Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони із відповідачем 21.12.2007 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося. Відповідач більше шести років працює за кордоном. Через тривале окреме проживання вони втратили почуття один до одного. Між ними постійно виникають сварки з різних приводів. Їх шлюб існує формально, спільного господарства вони не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. На підставі викладеного просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , та стягнути із відповідача судові витрати в сумі 1808,00 грн., які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Позивачка клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавала. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задоволити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вона скористалася своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою суду від 05.08.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 16). Ухвалою суду від 09.09.2021 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 09.09.2021. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом на підставі досліджених доказів встановлено наступні не оспорені факти та обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони 21.12.2007 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №4123 (а.с. 4). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Підставою даного позову є те, що позивачка бажає розірвання шлюбу, однак розірвання шлюбу за наявності неповнолітньої дитини можливе лише в судовому порядку. В даному випадку предметом позову є розірвання шлюбу між сторонами. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України. Так, ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зі змісту статті 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, у сторін немає спільних інтересів, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.12.2007у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №4123, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного із відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 908,00 грн. (а.с. 1) та витрат на правову допомогу в сумі 900,00 грн. (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved