Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №342. Від даного шлюбу дітей не народилося. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що сторони не піклуються про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, вони мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. На думку позивача, даний шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини сторін вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливо, тому надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповів, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 19.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №342, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 30.07.2016 року. Також у свідоцтві зазначено, що [PERSON] є громадянином Сирійської Арабської Республіки (а.с.7). Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.35-36). Тобто, місцем проживання подружжя є Україна. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу, тобто, в даному випадку право України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, спільних дітей сторони не мають, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved