Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту) та розірвання договору, в якому просить стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 5\~052 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ станом на 19.05.2015 року (1 дол. США дорівнює 22,11 грн.) складає 111\~699, 72 грн. та розірвати договір банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15. Свої вимоги позивачка обґрунтувала наступним. 12.02.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу «Вільні гроші» у іноземній валюті строком з 12.02.2015 року до фактичної дати отримання вкладником коштів у повній сумі вкладу. Згідно виписки з особового рахунку № 2620.8.046786.002 на суму 3980 дол. США та двох квитанцій про надходження коштів на депозитний рахунок від 20.02.2015 року на суму 534 дол. США та від 23.02.2015 року на суму 538 дол. США, який відкритий на підставі укладення банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15, на рахунку знаходиться сума у розмірі 5\~052 доларів США. Згідно умов договору банківського вкладу Банк зобовязаний видати суму вкладу на вимогу вкладника за першою вимогою (письмова заява), з якою [PERSON] неодноразово зверталася до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Однак, на теперішній час кошти позивачкою не отримані, в звязку з чим остання звернулася до суду з зазначеним позовом. Таким чином, Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, кошти не повернув. В судове засідання відповідач (представник) не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов до суду не надав. Представник позивачки надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача (представника) без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як випливає з матеріалів справи, 12.02.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу «Вільні гроші» у іноземній валюті строком з 12.02.2015 року до фактичної дати отримання вкладником коштів у повній сумі вкладу. Згідно виписки з особового рахунку № 2620.8.046786.002 на суму 3980 дол. США та двох квитанцій про надходження коштів на депозитний рахунок від 20.02.2015 року на суму 534 дол. США та від 23.02.2015 року на суму 538 дол. США, який відкритий на підставі укладення банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15, на рахунку знаходиться сума у розмірі 5\~052 доларів США. Згідно умов договору банківського вкладу Банк зобовязаний видати суму вкладу на вимогу вкладника за першою вимогою (письмова заява), з якою [PERSON] неодноразово зверталася до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором та кошти не повернув. Статтею 55 Закону України Про банки та банківську діяльність визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Статтею 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, позивач, як вкладник по Договору банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15 від 12.02.2015 року, вправі вимагати повернення свого вкладу від Відповідача. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено в ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що Відповідач не виконав свої зобовязання по Договору банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15 від 12.02.2015 року, щодо повернення суми Вкладів [PERSON] Виходячи з поняття наведеного в п. 17 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Приймання банками вкладів від фізичних осіб є нічим іншим ніж фінансовими послугами, оскільки, по-перше, вони надаються на підставі індивідуального замовлення споживача, тобто на підставі договору; по-друге, в результаті їх надання споживач отримує матеріальні блага - грошові кошти (відсотки). Вкладник підпадає під поняття споживача, оскільки це - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю. Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Враховуючи вищенаведене, відносини, що виникають між вкладником (споживачем послуг) та банком (надавачом послуг) регулюються Законом України Про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з ПАТ ІМЕКСБАНК підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1 116,99 грн. Щодо позовних вимог позивачки про розірвання договору банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15 від 12.02.2015 року суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи те, що позивачка не отримала від відповідача того, на що вона розраховувала при укладенні договору банківського вкладу «Вільні гроші» № 328823/126828/00-15 від 12.02.2015 року, а саме повернення грошових коштів, наданих банку за договором за першою вимогою, суд вважає, що дане порушення умов договору у даному випадку є істотним, з огляду на що вимога позивачки про розірвання договору є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, суд зауважує, що позовні вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, в звязку з тим, що стороною відповідно до ст.60 ЦПК України на надано доказів того, що особа, яка надавала позивачу правову допомогу , є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, а також , що стороною відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не наданий розрахунок годин, витрачених на надання правової допомоги, а також не надано підтвердження про сплату коштів на правову допомогу, а саме квитанцію або платіжне доручення. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення коштів за копіювання позову та рекомендоване повідомлення відповідача, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, в звязку з тим, що заявлені вимоги не є видами судових витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі ст. ст. 509, 525-526, 530, 533, 610, 625, 651, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 231 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial