Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , посилаючись на те, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] та їх спільними неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року [PERSON] зловживає спиртними напоями та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї, а саме: виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, застосовує фізичне, економічне та психологічне насильство. У зв`язку з протиправною поведінкою [PERSON] , вона неодноразово зверталась до поліції, а саме: 01.03.2020 р., 02.03.2020 р., 07.03.2020 р., 16.08.2020 р., 26.08.2020 р., 18.11.2020 р., 06.01.2021 р. За наслідками реагування на вказані звернення працівниками поліції неодноразово складались щодо [PERSON] протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 - 2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування). За наслідками розгляду протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 - 2 КУпАП, [PERSON] неодноразово притягувався Шевченківським районним судом м. Чернівці до адміністративної відповідальності, а саме постановами суду від 04.05.2020 р., 05.05.2020 р., 27.10.2020 р., 13.05.2020 р. Крім того, на даний час Чернівецьким районним управлінням поліції ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021260020000651 від 18.03.2021 р. за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 КК України (домашнє насильство), де вона є потерпілою у даному кримінальному провадженні. Відповідно до висновку за результатами психологічної діагностики родини [PERSON] , яка проведена Чернівецьким міським центром соціальних служб, існує велика ймовірність того, що її психоемоційний стан є наслідком вчиненого щодо неї фізичного та психологічного насильства. Сімейна ситуація також негативно впливає на емоційну та особистісну сфери дітей, зокрема у емоційній сфері дітей переважають тривожність, внутрішня напруга, постійне відчуття очікування небезпеки. Основною потребою дітей залишається потреба в безпеці, емоційному комфорті та психологічній підтримці. Однак, вказані судові рішення ніяк не вплинули на поведінку [PERSON] , належних висновків він для себе не зробив та продовжує вчиняти домашнє насильство щодо неї. Враховуючи неодноразові випадки притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, вважає, що слід прийти до висновку, що існує реальна ймовірність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому вона, яка є жертвою такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Посилаючись на порушення своїх прав, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: - заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] - у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань до 1 км до місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , [INFO] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заявника, заяву про видачу обмежувального припису підтримав повністю та просив її задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує щодо задоволення заяви. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності [PERSON] . Крім того, відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України- неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Главою 13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до Чернівецького ВП ГУНП у Чернівецькій області із заявами про вжиття мір впливу відносно [PERSON] , який вчиняв відносно неї дії психологічного та фізичного насилля, що виражалися у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою. Відповідно на [PERSON] було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.(а.с.13-14) За наслідками розгляду протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 - 2 КУпАП, [PERSON] неодноразово притягувався Шевченківським районним судом м. Чернівці до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.15-19). Згідно висновку за результатами психологічної діагностики родини [PERSON] , яка проведена Чернівецьким міським центром соціальних служб, існує велика ймовірність того, що психоемоційний стан [PERSON] є наслідком вчиненого щодо неї фізичного та психологічного насильства. Сімейна ситуація також негативно впливає на емоційну та особистісну сфери дітей, зокрема у емоційній сфері дітей переважають тривожність, внутрішня напруга, постійне відчуття очікування небезпеки. Основною потребою дітей залишається потреба в безпеці, емоційному комфорті та психологічній підтримці (а.с.20-21). У п.п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є інші особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю. Згідно ч.ч.2, 3 ст.26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання(перебування)з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу,якщо вона за власним бажанням перебуває у місці,невідомому кривднику,переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19. Відповідно до ст. ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial