Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 серпня 1993 року Самбірським відділом ЗАГС у Львівській області, посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через розбіжність у характерах, з часу укладення шлюбу сімейні відносини поступово погіршувалися; часті конфлікти та непорозуміння на побутовому ґрунті, різні погляди на сімейне життя в результаті призвели до фактичного розпаду сім`ї; від шлюбу в сторін народилося двоє дітей, котрі на даний час є повнолітніми; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин; збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Позивач до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, додатково вказала, що з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом чотирьох років і на даний час у неї є інший чоловік; відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, але також звернувся із заявою, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу в його відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 серпня 1993 року у Самбірському відділі ЗАГС Львівської області; від цього шлюбу в них народилося двоє дітей, котрі на даний час є повнолітніми; сторони не підтримують подружніх відносин протягом чотирьох років. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я давно розпалася, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved