Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 24 березня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі квартира № 19, по вул. Радянська, буд. 51 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Після смерті матері у встановлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона звернутися не встигла, оскільки у встановлений для прийняття спадщини строк перебувала у відрядженні в м. Іллічівськ та м. Одеса Одеської області та після повернення звернулася державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, який відповідно до постанови від 10 жовтня 2015 року відмовив у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки [PERSON] пропущений строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 24 березня 2015 року. Тому позивач змушена звернутися до суду з позовом визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Від третьої особи [PERSON] дог суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де останній позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 березня 2015 року помела мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія I-КИ № 622310 від 25 березня 2015 року./а.с.8/. У відповідності до копії свідоцтва про народження серія V-УР № 0206721 від 29 листопада 1965 року, народилася позивач 26 жовтня 1963 року, де в графі мати значиться [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія III-КИ № 320844 від 26 січня 1985 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Іванова» /а.с. 9/. З копії постанови державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини та останній було відмолено у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини /а.с. 7/. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто зі змісту цієї норми вбачається, що заявлені позивачем вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті матері [PERSON], померлої 24 березня 2015 року, не потребують заявлення додаткової вимоги про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки вони є зайвими, та ці обставини обов'язково включаються у дослідження суду за розглядом справи вказаної категорії. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини надано копії наказів № 844 від 04 травня 2015 року та №1036 від 08 вересня 2015 року /а.с. 17,19/, копії посвідчень про відрядження на підставі наказів №1036 та № 844 /а.с. 14,16/ та копію службового відрядження від 05 травня 2015 року /а.с. 15/ , згідно яких позивача неодноразово на тривалий термін направляли у відрядження до Одеської області з метою постійної присутності під час фінансового аналізу та бухгалтерського обліку, яке пов`язано з виробничими потребами підприємства, на якому працює позивач. Означене відрядження припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини та вказує на необхідність постійної відсутності позивача за межами території Дніпропетровської області, та пов'язане з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті її бабусі з поважних причин, і тому є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved