Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2/5 частин від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, та до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання Дітей та дружини не надає, тому просить стягнути аліменти з відповідача у вищевказаному розмірі. Також вказує на те, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, а відтак має можливість утримувати своїх дітей. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, натомість подав відзив на позов, у якові вказав, що позовні вимоги визнає частково та погоджується про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх доходів на дітей та 1/9 частину його заробітку на утримання дружини. 14 травня 2020 року позовну вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що 1 травня 2016 року між сторонами по справі виконавчим комітетом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, актовий запис №05 (а.с. 5). Також сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 10). Згідно з даними довідок Новодавидківської сільської ради від 27.09.2016 №1145 та від 25.01.2018 №52 Діти зареєстровані з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Техно-Буд-Центр» водієм автотранспортних засобів та отримав дохід за грудень 2019 року в сумі 17016,39 грн. (довідка від 10.02.2020 №42). При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, з урахуванням того, що відповідач офіційно працевлаштований, а також те, що в суду відсутня інформація про те, що відповідач має інші аліментні зобов`язання, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання Дітей у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України у розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Також розглядаючи позовну вимогу позивача про стягнення аліментів з відповідача на її утримання, суд виходить з того, що відповідно до частин першої та другої статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до частин другої та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] підлягає задоволенню частково, з урахуванням працездатного віку відповідача та відсутності доказів щодо важкого його матеріального становища або інших обставин, визначивши такий розмір аліментів виходячи з принципу справедливості та розумності в розмірі 1/6 частки від заробітку, щомісячно, до досягнення [PERSON] трьохрічного віку. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти обов`язок зі сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved