Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на житло, а саме - квартиру [ADDRESS], мотивуючи позовні вимоги тим, що в 1976 році її батьку - [PERSON] було надано в користування вказану квартиру. З моменту вселення і до теперішнього часу позивачка проживає в даній квартирі та зареєстрована в ній. Батько позивачки помер 14.04.1993р. і після його смерті позивачка є наймачем квартири, здійснює її ремонт та оплачує комунальні послуги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів Житомирської міської ради та виконавчого комітету Житомирської міської ради в судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог позовної заяви. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Позивачка вказує, що її батьку - [PERSON] в 1976 році, який з квітня 1976 року по березень 1997 року працював в підрозділах пожежної охорони відділу пожежної охорони Управління внутрішніх справ Житомирського виконкому, було надано в користування квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частинами 1,2 статті 61 ЖК України передбачено, що право користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експулуатаційною організацією ( а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією ) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Однак, позивачка, всупереч наведених норм, не надала суду жодних доказів, які б підтверджували факт надання її батьку - [PERSON] в користування квартири [ADDRESS]. Зокрема, суду не було надано для ознайомлення ордеру на вселення та договору найму житлового приміщення, які б підтвердили факт вселення [PERSON] у спірну квартиру. За вказаних обставин, зважаючи на те, що [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, зокрема того, що вона є членом сім'ї наймача квартири, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed