Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема земельна частка (пай). На випадок смерті мати залишила заповіт, згідно якого заявник є спадкоємицею її майна. Після смерті матері приватним нотаріусом Симутенко Т.Г. заведена спадкова справа до майна померлої. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину заявник звернулася до нотаріальної контори, але при видачі свідоцтва про право на спадщину, виявилося, що вона повинна сплатити 5% податку на прибуток як стороння до спадкодавця особа, оскільки нотаріус не може встановити її родинних зв'язків з померлою, тому що в свідоцтві про народження заявника прізвище та ім'я матері записано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]». У зв'язку з цим, заявник була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Дана помилка унеможливлює реалізацію заявником своїх спадкових прав на майно. Просить встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості мати-донька, між нею та [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, проти заявлених вимог не заперечує, оскільки за даними сільської ради померла [PERSON], дійсно є матір'ю заявниці. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Бериславі Херсонської області померла [PERSON], про що 12.06.2013 року складено відповідний актовий запис за №13 та видано Веселівською сільською радою Бериславського району Херсонської області свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 12.06.2013 року (а.с.5), після смерті якої відкрилася спадщина. З копії свідоцтва про народження [PERSON], у графі мати зазначено - [PERSON] (а.с. 6). У зв'язку з відкриттям спадщини заявниця [PERSON], яка відповідно до ст..1261 ЦК України вважає себе спадкоємцем першої черги, звернулась до приватного нотаріуса із заявою з метою отримання свідоцтва про право на спадщину та 06.05.2014 року приватним нотаріусом було проведено реєстрацію спадкової справи (а.с.8). Проте, згідно листа приватного нотаріуса Головного управління юстиції у Херсонській області Бериславського районного нотаріального округу від 08.12.2016 року №283/02-14, вбачається, що не має можливості встановити родинних зв'язків заявниці з померлою, у зв'язку з тим, що в свідоцтві про народження заявниці прізвище та ім'я матері записано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть «[PERSON]» та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин (а.с.9). Оскільки дошлюбне прізвище заявника та прізвище та ім»я матері заявника зазначені у свідоцтві про народження, а також прізвище та ім»я спадкодавця не співпадали, тому виникла необхідність встановити факт родинних відносин із спадкодавцем для отримання свідоцтва про спадщину. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК України та згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника, тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом так і за заповітом і для яких у зв»язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Згідно з ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. До заяви про встановлення факту родинних відносин. в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: - докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особисті справи, рішення судів, ордери на вселення, обміні ордери, господарські пункти, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); - довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів. внесення змін та доповнень, виправлень у запису актів цивільного стану; - пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПУ України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Між тим, в данному випадку з наданих суду доказів не вбачається спору про право, тому суд вправі розглядати справу в порядку встановлення факту, що має юридичне значення, тобто в порядку окремого провадження. Заявниця не надала суду доказів на підтвердження того, що свідоцтво про народження №410739 (а.с.6) належить саме її, оскільки з наданого та дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7) не зазначене дівоче прізвище заявниці, а тому неможливо встановити суду належність даного свідоцтва про народження саме заявниці. Саме з підстав відсутності доказів родинних відносин приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а заявниця у розумінні ст..10,60 ЦПК України не надала суду доказів, (окрім наданих у тому числі приватному нотаріусу, які стали підставою для відмови) на підтвердження заявлених вимог, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed