Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями. З моменту народження і до цього часу вона (позивач) проживає за вказаною адресою, в тому числі і на день смерті батька проживала разом із ним. Вона (заявник) має бажання оформити спадщину після смерті батька, але у зв`язку із тим, що у свідоцтві про її народження відсутні відомості про батька, а також відсутністю домової книги, не може надати докази прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців у [PERSON] не було, її (заявника) батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] просила суд встановити факти, що: - [PERSON] , який помер [INFO] , був її батьком. - вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] . У судовому засіданні заявник підтримала вимоги з підстав, які зазначені у заяві, та просила задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи - Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що [PERSON] є батьком [PERSON] . На день смерті [PERSON] його дочка [PERSON] проживала разом з ним в [ADDRESS] . Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16; 28; 30-32). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити родинні відносини з [PERSON] у зв`язку із відсутністю у свідоцтві про народження відомостей про батька, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Докази по справі в їх сукупності підтверджують те, що [PERSON] був батьком заявника, а тому в силу ст. 529 ЦК УРСР вона має право на спадкоємство після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , разом із своєю дочкою [PERSON] , що підтверджується поясненнями заявника та показаннями свідків. Таким чином, в силу ст. 549 ЦК УРСР заявник вважаєтся такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю домової книги, що підтверджується обставинами, викладеними у заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі в їх сукупності підтверджують те, що заявник прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначені факти. Встановлення цих фактів має для заявника юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved