Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кізомиська сільська рада Білозерського району Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що їй на праві власності на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 8 жовтня 2004 року належить житловий будинок [ADDRESS] . В зазначеному житловому будинку зареєстрована колишня дружина її сина [PERSON] - відповідач по справі, яка з 10 листопада 2012 року за місцем реєстрації не проживає. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 травня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив від відповідачки не надходив. Представник третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не прибув, однак від голови Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області надійшла заява, в якій просила справу розглянути за відсутності представника третьої особи, не заперечувала щодо задоволення позову. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах в порядку положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що: відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 8 жовтня 2004 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16903635 від 4 грудня 2007 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області №926 від 20 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , яка вибула з села без зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20 травня 2019 року, який був складений уповноваженою на те комісією, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 10 листопада 2012 року за вказаною адресою фактично не проживає. Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 3 грудня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та як вбачається із зазначеного рішення, воно було ухвалено в заочному порядку, та відповідачка [PERSON] з 2012 року разом з позивачем не проживала, шлюбні відносини не підтримувала, спільне господарство не вела. Відповідно до ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, відповідачка, яка на даний час не членом сім`ї позивачки в спірному будинку не проживає понад строк, протягом якого, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України за ними зберігається право на житло, тому згідно до приписів ст. 72 ЖК України, остання втратила право користування спірним будинком Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України, при вибутті наймача та членів його сім`ї на постійне місце проживання в інший населений пункт або інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті, вони втрачають право на користування житловим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 316 ЦК Україн, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідачка .втратила право користування жилим приміщенням, що належить позивачці, внаслідок відсутності її за місцем реєстрації понад встановлені строки, передбачені ст. 71 ЖК України.

Outcome: approved