Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що 23.01.2002 року помер її батько [PERSON]. Позивач зазначає, що вона та відповідач по справі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] 08.06.2017 року вона звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки нею було пропущено встановлений шестимісячний строк. Між тим, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на те, що внаслідок непереборних сил не мала можливості прийняти спадщину за місцем її відкриття. До початку судового розгляду позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник Новомосковської міської державної нотаріальної контори в судове засідання також не зявився, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється дочкою [PERSON], про що свідчать свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], яка в звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] помер 23 січня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, яке позивач отримала 07.03.2017 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Новомосковської державної нотаріальної контори 09 червня 2017 року, тобто після спливу шестимісячного строку, в звязку з чим постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В свою чергу, статтею 550 ЦК Української СРСР визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. В судовому засіданні сторонами не подано доказів того, що інший спадкоємець, який прийняв спадщину [PERSON], надав свою згоду на прийняття спадщини позивачем. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом перевірено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, сторони являються спадкоємцями померлого, які подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Як наголошує Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 77 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. Такою поважною причиною суд вважає перебування позивача поза межами України. Так, [PERSON], будучи громадянкою України, 22 квітня 2006 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] [PERSON]. Останній помер 18 .09.2006 року. Слід звернути увагу, що позивач до цього шлюбу перебувала у шлюбі з [PERSON], їх шлюб було розірвано 15.06.1999 року. Як зазначає позивач у своєму позові саме після розірвання шлюбу з [PERSON] вона виїхала за межі України, і лише у 2017 році повернувшись до України, їй стало відомо, що її брат не оформив свої спадкових прав. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, підлягає задоволенню, позивачу повинен бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], і достатнім, в даному випадку буде строк в два місяці.

Outcome: approved