Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Харківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту смерті 25 січня 2016 року на тимчасово окупованій території України - у місті Харцизьк Донецької області [PERSON], [INFO]. Заявник обґрунтовує свої вимоги тим, що вона - [PERSON], [INFO], є невісткою померлої 25 січня 2016 року [PERSON], [INFO]. 25 січня 2016 року на тимчасово окупованій території України - у місті Харцизьк Донецької області померла 25 січня 2016 року її свекруха - [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським Свідоцтвом про смерть № 50 від 25.01.2016p., виданим Центральною міською лікарнею м. Харцизька № 1, та Довідкою про причину смерті № 50 від 25 січня 2016 року, виданою Центральною міською лікарнею м. Харцизька № 1. У зв'язку з тим, що смерть її свекрухи трапилась на тимчасово окупованій території України, вона не може у позасудовому порядку отримати Свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції та належним чином оформити свої спадкові права, тому дані обставини спонукали її звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. У судове засідання сторони та їх представники не зявилися, до суду надали заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що 25 січня 2016 року на тимчасово окупованій території України - у місті Харцизьк Донецької області померла 25 січня 2016 року її свекруха - [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським Свідоцтвом про смерть № 50 від 25.01.2016p., виданим Центральною міською лікарнею м. Харцизька № 1, та Довідкою про причину смерті № 50 від 25 січня 2016 року, виданою Центральною міською лікарнею м. Харцизька № 1, що підтверджується копіями вищевказаних документів (а.с.11, 12). [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала з 07 липня 1978 року в м. Харцизьк Донецької області по вул. Краснознаменській в будинку 144, що підтверджується штемпелем в копії її паспорта (а.с.10). Згідно наданої копії заповіту та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, ще при житті, а саме 20 серпня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповідала Заявнику належну їй на праві власності 1/5 частину житлового будинку № 4 по вїзду Комінтерна в м. Мерефа Харківського району Харківської області та 1/20 частину житлового будинку і земельної ділянки № 10 по вулиці Кільцевій в м. Мерефа Харківського району Харківської області, що підтверджується копіями вищевказаних документів (а.с.13, 14). Дані обставини створюють перешкоди заявнику для отримання державного зразку Свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO] та позбавляє її права належним чином оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Тому, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, в звязку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Вимогами ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, а тому суд вважає за необхідне рішення про встановлення факту смерті 25 січня 2016 року на тимчасово окупованій території України - у місті Харцизьк Донецької області [PERSON], [INFO], допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, ст.ст. 234, 235, 256, 257-1, 259 ЦПК України,

Outcome: approved