Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , третьої особи - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивачка [PERSON] мотивує тим, що з перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду розірвано. У шлюбі у них з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] . Фактично з 2007 року [PERSON] коштів на утримання доньки не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається та не допомагає їй у вихованні дитини. Не цікавиться навчанням, здоров`ям та духовним розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Після неодноразових її звернень до відповідача про участь у вихованні дитини [PERSON] написав нотаріально - посвідчену заяву про відмову від малолітньої доньки [PERSON] . Зазначає, що на даний час проживає в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який забезпечує її та доньку [PERSON] матеріально, піклується про фізичний та духовний розвиток дитини та в подальшому має намір її удочерити. Посилаючись на вказане, позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому Шатров В.В. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст. ст.211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено , що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між [PERSON] , та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 95 від 2008 року листопада місяця 04 числа, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області від 01 вересня 2009 року Серії [NUMBER] . /а.с.9/. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області від 28 жовтня 2010 року Серії [NUMBER] . /а.с.8/. Позивачка [PERSON] стверджує, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконанням своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає матеріальної допомоги на її утримання.. З заяви, посвідченої 16.03.2020 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 511 стверджено, що [PERSON] , [INFO] , батько малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] відмовився від батьківських прав на неї. /а.с.10/. На підставі викладеного, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, написав нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав на неї. Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved