Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи на стороні відповідача Тернопільська міська рада, Підгороднянська сільська рада, Головне управління національної поліції в Тернопільській області, Тернопільський відділ поліції СКОЗ у СДС про скасування арешту нерухомого майна та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/15460/20 від 21 вересня 2020 року було встановлено, що вона, [PERSON] , [INFO] народилася в селі Криве Попельнянського району Житомирської області, перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06 травня 2020 року, актовий запис № 170209910001300587001, виданим Феодосійським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, підтверджується факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Феодосія. Також вказана інформація з`ясована з медичного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 04 травня 2020 року. Суд у вказаному рішенні встановив факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим. 21 жовтня 2020 року за заявою [PERSON] № 762 у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 6/2020, після смерті [PERSON] , спадок складається з: садового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0645 га, яка розташована на території садівничого товариства «Вітамін», що на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; квартири [ADDRESS] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ИЖ 27», кал. 12. № [NUMBER] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ТОЗ БМ», кал. 16. № [NUMBER] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ИЖ 54», кал. 12. № [NUMBER] . Розглянувши документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно нотаріусом було виявлено арешт нерухомого майна, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 254725941 від 28 квітня 2021 року наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 4545748; зареєстровано: 23 лютого 2007 року о 16:50:07 за № 4545748 реєстратором: Третя сімферопольська державна нотаріальна контора, 95034, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Київська. 123А, (0652) 229169; підстава обтяження: постанова про накладення арешту, АН № 492460, 21 лютого 2007 року, ДВС у Київському районі м. Сімферополь, виконавець Белий; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] , ідент. код не вказаний в постанові; Заявник: ДВС Київського рну м. Сімферополя. Постановою державного нотаріуса від 28 травня 2021 року № 1271/0231 Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л. Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] (інд. код [NUMBER] ), померлого [INFO] , до зняття арешту. На адвокатський запит від 18 червня 2021 року щодо вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 4545748, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у межах своєї компетенції, повідомило, що згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області не є правонаступником органів ДВС АР Крим та м. Севастополь. Фактично виконавчі провадження перебували на території АР Крим та м. Севастополь, в тому числі відносно боржника [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) не передавались, будьякі документи щодо виконавчого провадження відносно [PERSON] у відділі не перебували. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження інформації щодо зареєстрованого виконавчого документа та відкритого виконавчого провадження відносно [PERSON] не знайдено, що унеможливлює у встановленому законодавством порядку відновлення матеріалів виконавчого провадження та прийняття відповідних рішень. Відтак, немає підстав для прийняття рішення про зняття арешту з майна дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень. Накладений арешт на все майно спадкодавця [PERSON] є перешкодою для оформлення спадкоємцем за законом [PERSON] своїх спадкових прав. З огляду на зазначене, позивачка просила суд: скасувати обтяження на нерухоме майно згідно відомостей з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тин обтяження: арешт нерухомого майна: реєстраційний помер обтяження: 4545748; зареєстровано: 23.02.2007 16:50:07 за № 4545748 реєстратором: Третя сімферопольська державна нотаріальна контора, 95034, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 123А, (0652) 229169; підстава обтяження: постанова про накладення арешту, АН №492460, 21.02.2007, ДВС у Київському районі м. Сімферополь, виконавець Белий; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] . Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] , ідент. код не вказаний в постанові; Заявник: ДВС Київського рну м. Сімферополя; визнати право власності в порядку спадкування на все майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим, а саме: садовий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0645 га, яка розташована на території садівничого товариства «Вітамін», що на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області: квартиру [ADDRESS] ; мисливську гладкоствольну зброю, марки «ИЖ 27». кал. 12. № [NUMBER] ; мисливську гладкоствольну зброю, марки «ТОЗ БМ», кал. 16. № [NUMBER] ; мисливську гладкоствольну зброю, марки «ИЖ 54», кал. 12, № [NUMBER] . Ухвалою судді від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі УЗПВР у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи на стороні відповідача Тернопільська міська рада, Підгороднянська сільська рада, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області), Тернопільський відділ поліції СКОЗ у СДС про скасування арешту нерухомого майна та визнання права власності. Постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 09 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив від відповідача УЗПВР у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому представник просив позовну заяву залишити без задоволення. Покликався на те, що Управління безпідставно зазначено відповідачем, яким надано лише відповідь на адвокатський запит [PERSON] за вих. № 53 від 18 червня 2021 року з необґрунтованою згідно вимог законодавства у ньому вимогою щодо вилучення запису про обтяження 454748. Однак, у вказаній справі не оскаржується відповідь Управління на лист позивача в межах законодавства про звернення громадян. Управління жодним чином не порушувало прав позивача та не наділено відповідними повноваженнями та законними підставами про скасування зазначеного відповідачем обтяження (зняття арешту з майна), на території Херсонської області у органах державної виконавчої служби виконавче провадження не перебувало та у встановленому законодавством порядку не відновлювалось, що є неможливим з підстав, зазначених у відповіді, обтяження внесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 лютого 2007 року органом ДВС на тимчасово окупованій території України. Управління забезпечення примусового виконання рішень не наділено повноваженнями щодо проведення виконавчих дій та винесення документів у виконавчому провадженні, також Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області та Відділ примусового виконання рішень не є правонаступником органів ДВС АР Крим та м. Севастополь, будьякі виконавчі провадження та інші документи, які перебували на тимчасово окупованій території України до відділу примусового виконання рішень не передавались, виконавче провадження відносно боржника [PERSON] в органах ДВС Херсонської області на виконанні не перебувало, у зв`язку з чим, відсутня інформація, в рамках якого виконавчого провадження (при виконанні якого виконавчого документа) накладено арешт на майно боржника та інші ідентифікуючі дані боржника. Таким чином, УЗПВР у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) є неналежним та безпідставно визначеним відповідачем у вказаному позові. Також зазначає, що спадкоємець, якщо його не замінено на відповідну сторону виконавчого провадження, у виконавчому провадженні не наділений правом оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, оскільки не є його учасником. Протокольною ухвалою суду, постановленою у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 13 вересня 2021 року, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільську районну державну нотаріальну контору. 11 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Мельник В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача УЗПВР у\~Херсонській області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)у судовому засіданні щодо скасування арешту поклався на думку суду, а у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явилася, 28 вересня 2021 року звернулася до суду із заявою, у якій просила справу розглядати за його відсутності, щодо вимог позовної заяви поклався на думку суду. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача Підгороднянська сільська рада в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача Головне управління національної поліції в Тернопільській області, Тернопільський відділ поліції СКОЗ у СДС у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача Тернопільська\~районна державна\~нотаріальна контора в судове засідання не з`явився, подавав суду заяви, у яких просив справу розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2020 року № 607/15460/20 встановлено факт смерті [PERSON] , який народився [INFO] , помер [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим. Постановою Темнікової Л. Г., державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 1271/0231 від 28 травня 2021 року при дослідженні документів, поданих [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: садового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0645 га, яка розташована на території садівничого товариства «Вітамін», що на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; квартири [ADDRESS] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ИЖ 27», кал. 12. № [NUMBER] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ТОЗ БМ», кал. 16. № [NUMBER] ; мисливської гладкоствольної зброї, марки «ИЖ 54», кал. 12. № [NUMBER] , що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , було виявлено арешт нерухомого майна, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Відтак [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В описово-мотивувальній частині постанови нотаріусом роз`яснено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 13505/12.318 від 13 липня 2021 року у відповідь на запит адвоката Мельника В. від 18 червня 2021 року щодо вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 4545748 повідомлено, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області не є правонаступником органів ДВС АР Крим і м. Севастополь. Фактично виконавчі провадження, які перебували на території АР Крим у м. Севастополь, в тому числі відносно боржника [PERSON] , до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) не передавались, будьякі документи щодо виконавчого провадження відносно [PERSON] у відділі не перебували. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження інформації щодо зареєстрованого виконавчого документа та відкритого виконавчого провадження відносно [PERSON] не знайдено, що унеможливлює у встановленому законодавством порядку відновлення матеріалів виконавчого провадження та прийняття відповідних рішень. Враховуючи викладене, немає підстав для прийняття рішення про зняття арешту з майна без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також Інструкції з організації примусового виконання рішень. Як вбачається із інформаційної довідки № 256388705 від 13 травня 2021 року будівля, садовий будинок, загальною площею 96,9 кв.м., загальною площею 96.9 кв.м.. зазначений в генплані під літ. «А», вбиральня під. літ. «Б», господарська будівля під літ. «В», огорожа № 1, 5, вимощення ІІІІ, за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0645 га, кадастровий номер 6125286900:01:001:0828; квартира загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] належать на праві приватної власності [PERSON] 23 лютого 2006 року реєстратором Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори накладено арешт нерухомого майна на все майно, що належить [PERSON] . Згідно відповіді Тернопільського відділу поліції СКОЗ у СДС ГУНП в Тернопільській області № 13641/01/24/1120 від 11 грудня 2020 року на запит [PERSON] № 2066/02/14 від 08 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в секторі контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Тернопільського відділу ГУ Національної поліції України в Тернопільській області та являвся власником: мисливської гладкоствольної зброї марки «ИЖ 27», 12 калібру, № [NUMBER] , мисливської гладкоствольної зброї марки «ТОЗ БМ», 16 калібру, № [NUMBER] , мисливської гладкоствольної зброї марки «ИЖ 54», 12 калібру, № [NUMBER] ; дозвіл на право зберігання № 398, виданий 01 грудня 1991 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 30 вересня 2021 року судом зареєстровано спадкову справу № 276/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка була надіслана на запит суду Тернопільською районною державної нотаріальною конторою. Матеріали вказаної спадкової справи містять: заяву [PERSON] № 762, подану 21 жовтня 2020 року про прийняття спадщини, якою також повідомлено про наявність іншої спадкоємиці дочки померлого [PERSON] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 62139313 від 21 жовтня 2020 року; заяву [PERSON] № 2101/СП/20 від 11 грудня 2020 року, якою вона відмовилася він належної їй спадщини на користь [PERSON] ; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] народився [INFO] ; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00030553693 від 28 квітня 2021 року, згідно якого 21 серпня 1981 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00029313122 від 25 січня 2021 року, згідно якого [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1742; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00029312976 від 25 січня 2021 року; заяву [PERSON] № 587 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом; інформаційні довідки з Єдиного реєстру боржників; інформаційну довідку № 254725941; постанову нотаріуса № 1271/0231 від 28 травня 2021 року. Відтак, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши вищенаведені документи, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьяким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, той з подружжя, хто пережив спадкодавця є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим. Інший спадкоємець дочка померлого спадкодавця [PERSON] відмовилася він належної їй спадщини на користь [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса, який відмовив їй в оформленні спадкових прав через виявлений арешт нерухомого майна, яке за життя належало спадкодавцю. Відповідно до ст. 25\~ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відтак, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] його право власності на все належне спадкодавцю майно припинилося, у зв`язку з чим спадкоємцем [PERSON] було розпочато процедуру спадкування, що полягає в переході прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та врегульовано Главою 84 Загальні положення про спадкування Книги шостої Спадкове право ЦК України. Тобто, з дня смерті спадкодавця, який є часом відкриття спадщини, [PERSON] набула у власність майно, яке належало померлому [PERSON] , однак через наявний арешт спадкового майна позивачка має перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права [PERSON] необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Отже, право позивачки на отримання спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , порушено накладеним арештом на майно відповідно до постанови про накладення арешту АН № 492460 від 21 лютого 2007 року, винесеної ДВС у Київському районі м. Сімферополь. Разом з тим, Автономна Республіка Крим відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України і такий захист порушеного права позивача є неможливим, а за відсутності будьяких документів з вказаних вище виконавчих проваджень є неможливим і захист порушеного права шляхом зобов`язання вчинити відповідні дії і відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, на який чинним законодавством покладено питання щодо примусового виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), підвідомчих органам державної виконавчої служби на тимчасового окупованих територіях України. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно. З урахуванням положень Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі неможливості надання суду зазначених документів розгляд справи здійснюється за документами і матеріалами (доказами), поданими учасниками судового процесу, якщо вони є достатніми для прийняття відповідного судового рішення. Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності відкритих виконавчих проваджень, у яких боржником є [PERSON] або [PERSON] . На адвокатський запит від 18 червня 2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у межах своєї компетенції, повідомило, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження інформації щодо зареєстрованого виконавчого документа та відкритого виконавчого провадження відносно [PERSON] не знайдено, що унеможливлює у встановленому законодавством порядку відновлення матеріалів виконавчого провадження та прийняття відповідних рішень. Відтак, збереження арешту майна чинить позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні спадщиною, а отже суд вважає, що належне [PERSON] майно під арештом знаходиться безпідставно. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав стягувача, боржника та інших осіб здійснюється шляхом оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а також у позовному провадженні. Позивачка не є стягувачем чи боржником, тобто не є стороною у виконавчому провадженні та з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України, яка містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення та застосовується разом із положеннями ст. 55 ЦПК України. Такий висновок суду узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. Оскільки боржником у виконавчому провадженні була особа, яка померла, і захист майнових прав шляхом оскарження бездіяльності державного виконавця неможливий, суд прийшов до висновку, що іншого способу поновити своє порушене право позивачка не має, тому обґрунтовано звернулася до суду з вимогою про скасування арешту нерухомого майна. Виходячи з\~наведених норм\~закону та\~встановивши,\~що обтяження\~на нерухоме\~майно порушують\~права [PERSON] \~на спадкування,\~а також\~у [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~відсутні зобов`язання\~за виконавчим\~провадженням,\~в межах\~якого державним\~виконавцем накладено\~арешт на\~все майно,\~суд приходить\~до висновку\~про скасування обтяження на нерухоме майно згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 4545748; зареєстровано: 23.02.2007 16:50:07 за №4545748 реєстратором: Третя сімферопольська державна нотаріальна контора, 95034, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Київська,123А, (0652)229169; підстава обтяження: постанова про накладення арешту, АН № 492460, 21.02.2007, ДВС у Київському районі м. Сімферополь, виконавець Белий; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] , ідент. код не вказаний в постанові; Заявник: ДВС Київського рну м. Сімферополя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в сумі 908,00 грн. Щодо решти позовних вимог, суд встановив наступне. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та ухвалення рішення судом першої інстанції). Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц. Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Предметом частини позовних вимог [PERSON] є визнання права власності в порядку спадкування на все майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , крім позивачки [PERSON] є спадкоємиця його дочка [PERSON] , яка згідно заяви № 2101/СП/20 від 11 грудня 2020 року відмовилася від належної їй спадщини в користь [PERSON] . Відтак, з урахуванням викладеного у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16ц належним відповідачем щодо вказаної вище позовної вимоги є відповідний орган місцевого самоврядування, тобто Тернопільська міська рада та Підгороднянська сільська рада. З огляду на зазначене, Управління забезпечення\~примусового виконання\~рішень у\~Херсонській області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~в частині\~позовних вимогпро визнання права власності в порядку спадкування на все майно є неналежним відповідачем у справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Вказане узгоджується із положеннями постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц.

Outcome: partial