Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу від 10.09.2015 року дійсним, та визнання за нею права власності на: житловий будинок розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Лебяже, вул. Дачна, 19. В обґрунтування позову пояснила, що 10.09.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі продажу вище вказаного домоволодіння, за який позивачка розраховувалася в сумі 70000,00 грн., і прийняла майно, а відповідач, в свою чергу передала вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобовязалася нотаріально посвідчити укладений договір після оформлення документів про право власності в порядку спадкування на даний житловий будинок у відповідності до чинного законодавства. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється посилаючись на обмаль часу та грошей. Враховуючи, що сторонами була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання зі сторони позивача, та зі сторони відповідача, позивач просить суд визнати за нею право власності на придбане майно. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, та розглянути справу без її присутності (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с. 28). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява в якій він проти позову не заперечує та просить винести рішення у відповідності до чинного законодавства (а.с. 30). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази які знаходяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Як встановлено по справі, вищезазначений житловий будинок, як і інше спадкове майно, [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 23.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 441442 (а.с. 13), згідно до заповіту від 06.09.2010 року посвідченого секретарем виконкому Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, (а.с. 12). Після смерті спадкодавиці, в встановлений законом термін відповідачка подала заяву до Чугуївської держнотконтори про прийняття спадщини за заповітом, та 16.12.2015 року отримала на своє імя свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, яке складається з майнового паю члена агрофірми «Лебежанський» ТОВ, спадкова справа № 535/2014 року, реєстровий № 1-2824 (а.с. 14). Однак, житловий будинок № 19 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Дачна в с. Лебяже, Чугуївського району Харківської області до складу спадкового майна не увійшов, у звязку з відсутністю у спадкоємиці правовстановлюючого документу на спадкове майно. За даними КП «Чугуївське МБТІ» від 12.04.2016 року за реєстраційними матеріалами бюро, право власності на вищезазначений житловий будинок не зареєстроване. Згідно довідки № 212 від 13.04.2016 року - виконавчий комітет Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області підтверджує факт належності померлій [PERSON] житлового будинку № 19 з господарськими будівлями, розташованого по вул. Дачна в с. Лебяже, Чугуївського району Харківської області за особовим рахунком №0776-3, зареєстрованого в погосподарській книзі № 16. Земельна ділянка фонду сільської ради, розміром 0,27 га закріплена за даним домоволодінням рішенням виконкому від 27.03.1992 року (а.с. 17). Відповідачка в своїй заяві не заперечувала проти того, що 10.09.2015 року був здійснений правочин купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, відповідно до якого вона (продавець) передала позивачці нерухоме майно, а [PERSON] (покупець, ) сплатила за нього 70000,00 грн. Таким чином, кожен з них виконав свої обовязки відповідно до ст.655 ЦК України. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи, що між сторонами по справі була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору позивачу був переданий у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Лебяже, вул. Дачна, 19, а відповідачу сплачена вартість цього майна в розмірі 70000,00 грн., що підтверджується розпискою (а.с. 15), суд вважає правочин купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved