Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Торгівельно-промислової транснаціональної корпорації «Кераміст» про стягнення заборгованості за угодою від 14.05.2013 про розірвання договору інвестування у будівництво об`єкту нерухомості №KER 02 від 10.10.2012 р. (далі Договір). В позові зазначила, що між позивачем (Інвестор) та відповідачем (Забудовник) 10.10.2012 року було укладено Договір інвестування у будівництво об`єкту нерухомості № KER 02. Предметом договору є спільне інвестування сторін в об`єкт інвестування нежитлові приміщення в незавершеному будівництві багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з метою завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкту інвестування, з наступним погашенням інвестицій шляхом передачі у власність позивачу (Інвестору) майнових прав на об`єкт нерухомості згідно умов договору. На виконання Договору позивачем на рахунок відповідача було перераховано 2 200 000,00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США, що підтверджується банківськими документами. До завершення будівництва Договір було розірвано. Згідно умов Угоди від 14.05.2013 року про розірвання Договору № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. (далі Угода) відповідач брав зобов`язання повернути суму внесених інвестицій, строк повернення котрих неодноразово продовжувався. Згідно останнього Доповнення від 25.12.2017 року до Угоди від 14.05.2013 року про розірвання Договору № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. строк повернення інвестиції продовжено до 31.12.2019 року. Відповідачем повернуто 537\~000,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч) доларів США. Заборгованість на дату позову складає 1\~633\~000,00 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі) доларів США. З огляду на те, що відповідач припинив повернення інвестицій і строк їх повернення сплив, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1\~633\~000,00 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі) доларів США. 28.09.2020 року від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву та заява про надання розстрочення виконання судового рішення строком на 34 (тридцять чотири) місяці за підписом генерального директора відповідача. 12.11.2020 року проведено підготовче судове засідання, в якому представник відповідача адвокат Чупріна О.Ю. позов визнала у повному обсязі, просила розстрочити виконання судового рішення. В судове засідання позивач не з`явилася; надала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі за наявними в справі матеріалами. Проти надання розстрочення виконання судового рішення строком на 34 (тридцять чотири) місяці не заперечувала. Представник відповідача адвокат Чупріна О.Ю. позов визнала. Пояснила, що дійсно, між позивачем та відповідачем було укладено Договір № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. На виконання умов Договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 04.03.2013 р., позивачем виконанні зобов`язання з внесення суми інвестицій у загальному розмірі 2 200\~000,00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США. До настання моменту завершення будівництва і введення в експлуатацію об`єкта нерухомості позивач та відповідач дійшли згоди про дострокове розірвання договору № KER 02 шляхом укладання Угоди від 14.05.2013 р. Згідно Угоди відповідач зобов`язався повернути суму внесених позивачем інвестицій у розмірі 2\~200\~000,00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США. На виконання Угоди відповідачем частково повернуто суму інвестицій у розмірі 537\~000,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч) доларів США. Таким чином, заборгованість з повернення суми інвестицій за Угодою від 14.05.2013 р. складає 1 663 000,00 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі) доларів США. Виникнення заборгованості обумовлено ?тимчасовими фінансовими труднощами відповідача при веденні господарської діяльності та отримання прибутку у зв`язку із введенням на законодавчому рівні особливого правового режиму вчинення правочинів на тимчасово окупованій території (Автономній Республіці Крим та місті Севастополь), де знаходиться нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності і яке є суттєвою часткою активів відповідача. Для виконання умов Угоди від 14.05.2013 р. відповідач очікував отримання грошових коштів шляхом реалізації (продажу) об`єктів нерухомості на території АРК. Отримані грошові кошти мали бути використані для подальшого повернення позивачу грошових інвестицій і виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. Проте, у зв`язку із введенням на території АРК спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо правочинів з нерухомим майном, відповідач позбавлений можливості повернути позивачу суми інвестицій за Угодою від 14.05.2013 р. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що між [PERSON] (Інвестор) та Торгівельно-промисловою транснаціональною корпорацією «Кераміст» (Забудовник) було укладено Договір №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. (далі Договір). Згідно Договору позивачем на банківський рахунок відповідача перераховано 2 200 000,00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США. Зазначене підтверджується наданими суду доказами, а саме: SWIFT від 15.10.2012 року з відміткою ПАТ «Банк Кіпру», меморіальним ордером №5640892 від 17.10.2012 року з відміткою ПАТ «Банк Кіпру», відзивом відповідача на позовну заяву та усними поясненнями представника відповідача. (а.с. 11-19, 27-28) Угодою від 14.05.2013 року про розірвання Договору № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. Сторони достроково розірвали Договір №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. та визначили правові наслідки розірвання Договору. Згідно п. 1.1 зазначеної Угоди позивач (Інвестор) відмовляється від будь-яких претензій на отримання у власність об`єкту нерухомості (майнових прав на нерухомість), який підлягав передачі позивачу відповідно до Договору. Згідно п. 1.2 вказаної Угоди сума внесених інвестицій підлягає поверненню позивачу (Інвестору). Відповідно до Доповнення від 25.12.2017 р. до Угоди від 14.05.2013 р. про розірвання Договору № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. термін повернення інвестиції до 31.12.2019 р. (а.с. 20-22) Також, судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем повернуто 537\~000,00 (п`ятсот тридцять сім тисяч) доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями: № 041 від 12.09.2013 р.; № 046 від 22.10.2013 р.; № 047 від 25.10.2013 р.; № 051 від 21.11.2013 р.; № 056 від 19.12.2013 р.; № 070 від 05.06.2014 р.; № 071 від 23.06.2014 р.; № 6 від 27.10.2014 р.; № 8 від 27.11.2014 р. Заборгованість за Угодою від 14.05.2013 р. про розірвання Договору № KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. на дату подання позову склала 1\~663\~000,00 (один мільйон шістсот шістдесят три тисячі) доларів США. Термін повернення заборгованості збіг 31.12.2019 року . (а.с. 29-37) Згідно п. 4 Угоди від 14.05.2013 року про розірвання Договору №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 25.12.2017 р. сторони погодили, що усі спори, що виникають при виконанні Угоди, підлягають розгляду у відповідності до законодавства України, а також міжнародних договорів та угод, ратифікованих у встановленому порядку. Матеріальним правом, що регулює дану Угоду, є право України. Отже, сторони підпорядкували Угоду законодавству України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Згідно до ст. 5 вищевказаного Закону інвестори суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Частиною 3 ст. 4 Закону передбачено, що інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. Статтею 7\~цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Умови договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Стаття 19 Закону визначає, що захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих та створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності. Отже, законодавчих обмежень щодо інвестування іноземними фізичними особами у нежитлову (комерційну) нерухомість законодавством не встановлено. А, відтак, здійснення інвестування за Договором №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Внесені відповідно до Договору №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. інвестиції підлягають захисту у відповідності до законодавства України та міждержавних угод. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або\~розірвання договору\~допускається лише\~за згодою\~сторін,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~653\~ЦПК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Частиною 3\~цієї статті\~передбачено,\~що у разі\~зміни або\~розірвання договору\~зобов`язання змінюється\~або припиняється\~з моменту\~досягнення домовленості\~про зміну\~або розірвання\~договору,\~якщо інше\~не встановлено\~договором чи\~не обумовлено\~характером його\~зміни.\~Якщо договір\~змінюється або\~розривається у\~судовому порядку,\~зобов`язання змінюється\~або припиняється\~з моменту\~набрання рішенням\~суду про\~зміну або\~розірвання договору\~законної сили. Частиною 4 встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Угодою від 14.05.2013 р. про розірвання Договору №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р., в редакції Доповнення від 25.12.2017 р., сторони визначили, що інвестиція має бути повернута в повному обсязі не пізніше 31.12.2019 року. Сторонами визнається та підтверджується наданими та всебічно, належно, повно та об`єктивно дослідженими у суді доказами факт наявності простроченої заборгованості за Угодою від 14.05.2013 р. про розірвання Договору №KER 02 інвестування в будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. у сумі 1\~663\~000,00 (один мільйон шістсот шістдесят три тисячі) доларів США. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за Угодою від 14.05.2013 про розірвання Договору № KER 02 інвестування у будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. у сумі 1\~663\~000,00 (один мільйон шістсот шістдесят три тисячі) доларів США такими, що є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду із заявою про надання розстрочення виконання судового рішення, відповідно до якої просить розстрочити виконання судового рішення строком на 34 (тридцять чотири) місяці рівномірними платежами у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США щомісячно з моменту набрання чинності рішення впродовж 33 (тридцяти трьох) місяців та 13 000,00 (тринадцять тисяч) доларів США в останній місяць строку повернення. Заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Чупріної О.Ю., дослідивши надані письмові матеріали, в тому числі і заяву позивача, яка не заперечує про надання розстрочення виконання судового рішення, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання. Відповідач у відзиві на позовну заяву та в заяві про надання розстрочення виконання судового рішення посилається на неможливість ведення ним господарської діяльності на території АРК відповідно до чинного законодавства України. Згідно Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» №1636-VII\~від 12.08.2014р. введений особливий правовий режим економічної діяльності фізичних і юридичних осіб на території Вільної економічної зони «Крим», згідно з яким протягом тимчасової окупації не допускається здійснення будь-яких угод з об`єктами власності, якщо їх стороною є особа, що перебуває у власності або під контролем держави-окупанта. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території, що фактично унеможливлює здійснення правочинів з нерухомим майном, розташованим на території АРК. Таким чином, відсутність господарської діяльності на території АРК та неможливості продажу нерухомого майна, яке є суттєвою часткою активів відповідача, не дозволяє ТПТНК «Кераміст» виповнити грошові зобов`язання за Угодою від 14.05.2013 про розірвання Договору № KER 02 інвестування у будівництво об`єкту нерухомості від 10.10.2012 р. у сумі 1\~663\~000,00 (один мільйон шістсот шістдесят три тисячі) доларів США в повному обсязі. Оскільки сума заборгованості в значній мірі перевищує рівень фінансового стану відповідача на сьогоднішній день, задоволення позивних вимог та ухвалення рішення про стягнення з ТПТНК «Кераміст» суми заборгованості одноразово в повному обсязі введе підприємство в критичний економічний стан, паралізує господарську діяльність, що, в свою чергу, в ще більшій ступені унеможливить повернення заборгованості. У зв`язку з чим відповідач просить розстрочити виконання судового рішення на 34 (тридцять чотири) місяці. Позивач не заперечує та погоджується на надання відповідачу розстрочення виконання судового рішення на запропонованих відповідачем умовах, про що зазначено у Відповіді на відзив на позовну заяву. З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, суд вважає, що обставини, зазначені відповідачем в заяві про надання розстрочення виконання судового рішення свідчать про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 10 510,00 гривень.

Outcome: approved