Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідачі фактично в будинку значний час не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі в спільному побуті, при цьому у неї з відповідачами не немає жодних домовленостей з приводу користування належним їй домоволодінням, вони вважаються такими, що втратили це право. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність (а.с. 14). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вони позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 16, 17). Треті особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про слухання справи без їх присутності, проти позову не заперечували (а.с. 23, 25). За таких обставин, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність не з'явившихся осіб за доказами, що містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний № [NUMBER] від 04.09.2015 року (а.с. 8). У вище вказаному житловому будинку зареєстровані: онука позивачки [PERSON], зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області № 02-41/1554 (а.с. 24). Відповідачі з червня 2014 року та по теперішній час в будинку позивача фактично не проживають, речей їх там не має, що підтверджується Актом від 29.09.2015 року, складеного комісією виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 11). Згідно висновку Органу опіки і піклування Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 20.10.2015 року - [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] виїхали до Російської Федерації і тривалий час не мешкають за адресою : [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстровані відповідачі, які фактично в ньому не проживають, позивач як власник житлового будинку, не має можливості повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку не приймають. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Той факт, що за адресою позивача зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Відповідно до ч 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 /цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Частиною 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу. В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про не проживання відповідачів в спірному будинку за місцем реєстрації з червня 2014 року, з власної ініціативи. Зважаючи на викладене та виходячи зі змісту ст. 405 ЦК України та Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11 звільнення членом сім'ї, або колишнім членом сім'ї спірного житлового приміщення та його відсутність без поважних причин за місцем реєстрації встановлений строк є достатньою правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved