Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Верхньорогачицька державна нотаріальна контора, про визнання в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок загальною площею 74,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з підстав, зазначених у позові. В попереднє судове засідання позивач не з'явилася, але надіслала заяву, якою просить справу розглянути за її відсутності в зв'язку із зайнятістю на роботі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилися, але надіслали заяви, якими просили справу розглянути за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечили. Представник третьої особи - державний нотаріус Верхньорогачицької державної нотаріальної контори Кучеренко Л.Є. в попереднє судове засідання не з'явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, заперечень по справі не надала. На підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання заявлених вимог проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. На підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України та в зв'язку з визнанням заявлених вимог, суд вважає можливим розглянути справу в попередньому судовому засіданні та ухвалити рішення по суті заявлених вимог, оскільки для цього встановлені всі законні підстави. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.04.2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом серія [NUMBER] виданим 03.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньорогачицького РУЮ у Херсонській області (а.с. 4). Після її смерті залишилася спадщина - житловий будинок по [ADDRESS] 08.07.2015 року Верхньорогачицькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа (а.с. 6) і позивач, як донька померлої (а.с. 7), відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Крім неї до першої черги спадкоємців за законом відносяться також її рідні сестри - відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які також мають право на свою частку в майні на яке претендує позивач. Інших спадкоємців за спадковою справою не значиться. По закінченню 6-ти місячного строку позивач звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.08.2016 року (а.с. 8) у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на нерухоме майно спадкодавця. Позивач в заяві зазначила, що могла б зареєструвати за собою право власності на будинок на підставі дозволу, отриманого від селищної ради та декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Але це також є неможливим, тому що 19.12.2012 році її батько вже отримав 2 відповідних дозволи № 113 та № 114 від виконавчого комітету Зеленівської сільської ради на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] які збудовані відповідно до та після 1992 року (а.а.с. 18, 19), та відповідно до законодавства подав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК у Херсонській області 19.03.2012 року за № ДС18212040884 (а.с. 20-21), але не встиг зареєструвати право власності на будинок за собою у зв'язку з тривалою хворобою і смертю 11.07.2014 року (а.с. 5). Подати нову декларацію на реєстрацію і після цього зареєструвати право власності на об'єкт не є можливим, оскільки попередня декларація не скасована, а замовник, який подав декларацію на реєстрацію у ДАБК помер. Технічний паспорт на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS] виготовлено 01.12.2014 року на ім'я замовника - [PERSON] (а.а.с. 13-15). Отже, вищевикладеним підтверджується той факт, що оспорюваний будинок відповідає всім будівельним, санітарним і протипожежним нормам і правилам, необхідним для будинку, як об'єкту нерухомого майна, але внаслідок смерті попередніх користувачів - спадкодавців не був зареєстрований, як об'єкт приватної власності. Також підтверджується той факт, що будинок збудований за життя батьками позивача - [PERSON] та [PERSON] та знаходиться на земельній ділянці, площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], право на яку зареєстровано 29.04.2015 року (а.с. 12) на ім»я [PERSON]. Відповідно до статей 1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (стаття 1276 ЦК України). Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз'яснено: Пунктом 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та витягу з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, за змістом статті 1276 ЦК України, за правилами спадкової трансмісії предметом спадкування є не майно, що належало спадкодавцю, а його право на спадкування, яке ним не було реалізоване, у зв'язку із його смертю. В даному випадку право власності спадкодавця [PERSON] не підтверджується належними правовстановлюючими документами, оскільки за життя вона не встигла оформити спадщину на спірний житловий будинок після смерті її чоловіка (батька позивача), якому фактично належав спірний житловий будинок на праві приватної власності. Відповідно нотаріусом обґрунтовано відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Перехід права за спадковою трансмісією можливий лише у випадку смерті спадкоємця (у нашому випадку смерті матері позивача) після відкриття спадщини. Через те, що у померлої [PERSON] відсутні документи, що посвідчують право власності на будинок, що входив до спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], позивач позбавлена можливості оформити належну їй спадщину у нотаріуса. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, а інші спадкоємці не заперечили проти задоволення позову, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на житловий будинок літера «А», прибудова літера «а», загальною площею 71,4 кв.м., з них житлова площа 34,4 кв.м., допоміжна площа 37,0 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня літера «Б»; прибудова літера «б»; гараж літера «В»; погріб з шийкою літера «Г»; сарай літера «Д»; сарай літера «Е»; туалет літера «Ж»; душ літера «З»; огорожа №1; огорожа № 2; водопровід № 3, що розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: вулиця [ADDRESS]

Outcome: approved