Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником домоволодіння по [ADDRESS]. 1/2 вказаного домоволодіння належить їй на праві приватної власності, а 1/2 домоволодіння вона отримала як спадщину за заповітом після смерті свого чоловіка. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0.998 га, що передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Бабинської сільської Ради Самбірського району від 20.10.1998 року, згідно рішення виконкому від 21.08.1998 року № 5 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 164. Її домоволодіння межує із домоволодінням сусідки [PERSON]. Остання біля її огорожі посадила дерева (горіхи, аличу, сливи). Дерева розрослися і затіняють її подвір'я. Крім того самовільно побудувала господарські будівлі (стайню, стодолу) довжиною 15 метрів, які також затінюють її земельну ділянку. Вона просила відповідачку добровільно зрізати горіхи, та пересадити інші дерева, на що остання не погоджувалася. 09.02.2016 року вона звернулася із заявою до Бабинської сільської Ради Самбірського району прийняти міри до [PERSON] Останню було попереджено, про те, щоб зрізати дерева. Вказівки сільської Ради відповідачкою не виконано і 09.03.2016 року вона вдруге звернулася до сільської Ради із заявою. 16.03.2016 року на місце вийшла комісія, де було складено акт, в якому зазначено, що як в її господарстві, так і в господарстві [PERSON] дерева посаджені з порушенням Державних будівельних норм 79-92 «житлові будинки для індивідуальних забудовників України» де встановлені такі відстані для зелених насаджень: від стіни будинків та споруд до осі дерев 5 метрів. Ці норми стосуються дерев з діаметром крон до 5 метрів та мають бути збільшені для дерев з кроною більшого діаметра. Гілки дерев та кущів не повинні перетинати меж сусідніх ділянок. Комісія зобов'язала її зрізати вишню, яка росла всупереч вищезгаданих норм та прибрати з дороги громадського користування купу гравію. Вказані вимоги вона виконала. Відповідачку зобов'язано до 01.04.2016 року зрізати старі дерева (горіхи), а молоді насадження дерев пересадити відповідно зазначених норм. Станом на 08.04.2016 року відповідачка вказівки сільської Ради не виконала і не збирається виконувати, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до частини 1 статті 130 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Але відповідачка створила такі умови, які навпаки завдають найбільше незручностей (затінюється її земельна ділянка, та подвір'я ) Стаття 152 Земельного кодексу України дає право землекористувачу вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. На усні вимоги виправити вказані порушення відповідачка не реагує. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснили, що згідно акту комісії бабинської сільської ради Самбірського району львівської області від 16.03.2016 року [PERSON] зобов'язано зрізати дерева які ростуть всупереч Державних будівельних норм. Станом на сьогоднішній день [PERSON] зрізала дерева, які росли всупереч Державних будівельних норм, однак молоді насадження дерев, які вказані в акті від 16 березня не пересадила, а тому просять зобов'язати [PERSON], яка проживає [ADDRESS], пересадити молоді дерева відповідно до Державних будівельних норм. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення та зобов'язалась пересадити молоді дерева відповідно до Державних будівельних норм. Суд, розглянувши справу в порядку ч.4 ст. 174 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved