Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали 13.10.2005. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2017 змінено рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.11.2016, яким з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 31.08.2016 і до закінчення навчання. 30.06.2020 виплата аліментів, визначених рішенням суду, припинилася. На даний час син [PERSON] навчається на 1-му курсі денної форми навчання Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» за спеціальністю «081 Право» за контрактом. Оскільки син самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання він потребує матеріальної допомоги. Вказує, що [PERSON] працює прохідником на шахті «Лісова» с. Сілець, отримує стабільну заробітну плату і тому має можливість утримувати їхню спільну дитину, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період його навчання. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач надав до суду відзив, в якому позов визнав, хоча зауважив, що позивач не повідомляла його про те, що син буде продовжувати навчання; позивач не надала жодних документів про те, що Фонд соціального захисту інвалідів оплачує навчання сина в університеті, а також вказав, що [PERSON] у гуртожитку не проживає. 06.01.2017 він був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я та є інвалідом ІІІ групи по профзахворюванню безтерміново. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.10.2005 (а.с.9). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.47). [PERSON] є студентом Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» та навчається на 1 курсі денної форми навчання Інституту права та суспільних відносин за спеціальністю «081 Право», за контрактом, вартість освітньої послуги становить 40000 гривень, термін навчання до 28.02.2022 (а.с.10-14). [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства безтерміново та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1720 гривень (а.с.15-17). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.01.2017 змінено рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.11.2016, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 31.08.2016 і до закінчення його навчання, тобто до 30.06.2020 (а.с.19-23). Позивач працює продавцем в ТОВ «Клевер88» з 07.08.2020 по теперішній час (а.с.24). Відповідно до довідки Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25.05.2021 №01-11/207, [PERSON] у 2016-2020 роках надано фінансову допомогу на безповоротній основі шляхом відшкодування навчальному закладу витрат з навчання з інвалідністю у розмірі 37200 грн., також студент [PERSON] написав заяву щодо відшкодування навчальному закладу витрат з навчання особи з інвалідністю для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр», термін навчання 2020-2022 роки (а.с.53). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, а також те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, суд, на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторону відповідача. Також [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на її користь понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією від 08.10.20 про оплату позивачем гонорару за складання позовної заяви (а.с.25). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 600 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved