Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останню батьківських прав щодо її та [PERSON] спільної малолітньої дитини [PERSON], визнати позивача опікуном над малолітнім її онуком, а саме сином [PERSON] та [PERSON] Також просила суд встановити місце проживання [PERSON] разом з нею - його рідною бабою. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є рідною бабою малолітнього [PERSON], батьком якого є її син [PERSON] Проте [INFO] року [PERSON] помер від травм отриманих в результаті ДТП. Мати малолітнього відповідач [PERSON] у вихованні та утриманні сина з часу його народження участі не приймає, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. Малолітній [PERSON] з 2008 року постійно проживає разом з позивачем, та після смерті сина [PERSON] знаходиться повністю на утриманні позивача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також просила суд вирішити питання щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] Відповідно до положень ч. 1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], [PERSON] та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10). Батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку, наданого Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 28 вересня 2016 року № 104-6776 [PERSON] проживає разом з позивачем та її сином [PERSON] у [ADDRESS]. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, складеного службою у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в даній квартирі створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини. Позивач за станом здоров'я може бути опікуном, до кримінальної відповідальності не притягувалася, отримує пенсію у розмір 1 246,00 грн на місяць. Також у вищевказаному висновку зазначено, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] та призначити над ним опікуном [PERSON], яка характеризується позитивно. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом було встановлено, що відповідач не виконує обов'язків матері по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров'я сина, не намагалася спілкуватися з ним, не надає ніякої матеріальної допомоги, тобто свідомо усунулася від виховання дитини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останню необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Також у зв'язку з вищенаведеним суд вважає необхідним призначити позивача опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні встановлено, що окрім [PERSON] відповідач є біологічною матір'ю ще трьох дітей. Враховуючи те, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 8 частини від її доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. З метою дотримання та непорушення прав дитини суд вбачає можливим визначити проживання [PERSON] з його рідною бабою [PERSON] Згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн за розгляд питання про стягнення аліментів. На підставі викладеного, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 193 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved