Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 5 жовтня 2002 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння при вирішенні різних питань сімейного життя. Згодом вони втратили почуття любові один до одного. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити «[PERSON]». Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що вона і відповідач не підтримують подружніх стосунків з 2016 року, а спільне господарство не ведуть з грудня 2017 року. Їх сім»я фактично розпалася, тому вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Прохає суд після розірвання шлюбу її прізвище залишити «[PERSON]». Також прохає стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн 00 коп. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачем. Пояснив, що він та [PERSON] дійсно з 2016 року не підтримують подружніх стосунків та з грудня 2017 року не ведуть спільне господарство. Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає можливим у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 5 жовтня 2002 року (а.с. 4). [INFO] року у сторін народився син [PERSON] (а.с. 5). Спір щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу не виник та за погодженням між сторонами дитина буде проживати разом з матір»ю - [PERSON] Питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини позивач буде вирішувати окремо. Як пояснили в судовому засіданні сторони, вони не підтримують подружніх стосунків з 2016 року та з грудня 2017 року не ведуть спільне господарство. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх малолітньої дитини. На думку суду визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 704 грн 00 коп (а.с. 1), а також були понесені витрати на професійну правничу допомогу, а саме за складення позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 700 грн 00 коп (а.с 7-11). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Аналогічне положення передбачене і під. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України шляхом списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження від сплати такого збору. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 352 грн 40 коп та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 352 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн 00 коп.

Outcome: approved