Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей. Її коштів недостатньо для утримання дітей, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в котрій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обовязку, як батько дітей, чим порушує її інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому інтереси дітей підлягають до судового захисту у відповідності до вимог ст.181 СК України, так як домовленості між сторонами про способи виконання батьками обовязку утримувати дитину не досягнуто. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведеного, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття, відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved