Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконним кримінальним переслідуванням, згідно якої просить стягнути на її користь з державного бюджету України сукупний розмір заподіяної їй моральної шкоди в сумі 47230,00 грн, мінімальної моральної шкоди, 67325,00 грн за тривале незаконне переслідування, 20000,00 грн понесених нею витрат на правничу допомогу, внаслідок чого видати виконавчі листи на безспірне списання з державного бюджету України Державною казначейською службою України на її користь. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 22 березня 2019 року їй було повідомлено про підозру. Після чого прокурором Дем`янком В.В. незаконно затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12015090160000010, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а справу передано до суду. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року кримінальне провадження №12015090160000010 щодо неї було закрито. Як зазначено в ухвалі підстава закриття провадження є реабілітуючою обставиною. За період з дня підозри по день набуття реабілітуючим рішенням законної сили позивачу повинна бути відшкодована моральна шкода та процесуальні втрати, пов`язані з незаконним кримінальним переслідуванням позивача. Переконана, що юридично визнано завідомо незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності, оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.01.2019 кримінальне провадження щодо неї закрито. Тому на підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та практики ЄСПЛ особи вправі пред`явити позов до держави Україна про відшкодування шкоди, завданої незаконним кримінальним переслідуванням, яке тривало завідомо нерозумний період часу (по аналогії рішення ЄСПЛ в справі «Меріт проти України»). Вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди з моменту притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру) і до закриття кримінального провадження апеляційним судом. Таким чином, розраховує розмір морального відшкодування до моменту винесення ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області (23.01.2020) від початку кримінального переслідування (23.03.2019). Переконана, що піддягає відшкодуванню розмір моральної шкоди за 3 роки 10 місяців (46 місяців). Таким чином Р=10x4723грн -=47230грн. Отже вважає, що їй підлягає відшкодуванню мінімальна моральна шкода в розмірі 47230,00 грн. Крім цього зазначила, що кримінальне провадження щодо неї тривало нерозумний час, тобто за аналогією рішення ЄСПЛ в справі «Меріт проти України» за довготривале незаконне кримінальне переслідування позивача, вона вправі вимагати сатисфакції не меншої, ніж п.Меріту, яку йому присудив ЄСПЛ, тобто 2500 ЄВРО (дві тисячі п`ятсот ЄВРО), що відповідає 26500*26,93=67325,00 грн. Також вона, внаслідок незаконного кримінального переслідування понесла витрати за надання правової ( правничої) допомоги та витрати, пов`язані із прибуттям до суду. Вважає, що їй за рахунок коштів з Державного бюджету України повинні бути компенсовані всі витрати за надання правової допомоги, тому з моменту початку кримінального переслідування і до 23.01.2020 нею надаються докази на підтвердження витрат за надання правової шравничої) допомоги з моменту продовження здійснення захисту у кримінальному провадженні адвокатом Малетин А.Я. в судах першої інстанції, апеляційної інстанції та на досудовому розслідуванні. За захист адвокату здійснено оплату (гонорар) послуг у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч гривень). Розмір витрат за надання правової (правничої) допомоги становить: за захист під час досудового розслідування адвокат витратив 10 годин, а також готував клопотання до слідчого судді та брав участь в розгляді клопотання слідчим суддею, тому загальна вартість на судовому становить 10год*400грн=4000,00грн. Під час розгляду справи судами у відповідності до угоди адвокат приймав участь у 6 судових засіданнях в суді першої інстанції та готував 2 клопотання. На стадії розгляду справи в суді першої інстанції адвокат приймав участь у 6 судових засіданнях в суді першої інстанції - Долинський районний суд: за кожне судове засідання 2000,00грн, незалежно від того чи відбулося засідання в той день, з незалежних від адвоката причин, таким чином: 6x2000,00= 12000,00грн. Даний розмір обумовлено тим, що суд є віддаленим від місця проживання ( перебування) адвоката, а саме: 65 км в одну сторону, і в день призначення судом судового засідання, з урахуванням часу на дорогу, фактично витрачалося по 6 годин. Також адвокат приймав участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та готував запееречення на апеляційну скаргу -4000,00грн. Таким чином всього витрати за надання правової (правничої) допомоги становить 20000,00 грн, які підлягають поверненню. Представник відповідача -Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області скористався своїм правом про надання відзиву та подав його в письмовому вигляді, що долучений до матеріалів справи (а.с. 28-31), де просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність та невідповідність фактичним обставинам. Зданим позовом категорично не погоджується, оскільки позивачем обставини справи досліджені не повністю. Зазначив, що 20.02.2002 між керівником Долинського ремонтно-будівельного товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] укладено договір оренди майна з правом викупу, а саме побутових приміщень площею 150 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] . 25.01.2006 Господарським судом Івано-Франківської області винесено рішення по справі №3/321, яким визнано право власності за підприємцем [PERSON] на приміщення загальною площею 150 кв.м., що по [ADDRESS] , яке набуте ним на підставі договору оренди з правом викупу від 20.06.2002 року, укладеним між ним та Долинським ТзОВ , яке вступило в законну силу 16.05.2006. В подальшому [PERSON] з метою перешкоджання виконанню вищевказаного рішення суду та не бажаючи визнати право власності на приміщення загальною площею 150 м.кв, за [PERSON] , діючи умисно, і передбачаючи протиправний характер своїх дій, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.5 ст.124 п.9 ч.З ст.129 Конституції України, згідно з яким судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, 01.12.2006 створила юридичну особу ТзОВ «Долинарембудсервіс», засновником якого являються Долинське ремонтно- будівельне товариство з обмеженою відповідальністю та сама [PERSON] , в якому вона в подальшому стала керівником, та до статутного фонду якого передано майно Долинського ремонтно-будівельного товариства з обмеженою відповідальністю, в тому числі і побутові приміщення загальною, площею 150 м.кв., власником якого визнано [PERSON] . Таким чином [PERSON] вчинила умисні дії спрямовані на перешкоджання виконання рішення Г осподарського суду Івано-Франківської області від 25.01.2006. На підставі вищевикладеного, 5.01.2015 заступником начальника СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області капітаном поліції Баричко Ю.І. внесено до ЄРДР за №12015090160000010 кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. Дане кримінальне провадження тричі закривалось у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, даний факт підтверджується постановами про закриття кримінального провадження: заступника начальника СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області Свистуна В.М. від 18.03.2015 та від 31.07.2015, заступника начальника-начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Пелешко В.О. від 30.07.2017. Дані факти свідчать про наявність часової перерви кримінального переслідування [PERSON] . Це в свою чергу викликає сумніви в правильності розрахунку розміру моральної шкоди викладеного в позовній заяві. Однак не зважаючи на це, слідчими повторно виносились постанови про відновлення даного кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 5.01.2015, про що свідчать постанови про відновлення досудового розслідування: заступника начальника СВ Длинського РВ УМВСУ Свистуна В.М. від 21.05.2015 та від 05.08.2015, заступника начальника-начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Пелешко В.О. від 2.10.2017. Законність даних постанов в свою чергу досліджено не в повній мірі. Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду вирок Долинського районного суду від 18.11.2019 про визнання невинуватою [PERSON] у пред`явленому обвинуваченні за ст.382 ч.1 КК України у зв`язку із не доведенням її винуватості у вчиненні злочину та виправдання скасовано. Кримінальне провадження щодо неї закрито на підставі ст.284 ч.1, п.9-1 КПК України у зв`язку з наявністю не скасованих постанов слідчого про закриття кримінального провадження щодо самого діяння. Вищевказаний вирок не дає достатніх підстав для застосування вимог ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». Водночас в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зазначив, що позивач повинен довести ті обставини, на які посилається, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення відповідного рішення. Оскільки позивачем [PERSON] не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б підтверджували сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрати немайнового характеру та доказів необхідності додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів про погіршення здоров`я, що стало наслідком саме обставин, виявлених при розслідуванні злочину, відповідно позовні вимоги є необгрунтованими і такі, що не підлягають до задоволенню. В свою чергу, представник позивачки адвокат Малетин А.Я. скерував на адресу суду відповідь на відзив від 20.09.2020 (а.с.35-39), згідно з якою зазначив, що відзив Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області зводиться до того, що підстав для стягнення моральної шкоди немає, бо переслідування було підставним, оскільки [PERSON] нібито вчинила умисні дії, спрямовані на невиконання рішення Господарського суду Івано- Франківської області від 25.01.2006. Вважає, що такі твердження спрямовані посадовими особами поліції на умисне невиконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 23.01.2020, якою провадження закрито і це є реабілітуючою обставиною. Тому з цього приводу суд повинен винести окрему ухвалу, про що повідомити Державне бюро розслідувань. Зазначив, що у відзиві йде мова, що була часова перерва в кримінальному переслідуванні, оскільки кримінальне провадження, то закривалось, то відновлювалось, тому розмір моральної шкоди неправильно розраховано. На спростування цього наголосив, що моральна шкода розрахована за період з дня повідомлення про підозру по день набуття реабілітуючим рішенням законної сили. Щодо твердження про те, що виправдувальний вирок було скасовано, і це на думку поліції не дає підстав для застосування ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду зазначив, що саме ст.2 даного Закону чітко передбачає, що право на відшкодування шкоди мають особи, щодо яких кримінальне провадження закрите за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримання. На посилання представника ГУНП в Івано-Франківській області на те, що позивач повинен довести, що йому завдана моральна шкода, протиправність діяння, яким завдано моральну шкоду та причинний зв`язок зазначив, що відповідно до ст.13 вище зазначеного Закону передбачає, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної та майнової шкоди з підстав, передбачених ч.7 ст. 1176 ЦК України, тобто, відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Положенням названого Закону встановлюються обов`язкові умови та підстави для відшкодування такої шкоди. В.т.ч. питання відшкодування в аналогічних випадках шкоди особі регламентуються низкою рішень ЄСПЛ, які, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є обов`язкові для застосування судами при розгляді справ, оскільки суди зобов`язані при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також позивач вправі пред`явити позов до держави Україна про відшкодування шкоди, завданої незаконним кримінальним переслідуванням, яке тривало завідомо нерозумнийперіод часу (по аналогії рішення ЄСПЛ в справі «Меріт проти України». Вказав, що мінімальна заробітна плата на момент звернення до суду із даним позовом становить 4723,00 грн у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік від 14.11.2019 №294 ІХ. Отже, позивач має право на відшкодування моральної шкоди з моменту притягнення до кримінальної відповідальності ( повідомлення про підозру) і до закриття кримінального провадження апеляційним судом. Таким чином, позивач розраховує розмір морального відшкодування до моменту винесення ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області (23.01.2020) від початку кримінального переслідування (23.03.2019). Отже, підлягає відшкодуванню розмір моральної шкоди за 10 місяців в розрахунку з розміру мінімальної заробітної плати 4723,00 грн. Отже, позивачу підлягає відшкодуванню мінімальна моральна шкода в розмірі 47230,00 грн. Крім цього кримінальне провадження щодо позивача тривало нерозумний час 10 місяців, тобто за аналогією рішення ЄСПЛ в справі «Меріт проти України» за довготривале незаконне кримінальне переслідування позивача позивач вправі вимагати сатисфакції неменшої, ніж п. Меріту, яку йому присудив ЄСПЛ, тобто 2500 ЄВРО (дві тисячі п`ятсот ЄВРО), що відповідає 67500,00 грн. Також підлягають відшкодуванню витрати за надання правової (правничої) допомоги в кримінальному провадженні в сумі 20000,00 грн. Орієнтовний розрахунок витрат, які планує понести [PERSON] в зв`язку з розглядом цієї справи становить 10000грн., а саме підготовка позову 6год*400,00грн=2400,00грн, підготовка трьох відповідей на відзив 3год*400 = 1200,00грн за один відзив і відповідно 3600 за три, участь як мінімум в 2 судових засіданням 2*2000,00грн=4000,00грн. Враховуючи викладене, просив доводи відзиву на позов відхилити, як безпідставні, позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю, судові витрати на правничу допомогу покласти на відповідачів. Представник відповідача прокуратури Івано-Франківської області також подав відзив (а.с. 48-54), згідно до якого вказано, що із доводами позовної заяви прокуратура не погоджуюється з наступних підстав. Слідчим відділом Долинського РВ УМВС в Івано-Франківські області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1215090160000010 від 05.01.2015 за фактом умисних дій, спрямованих на перешкоджання виконанню рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.01.2006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Заступником начальника СВ Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в області за погодженням з начальником Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури 22.03.2019 повідомлено [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Запобіжний захід щодо [PERSON] не обирався. 30 травня 2019 року прокурором в кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт, який 05.06.2019 скеровано до Долинського районного суду. Вироком цього ж суду від 18.11.2019 [PERSON] виправдано та визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України в зв`язку із недоведеністю її винуватості у вчинені даного кримінального правопорушення. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.01.2020 вирок Долинського районного суду від 18.11.2019 скасовано, кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 9-1 ч. 7 КПК України у зв`язку з наявністю нескасованих постанов слідчого про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння. Правовою підставою даного позову є факт незаконного повідомлення позивачу про підозру, адже інших обставин визначених ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в діях органів поліції, прокуратури та суду [PERSON] не наведено та документально не підтверджено. Оскільки позивачем [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрати немайнового характеру та доказів необхідності додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів погіршення стану здоров`я, що стало наслідком саме обставин, виявлених при розслідуванні злочину, а тому не можуть бути взяті до уваги та враховані при винесенні відповідного судового рішення. Позивач заявив позовні вимоги до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та прокуратури Івано-Франківської області. Позовна вимога про задоволення моральної шкоди у розмірі 114 555 грн не підтверджується жодними належними доказами, а відтак не підлягає задоволенню з підстав встановлених вимогам ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». [PERSON] не надано жодних докаів, які б підтверджували обґрунтованість заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань, або витрат немайнового характеру та доказів необхідності вжиття додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, доказів про погіршення здоров`я, що стало наслідком саме повідомлення про підозру позивачу, а не вплив інших факторів. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 114 555 грн моральної шкоди необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 20 тис. грн, що не підтверджується жодними документами. Долучені до матеріалів позовної заяви докази, а саме квитанція до прибуткового касового ордера від 28.02.2020 свідчить про отримання коштів на правову допомогу, які були отримані захисником після розгляду кримінального провадження в суді. Платіжне доручення з відміткою банку чи інші банківські документи, що свідчать про оплату позивачем коштів за надання правової допомоги під час здійснення досудового кримінального провадження та розгляду справ у суді першої та апеляційної інстанції не долучено. Більше того, неможливо ідентифікувати з долученої квитанції до прибуткового касового ордера, за що кошти були сплачені, підстава для слати у квитанції не зазначена. Враховуючи вищенаведене просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивачки адвокат Малетин А.Я. скерував на адресу суду відповідь на відзив від 08.04.2020 (а.с.62-64), відповідно до якої зазначив, що даний відзив не надіслано іншим учасникам справи, відповідно даний відзив прокуратури не повинен братись судом до уваги. Даний відзив подано за межами процесуальних строків, тому також не повинен братись судом до уваги. Твердження, викладені у відзиві спрямовані на умисне невизнання та невиконання прокуратурою ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 23.01.2020, яка набрала законної сили, та якою провадження закрито і це є реабілітуючою обставиною. Також у відзиві йде мова, що прокурором в кримінальному провадженні правомірно затверджено обвинувальний акт та скеровано до суду, хоча обвинувальний акт було затверджено незаконно, а може й шляхом вчинення службового злочину. Прокурор у відзиві зазначає, що тільки повідомлення про підозру є незаконним, а те, що відсутній в діянні [PERSON] склад кримінального правопорушення прокурор заперечує. Вважає, що такі твердження прокурора спрямовані на умисне не визнання та невиконання прокуратурою ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 23.01.2020 року, яка набрала законної сили. Також прокурор вказує у своєму відзиві, що підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 114555грн. не має. І тут же зазначає, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше за мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під судом чи слідством, чим фактично визнає позов, адже до стягнення якраз і заявлено мінімальний розмір заробітної плати за період з дня повідомлення про підозру по день набуття реабілітуючим рішенням законної сили, іншими словами за час перебування під слідством і судом. Отже, позивач має право на відшкодування моральної шкоди з моменту притягнення до кримінальної відповідальності ( повідомлення про підозру) і до закриття кримінального провадження апеляційним судом. Таким чином, позивач розраховує розмір морального відшкодування до моменту винесення ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської област і(23.01,2020р.) від початку кримінального переслідування (23.03.2019р.). Отже, підлягає відшкодуванню розмір моральної шкоди за 10 місяців в розрахунку з розміру мінімальної заробітної плати 4723грн. Переконаний, що позивачу підлягає відшкодуванню мінімальна моральна шкода в розмірі 47230 грн, 00 коп. Крім цього кримінальне провадження щодо позивача тривало нерозумний час 10 місяців, тобто за аналогією рішення ЄСПЛ в справі «Меріт проти України» за довготривале незаконне кримінальне переслідування позивача позивач вправі вимагати сатисфакції неменшої, ніж п. Меріту, яку йому присудив ЄСПЛ, тобто 2500 ЄВРО (дві тисячі п`ятсот ЄВРО), що відповідає 67 500 грн. Також підлягають відшкодуванню витрати за надання правової (правничої) допомоги в кримінальному провадженні в сумі 20000грн., про що до позову надано відповідні підтверджуючі документи. Крім того, зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат, які планує понести [PERSON] в зв`язку з розглядом цієї справи становить 10000грн, а саме підготовка позову 6год*400грн = 2400грн, підготовка трьох відповідей на відзив Згод*400= 1200грн за один відзив і відповідно 3600 за три, участь як мінімум в 2 судових засіданням 2*2000грн = 4000грн. Враховуючи просив поновити процесуальний строк для подання цієї відповіді, в зв`язку з тим, що було введено карантинні заходи, що є поважною причиною; доводи відзиву прокурора на позов відхилити, як безпідставні, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю, судові витрати на правничу допомогу покласти на відповідачів. А відтак, представник відповідача прокуратури Івано-Франківської області подав заперечення на відповідь на відзив (а.с.70-71), відповідно до якого зазначив, що прокуратурою області 24.03.2020 направлено відзив на позовну заяву [PERSON] в межах встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали Долинського районного суду від 05.03.2020. Прокуратурою області позовну заяву [PERSON] разом з ухвалою суду від 05.03.2020 отримано 11.03.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, відзив на позовну заяву надісланий сторонам та суду з дотриманням положень ст. ст. 178, 180 ЦПК України. Також відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ч.5 ст.178 ЦПК України направлений всім учасникам у справі, що підтверджується поштовою квитанцією, яка долучена до відзиву на позовну заяву копію якого направлено до Долинського районного суду. Щодо доводів позивача про підставність свого звернення з позовом повідомив, що прокуратурою області відповідні аргументи та заперечення викладені у відзиві від 24.03.2020 № 05/2-97вих-20, який містить позицію прокуратури області, як відповідача, з приводу позовних вимог [PERSON] . Просив звернути увагу суду, що із змісту відповіді на відзив позивача не вбачається нових аргументів та доводів, окрім зазначених у позовній заяві, які потребують додаткового обґрунтування чи заперечень. Враховуючи вищенаведене та доводи відзиву прокуратури області від 24.03.2020 № 05/2-97вих-20,

Outcome: approved