Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина в складі житлового будинку та земельних ділянок, які померла заповідала позивачу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок позивач звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував правовстановлюючий документ на житловий будинок. Враховуючи, що позивач не має змоги вирішити дане питання в позасудовому порядку, вона звернулась до суду з вищезазначеним позовом. У судове засідання позивач не з'явилася, направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 32). Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, направив до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 31). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 жовтня 2014 року (а.с. 51). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22 квітня 2014 року, актовий запис № 08 (а.с. 46), [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до дубліката заповіту [PERSON] від 08 вересня 1998 року, посвідченого секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області 08 вересня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 171 (а.с. 45), позивач [PERSON] є спадкоємицею всього майна померлої [PERSON] Згідно Договору купівлі-продажу будинку від 28 грудня 1974 року, посвідченого виконавчим комітетом Миколаївської сільської Ради депутатів трудящих Дніпропетровського району Дніпропетровської області, записаного в Книзі для запису нотаріальних дій за № 123 (а.с. 16), спадкодавцю [PERSON] належав на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], що також підтверджується листом Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» № 625 від 18 грудня 2014 року (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Матвієнко\~В.Г. від 04 лютого 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в зв'язку з тим, що спадкодавцем за життя не було зареєстровано правовстановлюючий документ на житловий будинок у відповідному органі реєстрації прав власності (а.с. 93). Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідність до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], оскільки позивач, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вчинила всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі позивачу було відмовлено з незалежних від неї обставин. Враховуючи також, що визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved