Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування свого позову, позивачка вказує на те, що після смерті свого чоловіка [PERSON] не може належним чином реалізувати свої спадкові права. Оскільки, за свого життя спадкодавець не зареєстрував за собою на праві власності нерухоме майно. Як наслідок у позивачки виникають труднощі в отриманні свідоцтва права на спадщину, а тому вона й просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Заперечень відповідачів на позовну заяву суду не надано. Позивачка в судове засідання не зявилася, через свого представника передала суду заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі. Позов підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Суду надав пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними в позові. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Через канцелярію суду надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Крім того, в такій заяві зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. На їх думку саме позивачка повинна набути права власності на спадкове майно. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2015 року помер чоловік позивачки, а для відповідачів батько [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про його смерть. Після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, квартиру [ADDRESS]. Такі обставини підтверджуються довідкою виданою Житлово-будівельним кооперативом «Будівельник 2». Як вбачається зі справи, чоловік позивачки [PERSON] за свого життя був членом наведеного житлово-будівельного кооперативу, що був створений рішенням Рівненського міськвиконкому від 12.07.1989 року за № 233. Пайовий внесок ним був повністю сплачений 14.11.1992 року, а будинок за № 10 по вул. Романа Шухевича збудований в 1989 році. Таким чином, судом встановлено, що саме чоловік позивачки [PERSON] отримав двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,6 кв.м. та житловою 27,1 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2016 року позивачка подала до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини та інші документи з метою оформити спадщину. В подальшому була заведена спадкова справа №2/2016 до майна померлого 20.10.2015 року [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину, до якого увійшла б й наведена житлова квартира позивачка не може. Оскільки, за свого життя її чоловік не зареєстрував таке майно за собою на праві власності у спосіб та порядку передбаченому законом. Дана обставина підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2016 року. Листом наведеного приватного нотаріуса від 06.05.2016 року позивачці рекомендовано звернутися в суд для вирішення свого питання. Тому що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивачка, як його дружина. Така обставина підтверджується довідкою від 06.05.2016 року, виданою приватним нотаріусом, який завів спадкову справу. Відповідачі від спадщини відмовилися шляхом подання такому нотаріусу відповідної заяви. Відповідно до\~статті 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3\~ст. 1296 ЦК України\~визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, в даному випадку право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, вона своєчасно подала відповідну заяву до нотаріальних органів, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини як спадкоємця. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2007 року за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. В даному ж випадку навпаки вбачається те, що на сьогодні відсутні умови для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Тому цей позов підлягає розгляду судом, а право позивачки захисту. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 16 ЦК України передбачено серед способів захисту цивільних прав визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного, ст.ст. 16, 392, 1216, 1268 та 1296 ЦК України,

Outcome: approved