Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним державного акту, в якому просила визнати недійсним державний акт, виданий [PERSON] на земельну ділянкою розміром 0,17 га в [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві довічного успадкованого володіння землею за №77. Також, в даній справі був заявлений позов третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Косівщинською сільською радою, в якому вони просили припинити право [PERSON] довічного успадкованого володіння земельною ділянкою розміром 0,17 га по [ADDRESS], вилучити у нього земельну ділянку розміром 0,17 га по [ADDRESS], визнати недійсним державний акт, виданий [PERSON] на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою розміром 0,17 га по [ADDRESS] цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві довічного успадковуваного володіння землею за №77, а також стягнути з [PERSON] на користь Косівщинської сільської ради понесені ними витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивачки позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Косівщинської сільської ради підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Косівщинської сільської ради в судовому засіданні свій позов підтримала, стосовно позовних вимог [PERSON] покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Косівщинської сільської ради підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] володіє на праві власності земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] площею 0,0696 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 17835127 від 15.02.2014р., а також володіла земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] площею 0,17 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 17834847 від 15.02.2014р (а.с. 9, 10). Рішенням дванадцятої сесії двадцять першого скликання Косівщинської сільської Ради народних депутатів «Про виділення земельної ділянки і дозволу будівництва індивідуального жилого будинку і господарських будівель» від 18 вересня 1992 року [PERSON] мешканцю [ADDRESS], виділено у довічне успадковане володіння земельну ділянку розміром 0,17 га в [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого і господарських будівель, дозволено замовити виготовлення державного акту на право приватної власності на землю та акту перенесення земельної ділянки на місцевості, а також виготовити будівельний паспорт. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 січня 2015 року у справі №587/611/14-ц за позовом [PERSON] - представника [PERSON] до Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, третя особа - [PERSON], про визнання незаконними та скасування рішень Косівщинської сільської ради, в задоволенні позову відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю (а.с. 11-12). Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2015р. в зазначеній справі апеляційна скарга задоволена: скасоване рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 січня 2015 рок та ухвалено нове рішення про задоволення позову [PERSON]; визнані недійсними рішення двадцять другої сесії шостого скликання Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області від 11 квітня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність гр. [PERSON] в с. Косівщина» та рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області від 15 січня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надання у власність земельної ділянки в с. Косівщина гр. [PERSON] (а.с. 13-16). Зазначене рішення апеляційного суду залишене без змін ухвалою ВССУ у вищевказаній справі від 24.06.2015р. Ухвалюючи оскаржуване рішення апеляційний суд виходив із того, що рішенням дванадцятої сесії двадцять першого скликання Косівщинської сільської Ради народних депутатів «Про виділення земельної ділянки і дозволу будівництва індивідуального жилого будинку і господарських будівель» від 18 вересня 1992 року [PERSON], мешканцю [ADDRESS], виділено у довічне успадковане володіння земельну ділянку розміром 0,17 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, дозволено замовити виготовлення державного акту на право приватної власності на землю та акту перенесення земельної ділянки на місцевості, а також виготовити будівельний паспорт. На підставі вищевказаного рішення Косівщинською сільською Радою народних депутатів видано [PERSON] державний акт про надання у довічне успадковане володіння вищезазначену земельну ділянку. Апеляційний суд Сумської області, з чим погодився ВССУ, в цілому виходив з того, що позивач [PERSON] одержав документ, що посвідчує право на відповідну земельну ділянку, тобто він набув права на спірну земельну ділянку, документи, що посвідчують це право не скасовано. Згідно ст. 1 ЦПК Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З викладеного вище, вбачається, що рішення про надання права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було скасовано. Разом з тим, позивачка [PERSON] не надала суду жодних доказів порушення свого права, а тому, у разі відсутності порушеного права відсутні підстави для його захисту та звернення до суду. Враховуючи зазначене, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - Косівщинської сільської ради про визнання недійсним державного акту необхідно відмовити в зв'язку з його безпідставністю. На даний час третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Косівщинська сільська рада Сумського району Сумської області вважає, що рішенням Косівщинської сільської Ради народних депутатів від 18 вересня 1992 року відповідачу [PERSON], незаконно виділено у довічне успадковане володіння земельну ділянку розміром 0,17 га в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Суд погоджується з даним твердженням третьої особи з наступних підстав. Правовідносини які є предметом даного спору виникли 18 вересня 1992 року, а саме з моменту ухвалення Косівщинською сільською радою народних депутатів Сумського району рішення «Про виділення земельної ділянки і дозволу будівництва індивідуального жилого будинку і господарських будівель», на підставі чого [PERSON] був виданий державний акт про надання у довічне успадковане володіння земельної ділянки за №77. У той час діяв Земельний кодекс України в редакції від 13 березня 1992 року. Право довічного успадковуваного володіння землею було введено Земельним кодексом Української РСР від 18 грудня 1990 р. Таке право законодавчо визнавалось у період з 15 березня 1991 р. до 13 березня 1992 року. Після запровадження права колективної та приватної власності на землю у 1992 році, в Земельному кодексі України в новій редакції від 13 березня 1992 р. право довічного успадковуваного землеволодіння передбачено не було. Згідно зі ст. 6 Земельного кодексу України 1992 р. громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та особистого підсобного господарства могли також надаватись у постійне користування. Таким чином, з 13 березня 1992 р. надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване землеволодіння було припинено. Разом з тим, необхідно зазначити, що особи, які набули це право до вказаної дати, зберігають право довічного успадковуваного землеволодіння до того моменту, доки вони за власним бажанням не переоформлять земельну ділянку на одному із прав, передбачених чинним земельним законодавством. Зокрема, у п. 8 Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 13 березня 1992 р. встановлено, що громадяни, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. Отже, з 13 березня 1992 року: - відповідно до ст.. 3-8 ЗК України (13.03.1992р.), земля могла виділятися тільки у власність (державну, колективну, приватну), і у користування (постійне та тимчасове, або на умовах оренди); - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 ЗК України (13.03.1992р.) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належала передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу (В той час як повноваження виділення земельних ділянок у довічне успадковане володіння були відсутні); - відповідно до ст. 22 ЗК України (13.03.1992р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. - відповідно до ст. 23 ЗК України (13.03.1992р.) державними актами посвідчуються тільки права власності на земельну ділянку, або право постійного користування. Також, з 13.03.1992р. Постанова Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року № 889-ХІІ «Про форми державних актів на право володіння або користування землею і Положення про порядок надання в вилучення земельних ділянок», яка встановлювала форму державного акту на право довічного успадковуваного володіння втратила чинність, згідно з Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року N 2201-XII, і її положення, які не діяли станом на 18 вересня 1992р., не могли затверджувати форму державного акту на режим володіння земельної ділянки, не передбачений законодавством. Таким чином, Косівщинська сільська рада 18 вересня 1992р. прийняла рішення про надання [PERSON] речового права, яке не надавалося державою взагалі. Якщо воно не надавалося державою і законом, воно не могло ані виникнути, ані зберегтися при набранні чинності ЗК України 2001р., ані бути захищеним на підставі ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України як порушене. Рішенням Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області від 11.12.2014р. земельна ділянка площею 0,17 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] вилучена у громадянина [PERSON] Проте, [PERSON] не висловлював свою згоду на таке вилучення. Відповідно до ч. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Таким чином, існують підстави для припинення права довічного успадкованого володіння земельної ділянки та для вилучення земельної ділянки у відповідача. Слід зазначити, що відповідно до ст. 22 ЗК України в редакції 1990р. право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється. Відповідно до ст. 23 ЗК України в редакції 1990р. право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою Української РСР. Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР 1963р. угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, і тому числі обмежує особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЗК України 1990р. купівля-продаж, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, в тому числі орендарями, а також годи, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними. Вищенаведене свідчить, що видача Косівщинською сільською радою Сумського району Сумської області відповідачу [PERSON] державного акту на право довічного успадковуваного володіння є угодою, спрямованою на встановлення у [PERSON] речового права володіння земельною ділянкою по [ADDRESS]. Проте, дана угода не відповідає вимогам закону і має бути визнана недійсною. Враховуючи викладене, необхідно припинити право [PERSON] довічного успадкованого володіння земельною ділянкою розміром 0,17 га по [ADDRESS], вилучити у нього зазначену земельну ділянку, визнати недійсним державний акт, виданий [PERSON] на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою розміром 0,17 га по [ADDRESS], який зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві довічного успадковуваного володіння землею за №77, та стягнути з [PERSON] на користь Косівщинської сільської ради Сумського району витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved