Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 06.06.1995 року у Виконавчому комітеті Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, під актовим записом № 01, вона зареєструвала шлюб із [PERSON]. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з початку 2018 року. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони втратили почуття взаєморозуміння та між ними відбуваються постійні сварки та конфлікти, а тому подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на вказане, [PERSON] просила розірвати укладений між нею та [PERSON], шлюб, зареєстрований 06.06.1995 року у Виконавчому комітеті Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, під актовим записом № 01, і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, заперечувала проти надання судом строку для примирення та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 10). Відповідач в судове засідання повторно не зявився без повідомлення (поважних) причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив не подав. Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до\~положень\~статті\~12\~ЦПК\~України\~цивільне судочинство\~здійснюється\~на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники\~справи\~мають рівні\~права\~щодо\~здійснення всіх\~процесуальних\~прав\~та обовязків,\~передбачених\~законом.\~Кожна\~сторона\~повинна довести\~обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06.06.1995 року у Виконавчому комітеті Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, під актовим записом № 01 (а.с. 8). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У добровільному порядку згоди на розірвання шлюбу у відділі РАЦС сторонами досягнуто не було. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2018 року. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, чим не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 12 ЦПК України. Згідно зі ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, як особа, що змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у поданій суду позовній заяві просила суд залишити їй прізвище чоловіка «Шеремета». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Шеремета». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved