Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар», [PERSON] про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників товариства, поділ спільного майна подружжя. За клопотанням позивача провадження у справі в частині всіх позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар», та в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників товариства та про поділ спільного майна подружжя в частині всіх транспортних засобів, частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар» та 37/100 адміністративного виробничого приміщення, загальною площею 2338,9 кв.м., що в будинку [ADDRESS] - закрито ухвалою суду у зв'язку з відмовою позивача від цієї частини позовних вимог. Судом розглянуто тільки позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя на приміщення, загальною площею 153,8 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку (згідно свідоцтва про право власності від 23.02.2000 року). Представник відповідача у судовому засіданні цю позовну вимогу визнав, фактично визнавши позов, про що зазначив у поданій заяві. Суду пояснив, що прав третіх осіб на це майно немає. Позивач та її представник у судовому засіданні цю вимогу підтримали та просили її задовольнити. Суду пояснили, що прав третіх осіб на це майно немає. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та позицій, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також, враховуючи повідомлення сторін про відсутність претензій третіх осіб щодо спірного майна, відсутність у суду в даний час відомостей щодо наявності будь-яких претензій, суд вважає за можливе застосування положень ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Задоволення позовних вимог полягає у визнанні в порядку поділу майна подружжя права власності [PERSON] на приміщення, загальною площею 153,8 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку (згідно свідоцтва про право власності від 23.02.2000 року). У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Згідно положень ч. 6 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України, застосовані ухвалою від 17 червня 2013 року Івано-Франківського міського суду заходи забезпечення позову слід скасувати. На підставі наведеного, ст.ст. 8, 24, 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved