Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадок, посилаючись на такі обставини. 07.04.2005 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 43/54 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 110. Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] були її чоловік [PERSON], який спадок прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав і помер 28.01.2006 року, та син [PERSON], який також спадок прийняв, але спадкових прав не оформив та помер 16.11.2016 року. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна відомостей про арешт невизначеного майна у м. Київ, власником якого була [PERSON] невідома особа, ПІБ якої збігається з ПІБ бабусі позивача. Жодного майна у м. Київ бабуся позивача не мала, їй належало лише 43/54 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 110. Інші 11/54 частин цього домоволодіння були придбані позивачем за Договором купівлі-продажу від 14.06.2017 року. З урахуванням викладених обставин [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності (а.с. 48, 49, 54). У заявах позивач та її представник позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, представник відповідача позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає можливим заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У судовому засіданні встановлено, що бабусі позивача, [PERSON], на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори [PERSON] 30.03.1996 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-649, належало 43/54 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Довгалівській, 110 в м. Нікополі (а.с.8 на зв., 9,10-12). 07.04.2005 року [PERSON] померла. За життя вона заповіту не склала, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті були її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які спадщину прийняли фактично, однак право власності на спадкове майно не зареєстрували у встановленому законом порядку. 28.01.2006 року помер, не залишивши заповіту, [PERSON] (а.с.3 на зв.,29-35). Єдиним спадкоємцем був його син батько позивача [PERSON], який спадщину після смерті свого батька прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та помер 16.11.2016 року. Жодних заповідальних розпоряджень на випадок своєї смерті він не залишив (а.с.4). Оскільки [PERSON], [PERSON] за життя не оформили своє право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], то після їхніх смертей 28.01.2006 року та 16.11.2016 року відповідно спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями за правом спадкової трансмісії перейшли до [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с.45-46,111). Однак, 05.09.2017 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, який є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є відомості про реєстрацію арешту нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 1691053, зареєстровано 17.02.2005 року реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35, підстава обтяження: ухвала б/н від 31.08.1983 року, Ленінградський районний суд м. Київ, обєкт обтяження: невизначене майно, частина будинку, м. Київ, буд. 2, власник [PERSON], причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, додаткові дані р.№ 3-4 від 01.09.1983 року, заявник: Перша Київська державна нотаріальна контора. Згідно листа Першої Київської державної нотаріальної контори № 3222/01-16/ від 05.05.2017 року та листів Святошинського районного суду м. Київ, який є правонаступником Ленінградського районного суду м. Київ, № 01/736/2017/Вих/Ка-17 від 15.05.2017 року та № 01/950/2017Вих/Ка-17 від 29.06.2017 року, ідентифікувати особу [PERSON], відносно якої була винесена ухвала суду про накладення арешту на невизначене майно, з померлою [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, була зареєстрована у [INFO], паспорт АМ № 570513, виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 04.12.2001 року, номер реєстраційної картки платника податків [NUMBER], та померла 07.04.2005 року, не вдалося (а.с. 111 на зв., 112,86,87). З урахуванням того, що ідентифікувати особу, на майно якої накладено арешт у м. Києві, з особою [PERSON], яка була зареєстрована та проживала у м. Нікополь до дня смерті, неможливо, та беручи до уваги те, що спадкове майно, на яке позивач просить визнати право власності, не обтяжене арештом, знаходиться у м. Нікополь, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON],бажає прийняти спадщину, від спадкування не усувалася, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджений документально (а.с.16). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.37). На підставі викладеного,

Outcome: approved