Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 12.08.2006 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №27. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникають сварки і непорозуміння. Також, позивач вказує, що, на її думку, сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не можливе. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає встановити місце проживання спільного сина із нею. 03.08.2015 року від відповідача до суду надійшла заява про надання строку для примирення з метою збереження родини (а.с.16). Ухвалою судді від 03.08.2015 року сторонам призначено строк для примирення 2 (два) місяці, однак за результатами наданого строку примирення не настало, зберегти сім'ю не вдалось, позивач надав до суду заяву, в якій наполягає на розірвані шлюбу, просить розглядати справу у її відсутності (а.с.28). Від відповідача до суду також надійшла заява, в якій [PERSON] просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.29). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 12.08.2006 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №27 (а.с.5). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 20.07.2007 року (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною. Надання строку на примирення позитивних результатів не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved