Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем вона знайома зі шкільних років. Починаючи з 2015 року вони (сторони) перебували у інтимних стосунках, періодично проживали разом у будинку батьків відповідача та мали намір створити сім`ю. У кінці 2015 року вона (позивач) завагітніла, а тому вони (сторони) спільно почали готуватися до народження дитини, мали спільний бюджет. Під час вагітності відповідач, як батько майбутньої дитини, піклувався про неї (позивача), разом відвідував лікарів, надавав грошові кошти та купував речі. Бажаючи народження дитини, відповідач здавав кров, приносив до лікарні ліки, квіти та продукти харчування. [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач відмовився підписувати спільну заяву про походження від нього сина [PERSON] , а тому запис про батька дитини було зроблено на підставі ст. 135 СК України. Після народження сина відповідач допомагав їй (позивачу) та сину матеріально, постійно приїздив до сина, цікавився його вихованням та потребами, в присутності сторонніх осіб визнавав себе батьком [PERSON] . З кінця 2018 року і по теперішній час відповідач матеріально не допомагає утримувати сина, але цікавиться його розвитком. Відповідач не бажає добровільно визнати своє батьківство над [PERSON] та надавати матеріальну допомогу. [PERSON] просила суд: - визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Носівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] ; - стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 7). З матеріалів справи (а.с. 8) вбачається, що відомості про батька [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частинами 1 та 2 ст. 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved