Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон, про дозвіл виїзду дитини за кордон. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з 26.01.2001 року по 03.08.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дітей: · доньку [PERSON], [INFO]; · доньку [PERSON], [INFO]. 03 серпня 2010 року шлюб було розірвано. На даний час відповідач не дає дозволу для виїзду її дітям за межі України, а така потреба існує, оскільки вона має намір виїхати з дітьми за кордон з метою оздоровлення та відвідування її родичів, які мешкають в Європі. Вважає за можливе дозволити виїзд [PERSON], [PERSON], до досягнення ними повноліття, з України без письмової згоди їх батька. Просить суд надати їй дозвіл на оформлення проїзних документів на дітей для виїзду за кордон на її ім'я без згоди батька - [PERSON], та надати дозвіл на тимчасовий її виїзд за кордон без згоди батька. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності у присутності її представника адвоката [PERSON], позов задовольнити (а.с.17). Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення у порядку ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Шестак В.В. до суду не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 03 серпня 2010 року, про що було зроблено актовий запис за № 268 (а.с.11). Згідно свідоцтв про народження від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей: · доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7); · доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що позивач [PERSON] 08 січня 2014 року уклала шлюб з громадянином Королівства Великобританії та Північної Ірландії [PERSON], зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 3. У зв'язку з чим змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.10). Також судом встановлено, що згідно з копією особового рахунку № 306822, довідкою з місця проживання від 12.03.2014 року позивач [PERSON] має постійне місце проживання в Україні та проживає спільно зі своїми доньками (а.с.24). Згідно акту обслідування житлово-комунальних та матеріальних умов сім'ї неповнолітнього від 13.01.2014 року у малолітньої [PERSON] є свій куточок, де є шафа для одягу і іграшки, своє спальне місце. Мати приділяє увагу по вихованню дитини (а.с.25). Згідно з характеристикою на [PERSON], [INFO], дівчинка відвідує дошкільну учбову установу № 46 з 08.07.2013 року. Вихованням дитини займається тільки матір, з батьком дитини вихователі не знайомі (а.с.26). Згідно з психолого-педагогічною характеристикою на [PERSON], [INFO], вона є ученицею 7-б класу ЗОШ № 10 м. Маріуполя. Виховується вона в неповній сім'ї без батька, школу відвідує лише мати, [PERSON]. (а.с.27). Згідно довідки від 06.02.2014 року № 131 [PERSON] працює в комунальному закладі «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10 Маріупольської міської ради Донецької області» на посаді вчителя англійської мови з 16 серпня 1999 року. Довідка дана для пред'явлення до Посольства Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії в Україні на час поїздки в період з 22 березня 2014 року по 05 квітня 2014 року. Із розписок відповідача [PERSON] вбачається, що він отримував матеріальну допомогу від позивача [PERSON] (а.с.29). Згідно з виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя від 02.08.2011 року, відповідач [PERSON] має зобов'язання по сплаті аліментів на утримання своїх доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки-розрахунку Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 04.02.2013 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 33309,34 грн. (а.с.12). Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зазначена норма визначає допустимі межі дій і вчинків, пов'язаних з сімейним вихованням. Заборона здійснювати батьківські права всупереч інтересам дитини є орієнтиром, якого треба дотримуватись в повсякденному житті, а також при вирішенні спорів, пов'язаних з вихованням дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231, з наступними змінами і доповненнями, за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, як вбачається із матеріалів справи, бажання позивачки отримати дозвіл на тимчасове вивезення дітей за кордон, узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України. Жодних обставин, що обмежують згідно з законодавством право виїзду дітей за кордон не вбачається, та надання такого дозволу буде відповідати інтересам дітей, оскільки як встановлено судом, відповідач фактично не опікується долею своїх дітей, має заборгованість по сплаті аліментів, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей не встановлено. За правилами ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи (а.с.2).

Outcome: approved