Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] у них у м. Ніредьгаза народилася донька [PERSON], [INFO], державну реєстрацію народження якої було проведено у ЗАГСУ м. Ніредьгаза. При проведенні реєстрації народження дитини, [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей його як батька дитини в актовий запис про народження доньки, так як він із [PERSON] не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, позивач просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису про народження доньки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно заяви просить провести судове засідання без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі із підстав наведених у позові та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, однак подала до суду письмову заяву в якій зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Оскільки позивач [PERSON] та [PERSON] на час народження доньки не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька до актового запису про народження дитини серії [NUMBER] від 27.05.2002 року, не були внесені, а прізвище та ім'я доньки записано як «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини можу бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. За змістом положення частини першої статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має рости під опікою і відповідальністю батька, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Оскільки іншої можливості визнати батьківство неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved