Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу укладеного 29 серпня 2014 року Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 77, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] в м. Феодосія Автономна Республіка Крим, було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Феодосія Автономної Республіки Крим, громадянином Російської Федерації та [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Чернігів, громадянкою України. Відповідно до зареєстрованого шлюбу, заявник змінила призвіще з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Факт укладання шлюбу підтверджується штампом в паспорті заявника. В шлюбі у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник зазначає, що місце реєстрації шлюбу є тимчасово окупованою територією України. При цьому, звернулась до органів реєстрації шлюбу для отримання документів, що підтверджують факт реєстрації шлюбу за зразком чинного законодавства України, однак отримала відмову. У зв`язку з чим, змушена звернутися до суду з заявою до суду про встановлення факту реєстрації шлюбу, оскільки даний факт необхідний для обґрунтування зміни прізвища заявником. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява начальника відділу Бєлової І. від 18.09.2021 року, в якій зазначено, відділ не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту шлюбу, та просять розглядати справу за відсутності їх представника. Зацікавлена особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що на підтвердження факту укладення [PERSON] та [PERSON] шлюбу, заявник надала копію свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Автономної Республіки Крим від 29 серпня 2014 року, актовий запис № 77. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Так, 16 вересня 2014 року Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] . Висновком в.о начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Концева О. від 20.04.2021 року відмовлено у поновлені актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] за відсутністю підстав. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2018 року встановлено факт народження дітей: [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Севастополь, мати дитини - [PERSON] , громадянка України, батько дитини - [PERSON] , громадянин Російської Федерації, та [PERSON] , [INFO] , місце народження - м.Севастополь, мати дитини - [PERSON] , громадянка України, батько дитини - [PERSON] , громадянин Російської Федерації. Відповідно до частини третьої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пунктів 4,7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: реєстрації шлюбу; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до статей першої та третьої Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі статею 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно з частиною першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої та другої Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Як передбачено частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про шлюб, видане 29 серпня 2014 року Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Автономної Республіки Крим, є недійсним на території України і не створює правових наслідків. Відповідно до статтей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Консультативним висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96). За змістом статей 2,17,18 ЗУ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внаслідок збройної агресії Російської Федерації, визначено особливості діяльності державних органів в умовах режиму окупованої території, які застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За таких підстав, суд вважає, що застосування норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та норм міжнародного права буде сприяти відновленню законних прав та інтересів заявника, шляхом відновлення факту шлюбу, який мав місце 29 серпня 2014 року, про що є достатньо достовірних та переконливих доказів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливим задовольнити заяву [PERSON] та встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 29 серпня 2014 року Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 77.

Outcome: approved