Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. 17.06.2020 ухвалою суду задоволено заяву позивача, прийнято уточнену позовну заяву та розгляд справи продовжено за уточненими позовними вимогами. В уточненій позовній заяві позивач просила усунути перешкоди у землекористуванні належними їй на праві власності земельними ділянками, шляхом зобов`язання не чинити позивачу перешкод у землекористуванні та усунути перешкоди у землекористуванні шляхом зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] в межах, визначених згідно технічної документації з землеустрою, також просила стягнути на її користь судові витрати у справі. В обґрунтування позову зазначила, що є власником земельних ділянок розташованих по [ADDRESS] , що межують з земельною ділянкою по [ADDRESS] , власником, якої є відповідач, дані земельні ділянки мають спільну межу. Межа даних ділянок визначена згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Відповідач стверджуючи, що має місце накладення 15 кв. м. на його земельну ділянку, на власний розсуд без узгодження своїх дій з позивачем самостійно визначив межу суміжних ділянок у вигляді металевих кілків та дроту білого кольору, в результаті чого на його території залишилися частина квітника та ягідника позивача, а до винограду став утруднений прохід. Відповідно до висновку експертного дослідження від 12.09.2019, наданого позивачем, земельна ділянка позивача не накладається на земельну ділянку відповідача, а тому просила задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 06.03.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.(а.с.57-58). Ухвалою суду від 17.06.2020 задоволено заяву позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.(а.с.174-175). Ухвалою суду від 17.06.2020 задоволено заяву позивача про прийняття уточнених позовних вимог. (а.с.176-177) 28.04.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому [PERSON] не визнав позовні вимоги позивача та зазначив, що перешкод в землекористуванні позивачу не чинить на свій розсуд межу між земельними ділянки не встановлював, а діяв на підставі чинних Державних актів та технічної документації ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою 2010-2011, а шнур натягнув для наочності проходження прямих ліній між межовими знаками та вважає, що в даному випадку порушується його право власності на земельну ділянку у зв`язку з невиконанням позивачем рішень суду від 01.06.2016 та 28.09.2016. (а.с.77-78) 07.05.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив в якій [PERSON] зазначила, що відповідач навів інформацію та докази, які частково не мають відношення до даного спору та були предметом спору в іншій цивільній справі, судове рішення в якій вже пройшло стадію виконання, а в її позові ставиться питання про вирішення спору з приводу суміжного землекористування між нею та відповідачем, а тому надані докази є неналежними доказами у справі, оскільки не є предметом доказування. (а.с.106-109) 15.05.2020 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив [PERSON] , в якій відповідач зазначив, що доводи і аргументи на які посилається позивач уже були предметом розгляду у суді та суд дав їм належну оцінку. Вважає, що встановлення [PERSON] в 2018 нової межі і нових межових знаків є незаконним, у зв`язку з пересуванням в сторону відповідача ще на більшу відстань ніж був встановлений паркан між межовими знаками. Посилання позивача, що він самовільно встановив межові знаки є неправдиві, і коли позивач фактично виконає рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.06.2016 межа її земельної ділянки на місцевості буде відповідати її технічній документації і в неї зникнуть усі перешкоди в землекористуванні, які, на думку відповідача, позивач сама собі створює.(а.с.137-138) У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали з підстав викладених у позові та просили задовольнити на підставі наданих письмових та відео доказів у справі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в повному обсязі, зазначив, що він, як власник земельних ділянок, здійснює захист своєї власності, перешкод в користуванні позивачу належній їй земельної ділянки не чинить. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права судом встановлено наступне. Конституцією України (статті 3,21,24,55) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно зі статтею 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. У відповідності зі ст.81 Цивільно-процесуального кодексу України, на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є власником земельних ділянок кадастровий номер 3522883000:52:005:0022 площею 0,2500 га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0023 площею 0,2500 га, розташованими по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності зареєстроване Реєстраційною службою Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області. (а.с.23-26) Відповідач є власником земельних ділянок кадастровий номер 3522883000:52:005:0001 площею 0,2500га та кадастровий номер 3522883000:52:005:0002 площею 0,3800 га, розташованими по [ADDRESS] , що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 126789 та серії ЯЛ №126790. (а.с.79-80) Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення земельно-технічного дослідження №2778/2779/19-27 від 12.09.2019 зробленого згідно заяви [PERSON] експертом Кропивницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз І.І.Шевченко встановлено, що: - фактичне розташування паркану між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає додатку №2 судової земельно-технічної експертизи № 1443-1444 від 12.05.2016; - земельна ділянка по [ADDRESS] не накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] відповідно накладення площею 15 кв. м. земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] відсутнє; - межі земельної ділянки з кадастровими номерами 3522883000:52:005:0022, 3522883000:52:005:0023 по [ADDRESS] повинні бути встановлені в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації з землеустрою, яка була розроблена КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» в 2015 році та пройшла державну реєстрацію 16.02.2015. (а.с.27-51) В мотивувальній частині вказаного дослідження зазначено, що для проведення дослідження залучався фахівець геодезист Кіровоградського науково-дослідного інституту землеустрою Кононщук В.П., який проводив встановлення меж в натурі та провівши дослідження встановлено, що фактичне розташування паркану відповідає вимогам державним будівельних норм діючих на території України всупереч цього в додатку №2 судової земельно-технічної експертизи № 1443-1444 від 12.05.2016 зазначено, що має місце переміщення паркану в бік земельної ділянки по [ADDRESS] на 0,26м. В матеріалах справи наявний лист директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 11/01-13/1145-20,1764-20 від 31.03.2020 направлений позивачу на її звернення щодо проведення рецензування висновку № 1443-1444 від 12.05.2016, в якому зазначено, що методологія виконання даної експертизи не відповідає порядку і правилам проведення експертиз та дане дослідження не містить інформації про використання необхідних вимірювальних приладів. В тексті висновку експерт зазначає факти, які суперечать один одному. Відсутній логічний взаємозв`язок між поставленим перед експертом завданням та зробленими ним висновками. (а.с.159) Листом № 451/0/6-19 від 13.08.2019 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області направленого на звернення позивачу останню повідомлено про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки відповідачем та складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, акт обстеження земельної ділянки та припис від 08.08.2019 про усунення порушень земельного законодавства в 30-ти денний термін шляхом встановлення межових знаків.(а.с.160) Відповідно до рішення засідання з постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та благоустрою №3 від 20.11.2019 на звернення [PERSON] щодо погодження меж суміжних ділянок, що перебувають у власності [PERSON] та [PERSON] , які не прийшли до погодження меж, постійна комісія вирішила рекомендувати [PERSON] з питанням вирішення земельного спору щодо меж земельних ділянок звернутися до суду.(а.с.52) В матеріалах справи наявний акт обстеження спірної межі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] від 29.04.2020 складений комісією Мар`ївської сільської ради Компаніївського району за заявою [PERSON] , згідно якого виявлено, що між суміжними земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] відсутні паркани чи інші загорожі. Між ділянками встановлено металеві стовпці висотою 50см. Пофарбовані чорною фарбою та пронумеровані (межові знаки). Між ними натягнуто мотузку білого кольору. Біля кожного такого стовпця знаходяться металеві штирі діаметром 3см., забиті в землю. На думку [PERSON] , власника земельної ділянки по [ADDRESS] , межа проходить по цих металевих штирях, а з встановленими межовими знаками державного зразка, встановленими [PERSON] не погоджується та вимагає їх видалення. [PERSON] металеві штирі на ділянці належній [PERSON] відмовляється видаляти.(а.с.161) На досліджених в судовому засіданні фотокопіях межових знаків відображено наявність межових знаків встановлених позивачем та прути встановлені відповідачем. (а.с.111-133) Досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом зафіксував як відповідач здійснюючи ремонтні роботи біля власного домоволодіння періодично перетинає межі свої земельної ділянки на земельну ділянку позивача, демонтував мотузку встановлену позивачем для спорудження паркану. (а.с.187) В судовому засіданні відповідач пояснив, що здійснив такі дії, так як є власником земельних ділянок, а рішеннями апеляційного суду, зобов`язано позивача перенести паркан, через який проходить межа, а встановлена нова межа позивачем у 2018 і нові межові знаки є незаконними, оскільки пересуваються в сторону земельної ділянки відповідача. Суд враховує, надані письмові докази відповідача, а саме рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01.06.2016 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ від 28.09.2016, акт про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки, однак надані докази були предметом іншої цивільної справи, судове рішення в якій вже пройшло стадію виконання. (а.с.93-98) Таким чином судом встановлено, що сторони у справі є суміжними землекористувачами та між сторонами по справі існує довготривалий спір, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Вищезазначені докази свідчать також про те, що відповідачем по справі продовжується чинення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачу, яка належить їй на праві власності шляхом демонтажу межових знаків та встановлення перешкод на земельній ділянці позивача. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 Цивільного кодексу ). Відповідно до ч.3 ст.3 Цивільно-процесуального кодексу провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час учинення окремих процесуальних дій, розгляду й вирішення справи. Згідно з ч.ч.1-3, 5 ст.319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 Цивільного кодексу). Відповідно до пп.«г» та «е» ч.1 ст.91 Земельного кодексу власники ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з установленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно з чч.1 та 2 ст.103 Земельного кодексу власники та землекористувачі повинні обирати такі способи використання ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі ділянок зобов`язані не використовувати ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи висновок експерта від 12.09.2019 приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід зобов`язати відповідача усунути перешкоди у землекористуванні належними позивачу на праві власності земельними ділянками, шляхом зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у землекористуванні та усунути перешкоди у землекористуванні шляхом зобов`язання не чинити перешкод у встановленні паркану між земельними ділянками. Відповідно до ст. 133 ч. 1, 3 Цивільно-процесуального Кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою представниками позивача було надано витяг з договору про надання правової допомоги, квитанція до прибуткового ордеру та оригінал квитанції щодо оплати експертного дослідження № 2778/2779/19-27 в сумі 8666,40 грн. а тому суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідача. Щодо оплати вартості встановлення межових знаків у сумі 1300 грн., суд відмовляє позивачу у їх відшкодуванні оскільки, дані затрати понесені позивачем для встановлення нових меж із залученням спеціалістата. При поданні судом уточненого позову позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Враховуючи що позовна заява задоволена частково, а тому розмір несплаченого судового збору позивачем підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial