Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2021 року дізналася про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом Олександром Сергійовичем виконавчого провадження ВП № 64005476, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 грудня 2020 року, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, на підставі постанови від 28 грудня 2020 року, стягнення з боржника основної винагороди, на підставі постанови від 28 грудня 2020 року, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі постанови від 12 січня 2021 року. Так, згідно зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження 23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 11538, за яким звернено стягнення з [PERSON] за кредитним договором №9839570 від 27 березня 2019 року, укладеним з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», ЄДРПОУ 40484607, правонаступником усіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №33-МЛ від 27 червня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», ЄРПОУ 35234236, заборгованості у розмірі 15770,00 грн.. Сума заборгованості складає 14800, 00 гривень, в тому числі: 5000,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1150,00 гривень - прострочена заборгованість за комісією; 6150, 00 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 гривень - строкова заборгованість за сумою кредиту; 0, 00 гривень - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2500, 00 гривень - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 970,00 гривень-за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості боржника становить 15770,00 гривень. [PERSON] вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. По-перше, вона заперечую сам факт укладання нею кредитного договору. У 2019 році разом з позивачкою проживав її племінник - [PERSON] , [INFO] , який мав доступ до її документів. Так, 27 березня 2019 року вказана особа без дозволу позивачки заволоділа її документами та на Інтернет сайті ТОВ «Мілоан» уклала кредитний договір. В процесі укладання такого договору [PERSON] незаконно користуючись персональними даними позивачки, зареєстрував власну електронну пошту та прив`язав особистий номер телефону [NUMBER] . За вказаним фактом [PERSON] було написано заяву про скоєння злочину, в провадженні слідчого відділу Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходились матеріали кримінального провадження № 12019080140000911 від 03.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На теперішній час позивачкою написано заяву до поліції про повідомлення її щодо стану вказаного кримінального провадження, однак відповідь вона не отримала. Жодні дії [PERSON] не виконувала, пропозицію укласти електронний договір не приймала, а отже договірні зобов`язання між нею та ТОВ «Мілоан» не виникали. Отже, оскільки договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» не виникало, зобов`язання, як правовідношення, між нею та ТОВ «Мілоан» не існувало, позивачка вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з неї будь-якої заборгованості по кредиту. По-друге, стосовно самого виконавчого напису, то під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог законодавства щодо документального забезпечення вчиненого виконавчого напису, зокрема нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі нотаріально не посвідченого договору. Тобто, на день подання позову, як і станом на вчинення виконавчого напису, а саме - 23 листопада 2020 року, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Х.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, [PERSON] вважає, що наявність кримінального провадження за фактом укладання від її імені кредитного договору ніяк не свідчить про відсутність спору, а навпаки, підтверджує той факт, що кредитне зобов`язання є спірним. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник ТОВ «ФК «Кредит-капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом Олександром Сергійовичем винесена постанова ВП № 64005476 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , яка отримує доходи у КНП «ТМО» «БЛІМЛ та ШМД» Мелітопольської міської ради Запорізької області, а саме: здійснювати відрахування із доходів боржника із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у відповідності до чинного законодавства на відповідний рахунок приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 17716,00 грн., з яких: 15770,00 грн. - заборгованість за виконавчим документом; 1577,00 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 369,00 грн. - витрати виконавчого провадження/а.с.15/. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса. В ситуації, що розглядається позивач не погодилась із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса. Суд звертає увагу, що за загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. З іншої сторони, відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 ). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону від 2 вересня 1993 № 3425-12 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй по станові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17, провадження № 61-44380св18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які свідчать про доведення відсутності обставин про існування безспірної заборгованості, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги, підтверджували існування безспірної заборгованості, надсилання боржнику відповідної вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанцій АТ «Ощадбанк» № 27, 28 від 12 березня 2021 року позивачкою було сплачено 1362 грн. 00 коп. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок) судового збору за подання позову та заяви про вжиття заходів забезпечення позову, який підлягає стягненню з відповідача/а.с.1,2/. Згідно з положеннями ч.7 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved