленості, однак вказала на те, що підписала її під певними умовами, які [PERSON] виконані не були, обмін рівноцінними землями проведений не був, а тому при встановленні огорож [PERSON] заперечувала та зверталася у відповідні інстанції з метою захисту свого права власності. На даний час має намір відчужити земельну ділянку, а тому просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до уваги письмову домовленість між [PERSON] та [PERSON] від 03.10.2009р., оскільки ця угода не відповідає вимогам ст. 132 Земельного кодексу України та нотаріально не посвідчена. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житлового будинку та земельної ділянки підлягають захисту шляхом знесення самовільно встановлених бетонних огорож. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved