Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 28 жовтня 2013 року [PERSON] вкрала у неї грошові кошти у розмірі 1 661 грн. Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2014 року [PERSON] визнано винною за ст. 185 ч.1 КК України і призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. В листопаді 2013 року суму у розмірі 300 грн. повернуто позивачці матір'ю [PERSON], та 71 грн. їй повернуто співробітниками міліції. У зв'язку з зазначеним позивачка просить суд стягнути з [PERSON] не повернуту суму матеріальної шкоди у розмірі 1290 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 22 ЦК України особа якій завдані збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність за завдану матеріальну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2014 року [PERSON] визнано винною за ст. 185 ч.1 КК України і призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки (а.с.3). Даним вироком встановлено, що 28.10.2013 року біля 19 год. [PERSON] умисно, таємно викрала гроші у сумі 1661 грн. з сумки [PERSON], заподіявши [PERSON] матеріальну шкоду на вищевказану суму. З викраденого вона повернула 371 грн. Дане судове рішення набрало законної чинності 11 березня 2014 року (а.с. 3 зворот). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядають справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачки матеріальної шкоди у розмірі 1290 грн. (1661 грн. - 371 грн.) підлягають задоволенню, оскільки вони є законними та обґрунтованими. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved