Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 26 листопада 2012 року відбувся аукціон з продажу майна сільськогосподарського виробничого кооперативу «Хлібороб», який проводився товарної біржою «Наша». Об`єктом продажу була будівля прохідної, що знаходиться в с.Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Відповідно до Протоколу №3-005-43 позивач стала переможцем. Вказане майно було придбано позивачем за 8600 грн. Оплату за придбане майно на аукціоні позивач сплатила. 26 листопада 2012 року між позивачем та арбітражним керуючим (ліквідатором) СВК «Хлібороб» було укладено договір купівлі-продажу та складено акт приймання-передавання майна. У зв`язку із придбанням нерухомого майна, позивач звернулася до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на придбане майно. Однак їй було відмовлено, з тих підстав, що подані нею документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. СВК «Хлібороб» ліквідовано, у зв`язку із чим не має можливості нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу. За таких обставин, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26 листопада 2012 року, укладений між нею та Сільськогосподарським виробничий кооперативом «Хлібороб», щодо купівлі приміщення прохідної в [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказане майно. В судове засідання представник позивача адвокат Бернацький П.В не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги, підтримує, посилаючись на наведені у позові доводи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надала письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову, вирішення питання залишив на розсуд суду. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 26 листопада 2012 року [PERSON] взяла участь у відкритих прилюдних торгах (аукціону) по реалізації нерухомого майна сільського господарського виробничого кооперативу «Хлібороб», які проводились товарною біржою «Наша». Об`єктом продажу була будівля прохідної, що знаходиться в с.Теслугів Дубенського району Рівненської області. Відповідно до Протоколу №3-005-43 від 26.11.2012 [PERSON] стала переможцем торгів на придбання будівлі прохідної, що знаходиться в с.Теслугів Дубенського району Рівненської області. (а.с.8). 26 листопада 2012 року між арбітражним керуючим (ліквідатором) СВК «Хлібороб» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будівлі прохідної в с.Теслугів Дубенського району Рівненської області вартістю 8600 гривень. (а.с.9) [PERSON] та арбітражний керуючий (ліквідатор) СВК «Хлібороб» підписали 26.11.2012 року акт прийому-передачі вказаного майна (а.с.10). [PERSON] внесла 26.11.2012 року СВК «Хлібороб» кошти за будівлю прохідної в розмірі 8600,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. (а.с.11) У зв`язку із придбанням нерухомого майна, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації майна будівлі прохідної. 26.12.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Радивилівської міської ради Бойко Т.В. ,прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Рішення мотивоване тим, що укладений а аукціоні договір підлягає нотаріальному посвідченню.(а.с.22). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація Сільськогосподарського кооперативу «Хлібороб» (ЄДРПОУ 30700678) припинена 19.05.2017 року. (а.с.5-7) Згідно із частиною першою статті 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно з частиною першою ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 1 Першого протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За\~ст. 181 ЦК України\~до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до статті 30 частини 1 та 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції станом на момент укладання Договору купівлі - продажу), Після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому продаж майна підприємств-банкрутів. заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України\~«Про приватизацію державного майна» та інших нормативно-правових актів з питань приватизації. Частина 10 статті 30 цього закону встановлює, що Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Так,\~ст. 650 ЦК\~закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4\~ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до частини 4\~статті 656 ЦК України\~До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до\~статті 657 ЦК України\~Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна. Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна і Порядком реалізації арештованого майна договір купівлі-продажу не укладається (крім договору купівлі-продажу земельної ділянки за результатами земельних торгів, які проводяться у формі аукціону - статті\~135,\~137 ЗК). Чинне законодавство передбачає певний порядок оформлення результатів прилюдних торгів, а саме: складання державним виконавцем або організатором аукціону акту про проведені прилюдні торги (аукціон); затвердження його начальником відповідного органу державної виконавчої служби або судом, який прийняв рішення про звернення стягнення на заставлене майно, або нотаріусом, що вчинив виконавчий напис. На підставі зазначеного акту нотаріус видає переможцю свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача майна та подання документів, які безспірно підтверджують факт набуття права власності на це майно внаслідок проведення прилюдних торів (аукціону). Видача свідоцтва є посвідченням факту про належність переможцю на праві власності майна, яке придбане з прилюдних торгів (аукціону). За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3\~ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1\~ст. 209 ЦК України). Відповідно до частини 2\~статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ліквідатором СВК «Хліборою» було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а також складено акт приймання-передавання майна. Але в порушення вимог\~Закону, вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Стаття 657 ЦК України\~передбачає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.\~ Стаття 640 ч.3 ЦК України\~встановлює, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації. Постанова Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, а саме п.13, містить тезу про те, що норма ч.2\~ст.220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають їх нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.\~210\~та\~640 ЦК України\~пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що викладене є підставою для відмови в задоволенні позову, а визнання позову представником відповідача суперечить чинному законодавству. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1536,80 грн., залишити за позивачем

Outcome: dismissed