Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району, Рогатинської районної державної адміністрації про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №302614, виданого 26 вересня 2000 року Рогатинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області тавизнання за нею права власності на земельну частку (пай) розміром 21,32 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 15 вересня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її бабуся [PERSON]набула право власності на середню земельну частку (пай) у у спілці власників селянських господарств «Мрія », згідно сертифікату серії РН №302614. 11 вересня 2012 року [PERSON] померла. Правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку( пай) було видано після смерті [PERSON] 26 вересня 2000 року. За життя [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті спадщину прийняв син [PERSON] ,оскільки вступив у володіння та користування майном проте, свої спадкові права не оформив. За життя [PERSON] склав заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] У звязку із смертю [PERSON] 15 вересня 2016 року відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла , подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак не може оформити свої спадкові права з тих підстав, що сертифікат на право на земельну частку( пай) було видано після смерті бабусі [PERSON] Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду письмове клопотання про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області сільський голова [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти позову. Представник Рогатинської районної державної адміністрації, головний спеціаліст юридичного сектору [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позову. За\~ст.27 ЦПК України\~участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії РН №302614 від 26вересня 2000 року [PERSON] є власником земельної частки ( паю) розміром 21,32 умовних кадастрових гектарів у спілці власників селянських господарств «Мрія» на підставі рішення Рогатинської районної державної адміністрації № 6 від 17 січня 2000 року. Згідно нормативно-грошової оцінки земельної ділянки , виданої 30 серпня 2017 року відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області розмір середньої земельної частки по с.Верхня Липиця Верхньолипицької сільської ради становить 21,32 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 12\~725, 56 грн. 11 вересня 2012 року [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 157561 , виданим 13 вересня 2012 року Верхньолипицькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки №1208 від 14 серпня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області , заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] проживали син [PERSON] , невістка [PERSON] та онука [PERSON] Син [PERSON] прийняв спадщину , але не оформив своїх спадкових прав. 15 вересня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 235415, виданим виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 16 вересня 2016 року . \~Відповідно до заповіту , посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 16 вересня 2009 року та зареєстрованого за № 66 [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] Заповіт не змінений і не скасований. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] постановою № 1359/02-31 від 19 серпня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , оскільки сертифікат на право на земельну частку ( пай) виданий після смерті спадкодавця [PERSON] За змістом ст.25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку ( пай) видано 26 вересня 2000 року на підставі рішення Рогатинської районної державної адміністрації від 17 січня 2000 року №6 , тобто після смерті [PERSON] , що суперечить вимогам ст. 25 ЦК України 2003 року. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. \~ \~На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підлягає до задоволення.

Outcome: approved