Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про реальний поділ земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що разом із відповідачем є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS]. Їм належить по ? частки даного майна. На підставі рішення Рогатинського районного суду від 14 квітня 2016 року проведено реальний поділ домоволодіння. Зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] постійно виникають спори про порядок користування та володіння земельною ділянкою для обслугосування житлового будинку. На даний час домовленості про поділ земельної ділянки не досягнуто, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить здійснити реальний поділ земельної ділянки. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, вказав, що позивач є власником 1/2 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] на підставі договору дарування земельної ділянки. Просив призначити земельно-технічну експертизу. З метою усунення перешкод у реалізації позивачем свого права власності здійснити розподіл земельної ділянки за варіантом визначеним у висновку експерта. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо призначення експертизи вказала, що згідна із варіантом розподілу земельної ділянки запропонованим експертом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого 21 листопада 2014 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М.Л., зареєстрований в реєстрі за №3212. Власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання є власником ? частини земельної ділянки розміром 0,0957 га., що розташована в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - [NUMBER]. Даний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М.Л. 21 листопада 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №3211. 23 травня 2015 року [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 23 травня 2015 року центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним правом особи. Позивач [PERSON] просить провести розподіл земельної ділянки згідно варіанту поділу спірної присадибної земельної ділянки визначений у висновку експерта №07/08-16 судової інженерно-технічної експертизи. Відповідач не заперечує щодо розподілу земельної ділянки за варіантом запропонованим експертом. Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто вільно обирає спосіб захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів Стаття 317 ЦК України розкриває зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, при здійсненні свого права власності, власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. N 7 вбачається, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Земельна ділянка площею 0,0957 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Як вбачається із статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Ухвалою Рогатинського районного суду від 25 липня 2016 року у справі призначено земельно-технічну експертизу. За результатами проведення експертизи було надано висновок №07/08-16 судової інженерно-технічної експертизи. Як вбачається із висновку експерта позивач та відповідач при проведенні реального розподілу земельної ділянки в натурі повинні користуватися наступними площами земельних ділянок: [PERSON] - 381кв.м., [PERSON] - 416кв.м. У спільному користуванні перебуватиме земельна ділянка площею 160кв.м. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 66 ЦПК України визначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Суд бере до уваги висновок експерта, який наданий на підставі ухвали суду, оскільки сторони мали можливість задавати свої запитання експерту, бути присутніми при проведенні огляду об'єкту. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved