overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 27.11.2012 року рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач по справі не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, а саме не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на їх утримання, не проявляє батьківської турботи, не бере участі у вихованні дітей та не дбає про їх духовний розвиток. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її повному утриманні, однак власних коштів не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання, харчування та культурного розвитку . Враховуючи зазначене, просила стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився і 28.04.2014 року подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнавав. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 21.03.2014 року складеного комісією Радивилівської міської ради Рівненської області доводиться, що діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач не надає матеріальної допомоги.(а.с.8). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище дітей і платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму та всі інші обставини справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.05.2012 року зареєстрували шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач залишив сім'ю, грошової та матеріальної допомоги на утримання її або дитини не надає. Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що не має змоги працювати, отримувати заробітну плату та забезпечувати себе та дитину, оскільки дочка ще дуже маленька і потребує догляду, а тих коштів, які вона отримує від держави, перебуваючи у декретній відпустці, не достатньо для нормального існування. Ніякої іншої матеріальної допомоги їй ніхто не надає, тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вважає, що відповідач є працездатним, працездатного віку, не є інвалідом першої чи другої групи, не є пенсіонером, на утриманні інших осіб не має, не вживає необхідних заходів для влаштування на роботу, яка дала б йому змогу заробити кошти на утримання дружини з якою проживає дитина, а тому спроможний і зобов'язаний їй, як матері, яка сама виховує дитину, надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач не виконує встановленого ст.84 Сімейного кодексу України обов'язку щодо утримання дружини з якою проживає дитина, що і змушує позивачку звернутись за захистом своїх прав до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка 04.12.2013 року надіслала до суду заяву в якій просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу без її участі. Вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Позивачка не надала суду доказів того, що [PERSON], який офіційно не працевлаштований та не має постійного доходу у вигляді заробітної плати,- спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини. За таких обставин, підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 29 січня 1999 року в Немирівській сільській раді Радивилівського району Рівненської області зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу двоє дітей: дочка- [PERSON] [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що вони із відповідачем різні за характерами і поглядами на життя люди. Крім того, відповідач зловживає спиртьними напоями. В результаті понад два роки проживають окремо і не підтримують подружніх стосунківі і сім'я існує лише формально. Попередньо зверталася до суду про розірвання шлюбу та напрохання чоловіка примирилися, однак він висновків не зробив і наділі зловживає спиртними напоями. Враховуючи наведене, просила шлюб розірвати. Діти після розірвання шлюбу за їх згодою залишаються на проживання із позивачкою. Відповідач в судове засідання не не з'явився про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заслухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Під час судового слідства встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо і не підтримують подружніх стосунків та на даний час сім'я існує лише формально. Подружжю надавався термін для примирення, однак примирення не відбулося і позивачка наполягає на розірванні шлюбу За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження не можливе. Вимог майнового характеру і про стягнення аліментів не заявлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.07.1999 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу троє дітей: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач по справі не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, а саме не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не проявляє батьківської турботи, не бере участі у вихованні дітей та не дбає про їх духовний розвиток. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її повному утриманні, однак власних коштів не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання, харчування та культурного розвитку дітей, так як позивачка ніде не працює через відсутність роботи та не має на кого залишити малолітніх дітей. Враховуючи зазначене, просила стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 800 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заслухавши сторону та вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Так, під час судового слідства встановлено, що позивачка на даний час безробітна, однак допомоги від держави не отримує і проживає із дітьми за рахунок утримання підсобного господарства. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 17.02.2014 року складеного комісією Підзамчівської сільської ради Рівненської області доводиться, що сім'я малозабезпечена і діти на утриманні позивачки, а відповідач з сім'єю не проживає понад три місяці. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище дітей і платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму та всі інші обставини справи. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який володів на правах власності домоволодінням, що розташоване по [ADDRESS] та складається: житловий будинок, прибудова, погріб з шийкою, господарські будівлі зблоковані, сарай, убиральня, огорожа, огорожа, ворота. 03.02.2010 року відповідно до вимог ст.1270 ЦК України позивачка звернулася до держаного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Забожної Л.Л. із заявою про прийняття спадщини, а її брат - [PERSON] із заявою про відмову від спадщини. Згідно ст.1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний зареєструвати своє право в органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Однак, через відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, оформити право власності на згадане нерухоме майно і зареєструвати його неможливо, в зв'язку із чим вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх прав. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Представник Бугаївської сільської ради в судове засідання не з'явився та надіслали лист за №02-18/89 від 19.02.2014 р. в якому позов визнавали та просили справу розглянути без участі їх представника. Заслухавши позивачку, оглянувши та вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] і після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася із будинковолодіння за вказаною адресою. В листі державного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Забожної Л.Л. за №148/01-16 від 25.02.2014 року стверджується, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заводилась спадкова справа за №40 від 03.02.2010 року, спадкоємець [PERSON] - заява про прийнятття спадщини від 03.02.2010 року за №87; [PERSON] - заява про відмову від спадщини від 04.03.2010 року за №94. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому. Як вбачається із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно технічного паспорта власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Факт його смерті [INFO] стверджується із свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її брат - [PERSON], який володів на правах власності будинковолодінням, що розташоване по [ADDRESS]. 16.05.2014 року відповідно до вимог ст.1270 ЦК України вона звернулася до приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області. із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст.1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний зареєструвати своє право в органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Однак, через відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, оформити право власності на згадане нерухоме майно і зареєструвати неможливо, в зв'язку із чим вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх прав. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. 11.11.2014 року подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Крупецької сільської ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи належнеим чином повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. [INFO] помер брат позивачки - [PERSON], який, проживав за адресою: [ADDRESS] і після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася із будинковолодіння за вказаною адресою. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому. Як вбачається із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно технічного паспорта та довідки Радивилівського РБТІ №331 від 07.10.2014 року власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Факт його смерті [INFO] стверджується із свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Із довідки Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області №1036 від 13.10.2014 року встановлено, що на час його смерті у житловому будинку по [ADDRESS] був зареєстрований та проживав один (а.с.8). В листі приватного нотаріуса за №01-16/287 від 04.11.2014 року стверджується, що 16 травня 2014 року було заведено спадкову справу за № 49/2014 року після смерті [PERSON] який помер [INFO]. Із заявою про прийняття спадщини 16.05.2014 року звернулася [PERSON], та із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] брат померлого - [PERSON]. Своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини позивачки, а саме 16.05.2014 року доводиться із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37396283,серія ААТ №245002. Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого брата. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який володів на правах власності будинком та господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Після смерті батька, спадкоємцем всього його майна за законом, у тому числі і будинковолодіння (житловий будинок, погріб з шийкою, л. кухня, сарай, убиральня, огорожа, ворота) за зазначеною адресою є [PERSON]. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала у вищезазначеному будинку та здійснює догляд за господарством, що підтверджується довідкою Добриводської сільської ради №02-14/670 від 12.12.2013 року. Крім того, 11.11.2011 року подала до державного нотаріуса Забожної Л.Л. заяву про прийняття спадщини після смерті батька. В порядку, визначеному ст.1273 ЦК України, протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини вона не заявляла про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний зареєструвати своє право в органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Однак, через відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, оформити право власності на згадане нерухоме майно і зареєструвати неможливо, в зв'язку із чим вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх прав. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. 04.04.2014 року [PERSON] подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі і позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Добриводської сільської ради в судове засідання не з'явився та надіслали лист за №02-14/1236 від 03.04.2014 року в якому позов визнавали та просили справу розглянути без участі їх представника. Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] і після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася із будинковолодіння за вказаною адресою. Із довідки №02-14/340 від 14.10.2013 року Добриводської сільської ради Радивилівського району доводиться, що на момент смерті житловий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.10). В листі державного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Забожної Л.Л. за №269/01-16 від 24.04.2014 року доводиться, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року заводилась спадкова справа за №340 від 11.11.2011 року, спадкоємець [PERSON] - заява про прийняття спадщини від 11.11.2011року за №814. [PERSON] - заява про відмову від спадщини від 11.11.2011 року №815. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на майно, яке належало померлому. Як вбачається із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Факт смерті [INFO] року [PERSON] стверджується із свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] яка проживала по [ADDRESS] Після її смерті спадкоємцем першої черги всього її майна, у тому числі і будинковолодіння за зазначеною адресою є позивачка, яка проживала і проживає там по даний період із своїм сином. Згідно заповіту від 13.07.2010 року посвідченого секретарем Сестрятинської сільської ради і зареєстрованого в реєстрі №27 [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON]. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, в оформленні спадщини їй відмовлено. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] Представник Сестрятинської сільської ради в судове засідання не з'явився і надіслав лист №02-27/77 від 10.02.2014 року в якому просили справу розглянути без їх участі, в задоволенні позову не заперечували. Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалася із будинковолодіння за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки 2,42 га на території Сестрятинської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Згідно заповіту від 13.07.2010 року посвідченого секретарем Сестрятинської сільської ради і зареєстрованого в реєстрі №27 [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON]. Станом на 31.08.2012 року заповіт не відмінено та не скасовано. Відповідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Якщо ж у складі останньої є нерухоме майно, то відповідно до вимог ст.ст. 1297, 1299 ЦК України він зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати таке майно в органах, що здійснюють державну реєстрацію. Факт відмови державного нотаріуса в оформленні спадщини при зверненні позивачки вбачається із листа № 1003/02-14 від 22.11.2013 року (а.с.12). Із довідки №508 від 15.08.2013 року Сестрятинської сільської ради встановлено, що на час смерті [PERSON] [INFO] року з нею постійно проживали і були зареєстровані її дочка - [PERSON] та внук - [PERSON]. В листі державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області №1144/02-14 від 22.02.2014 року стверджується, що після смерті [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Факт смерті [PERSON] [INFO] року вбачається із свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Враховуючи всі обставини справи суд знаходить доведеним, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] з якою проживала на час її смерті та проживає по даний період в згаданому будинковолодінні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що від спільного шлюбу у них син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] Причиною звернення до суду послужило те, що з відповідачем спільно не проживають і діти фактично перебувають на її утриманні. В результаті, звернулася із позовом до суду про розірвання шлюбу та зазначеним позовом. На даний період вона є безробітною і отримує допомогу в розмірі 1102 грн. 40 коп. Відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, а саме не надає матеріальної допомоги на утримання дітей на належному рівні, не проявляє батьківської турботи і власних коштів не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання, харчування та розвитку дітей. Враховуючи зазначені обставини, просила стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Відповідач позов визнавав і не заперечував в його задоволенні та пояснив, що дійсно тривалий час спільно не проживають і він перебуває в даний період на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Заслухавши сторони, та вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Так, під час судового слідства встановлено, що на даний період подано позов до суду про розірвання шлюбу. Син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] р.н проживають із позивачкою [ADDRESS] і перебувають на її утриманні. Аналогічне доводиться із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 12.01.2016 року оформленого комісією Радивилівської міської ради Рівненської області. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом враховано, що виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.17 встановлено, що за відсутності домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховано матеріальне становище дитини і платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму та всі інші обставини справи і те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: approved