overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про розподіл житлового будинку у натурі між власниками та визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що вона разом зі своїм братом [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними прибудовами по [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 28.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 242. Сторони мають по 1/2 частці у даному домоволодінні, між ними виникають спори з приводу конкретного користування будинком та земельною ділянкою, а тому позивачка просить суд провести реальний розподіл будинку сторін та визначити порядок користування земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягала. Відповідач позовні вимоги позивача в частині необхідності розподілу домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою визнав. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки зі спільного майна, яке є у спільній частковій власності. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними прибудовами по [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 28.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 242 (а. с. 5 - 10). Вказане майно знаходилося у їх спільній сумісній власності, без визначення часток. Між сторонами виникає спір з приводу конкретного користування спільним будинком, надвірними прибудовами та земельною ділянкою. Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 560/561/562-13 від 19.11.2013 року (а. с. 45 - 72) можливі два варіанти розподілу спірного домоволодіння у натурі та три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які узгоджені з КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства», Нікопольським управлінням по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» (а. с. 79 - 86). Згідно пояснень позивача відповідача, ними був обраний варіант № 1 (додаток 1) будівельно - технічної експертизи розподілу домоволодіння, за яким [PERSON] виділяється квартира № 1 площею 32,1 кв.м., [PERSON] виділяється квартира № 2 площею 29.5 кв.м. (а.с. 62-63, 72) та сторони визначились у порядку користування земельною ділянкою за варіантом 1 (додаток 2) до зазначеної експертизи (а.с. 65-66, 71). За таких обставин, коли відповідач погодився з зазначеним варіантом розподілу згідно висновку експертизи, суд приходить до думки що запропонований позивачем варіант розподілу є найбільш оптимальним і він повинен бути задоволений за рішенням суду. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про скасування арешту, накладений постановою серії АА № 045932 від 01.03.2005 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, з квартири [ADDRESS]. Реєстраційний номер обтяження 1762460. Вимоги обґрунтовує тим, що в липні 2015 року вона вирішила відчужити належне їй право власності на квартиру, проте не змогла цього зробити, оскільки з невідомих причин на квартиру накладений арешт. Звернувшись до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, вона отримала довідку про те, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 2-3481 від 16.06.2004 р., виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь КРЕП № 3 боргу в розмірі 278,56 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2015 року замінено неналежного відповідача [PERSON] ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3 на належного відповідача КП «Житлово-експлуатаційна організація № 3». В судове засіданні сторони не зявилися, повідомлені належним чином, сторонами подано заяви про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] від 01.03.2005 р. по в/л № 2-3481 виданого 16.06.2004 р. Кіровським судом м. Кіровограда накладено арешт на квартиру [ADDRESS] що належить [PERSON] (а.с10). Згідно договору купівлі-продажу від 02.07.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за номером 2222, [PERSON] купила квартиру під № 56, що знаходиться у будинку № 5 розташованому по вул. Академіка Корольова, що у м. Кіровограді (а.с.14). Згідно відповіді Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 3 вбачається, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь КРЕП № 3 заборгованості в сумі 278,56 грн. виконано повністю (а.с.12). Згідно довідки № 56762 від 19.11.2014 р., виданою Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-3481 від 16.06.2004 р., виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з [PERSON] на користь КРЕП № 3 заборгованості в сумі 278,56 грн. Виконавче провадження знищено, в звязку з закінченням терміну зберігання. Однак, арешт на квартиру є чинним на даний час, про що свідчить витяг з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду. Відтак, враховуючи той факт, що рішення суду виконано в повному обсязі, подальше збереження арешту, буде порушувати права позивача, тому арешт має бути знято. На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про скасування арешту, накладений постановою серії аа № 924933 від 16.08.2004 року Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, з 1/3 частини квартири [ADDRESS] корпус 3 в м. Кіровограді, реєстраційний номер обтяження 1315276. Вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1997 р. набула у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS] корпус 3 в м. Кіровограді. Згідно відповіді Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 15.10.2015 р. вбачається, що на квартиру накладено арешт згідно постанови ДВС Кіровського р-ну аа 924933 від 16.08.2004 р. В судове засіданні сторони не зявилися, повідомлені належним чином, сторонами подано заяви про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1997 р. виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів за № 22417 квартира. Яка знаходиться за адресою вул. Волкова 28 к. 3 кв. 100 належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та членам її сім»ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] корпус 3 в м. Кіровограді накладено арешт згідно постанови ДВС Кіровського р-ну аа 924933 від 16.08.2004 р., який є чинним на даний час (а.с. 6). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду. Згідно відповіді начальника Кіровського ВДВС № 47625 від 06.10.2015 р. вбачається, що зняти арешт з 1/3 частини нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова 28 к. 3 кв. 100. накладеного постановою державного виконавця від 16.08.2004 р. не можливо, оскільки виконавче провадження в межах якого накладено арешт на майно боржника [PERSON] було завершено та передано на зберігання до архіву. Однак виконавче провадження знищено, у зв»язку з закінченням терміну зберігання на підставі акта про знищення виконавчих проваджень. Відтак, враховуючи той факт, що рішення суду виконано в повному обсязі, подальше збереження арешту, буде порушувати права заявника, тому арешт має бути знято. На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про скасування арешту, накладений постановою серії АЕ № 383442 від 01.06.2009 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, з квартири [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 8822389. Вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі договору дарування квартири є власником квартири [ADDRESS]. На квартиру накладено арешт згідно постанови ДВС Кіровського р-ну АЕ № 383442 від 01.06.2009 р. Накладення арешту обмежує її законні права як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном. Арешт накладено в звязку з існуванням боргу за водопостачання та водовідведення, який на даний час відведено. В судове засіданні сторони не зявилися, повідомлені належним чином, сторонами подано заяви про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що згідно договору дарування квартири від 26.12.2000 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 4223[ADDRESS], що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Академіка Корольова в будинку № 36 належить [PERSON] (а.с.5). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру № 49 в м. Кіровограді по вул. Академіка Корольова 36 накладено арешт, на підставі постанови серія АЕ № 383442 від 01.06.2009 року Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 8822389 (а.с.5). Згідно довідки Кіровоградського водопровідно-каналізаційного господарства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» № 1048 від 09.12.2015 р. заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення по кв. № 49, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Академіка Корольова в будинку № 36, відсутня (а.с. 8). Згідно відповіді заступника начальника Кіровського ВДВС № 63989 від 24.12.2015 р. вбачається, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт на майно боржника було завершено та передано на зберігання до архіву. Виконавче провадження знищено, у зв»язку з закінченням терміну зберігання на підставі акта про знищення виконавчих проваджень. Однак, арешт на квартири є чинним на даний час, про що свідчить витяг з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду. Відтак, враховуючи той факт, що рішення суду виконано в повному обсязі, подальше збереження арешту, буде порушувати права заявника, тому арешт має бути знято. На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов`язання. У зв`язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини в розмірі п`яти тисяч гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позову, просила такий задовольнити уточнивши суму до стягнення в розмірі 2500грн. Відповідач позов у вказаному розмірі визнав і не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки, роз`яснивши учасникам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебували у шлюбі, від якого з відповідачем народився син [PERSON] [INFO] , на утримання якого відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов`язання і можливість, оскільки офіційно працює. У зв`язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, проте подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила у зверненні до суду позивач. З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Із копії рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.01.2012 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано; від цього шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час неповнолітній та перебуває на утриманні позивача. Під час розгляду цивільної справи встановлено, що [PERSON] неналежно виконував обов`язок по утриманню сина, а також в малій мірі брав участь у його вихованні, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази, письмову позицію позивача, враховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття з часу пред`явлення такого позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При присудженні такого суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу наявних даних у зверненні до суду, - представлених документів. Тому за судовим рішенням слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина, роз`яснивши, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов`язання і можливість, оскільки працює у військовій частині [NUMBER] . У зв`язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час\~судового розгляду\~позивач усно\~уточнила позивні\~вимоги та\~просила стягувати\~із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнені вимоги позову, оскільки відповідач у такому розмірі позов визнав. У судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнений позивачем розмір визнав повністю, не заперечив проти його задоволення та опирався на викладені у відзиві обставини, доповнивши, що на даний час несе витрати у зв`язку із власним навчанням. Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового Оскільки як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки, роз`яснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов`язання. У зв`язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини в розмірі дві тисячі гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила присудити стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнені вимоги позову, оскільки відповідач у такому розмірі позов визнав. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Кіт В.Ю. уточнений позивачем розмір визнав повністю, не заперечив проти його задоволення, бо його довіритель таким чином висловив свою власну позицію. Вислухавши пояснення учасників, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки як встановлено судом визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки, роз`яснивши учасникам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: approved