Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті останньої спадщину прийняв її брат [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за законом, але юридично не оформив і помер [INFO] року. Після його смерті також відкрилася спадщина, яку прийняла дружина останнього [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] року. Вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до органів нотаріату, входячи до кола спадкоємців за заповітом і отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Іншим спадкоємцем за заповітом є її брат [PERSON], який спадщину не приймав та помер [INFO] року. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вона не може, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за нею право на цю земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представники відповідачів Пісківської сільської ради та Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] року померла тітка позивачки [PERSON], яка мешкала в с.Піски, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) , яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Присеймівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняв батько позивачки [PERSON], рідний брат померлої, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.530, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформив і помер [INFO] року. Спадщину після смерті останнього прийняла його дружина (мати позивачки) [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] року. Дані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON], довідками Пісківської сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), довідок відділу держгеокадастру в Буринському районі, архівними витягами про народження [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про смерть [PERSON], інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5-6,12-14,16-21,49-58). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло в тому числі, право на вище згадану земельну частку (пай), яке належало [PERSON], яку прийняла [PERSON] - позивачка по справі, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, будучи спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], заповітом, довідкою Пісківської сільської ради, свідоцтвом про народження позивачки, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, паспортом позивачки, копією спадкової справи (а.с.21-23,27-30,63-78). Іншим спадкоємцем за заповітом є син спадкодавця [PERSON] (брат позивачки) [PERSON], який спадщину не приймав та помер [INFO] року, що вбачається з копії заповіту та копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.22,24). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачка не спроможна, у зв'язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області, витягу з газети «Рідний Край» та роз'яснення приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.7,8,15). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Присеймівський» 22.06.1995 року і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №792, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.9-11). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved