Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про порушення прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди, а саме: визнати укладений договір №0630/003008 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 14.02.2007 року та договір №0630/003442 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 30.05.2007 року недійсними уже в момент укладення і застосувавши наслідки його недійсності; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» 50000 грн. завданої моральної шкоди, а також судові витрати включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15000 грн. Остаточно уточнивши позовні вимоги представник позивача просить: визнати укладений договір №0630/003008 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 14.02.2007 року та договір №0630/003442 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 30.05.2007 року недійсними уже в момент укладення; застосувати наслідки недійсності правочинів, стягнувши з відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON]: суму 60044,15 грн. незаконно отриманих коштів за кредитним договором №0630/003008, суму 4700 грн. незаконно отриманих коштів за кредитним договором №0630/003442, завдані збитки в сумі 120088,30 грн. за кредитним договором №0630/003008, завдані збитки в сумі 9400 грн. за кредитним договором №0630/003442; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON] 50 000,0 грн. завданої їм моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON] всі судові витрати, включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15 000,0 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що між нею та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003008 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 6 000,0 грн. для задоволення поточних потреб Держателя з терміном погашення заборгованості за Кредитною лінією до 25.04.2008 року. Крім цього, між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003442 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 10 000,0 грн. для задоволення поточних потреб Держателя з терміном погашення заборгованості за Кредитною лінією до 15.07.2008 року Ці кошти було перераховано на відкритий відповідачем на ім‘я [PERSON] рахунок – 26256630003008. Однак позивач вважає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, атому слід визнати їх недійсними. Позивач та його представник в судове засідання не з‘явились, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному розмірі, у разі неявки представника відповідача не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з’явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча їх належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від них не поступало клопотання про слухання справи у їх відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003008 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 6 000,0 грн. для задоволення поточних потреб Держателя з терміном погашення заборгованості за Кредитною лінією до 25.04.2008 року. Крім цього, між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003442 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 10 000,0 грн. для задоволення поточних потреб Держателя з терміном погашення заборгованості за Кредитною лінією до 15.07.2008 року Ці кошти було перераховано на відкритий відповідачем на ім‘я [PERSON] рахунок – 26256630003008. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач не надавав і не надає жодної інформації щодо: погашення кредитів та розшифровки щомісячних платежів, а саме: в якій сумі погашаються кредити, а в якій сумі проценти за користування кредитними коштами; суми комісійних виплат і за що виплачувалися відповідачу, розрахунки пені, штрафних санкцій і т.д. Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч.4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Враховуючи вищенаведене, а також те, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання укладених Договорів №0630/003008 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 14.02.2007 року та Договір №0630/003442 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 30.05.2007 року недійсними. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи №2568/13-22 від 07.11.2013 року, загальна сума в гривнях всіх сплачених платежів [PERSON] по Договору №0630/003008 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] від 14.02.2007 року (включаючи пеню, штрафи, страховку, проценти за користування кредитними ресурсами, тіло кредиту, комісії і т.д., але зазначаючи по всіх виплатах суми окремо та загальну) протягом всього строку дії цього Договору склала 43260,84 грн., з яких: 25752,02 грн. – тіло кредиту, 17450,52 грн. – сплачені відсотки у тому числі прострочені відсотки, 8,30 грн. – сплачено комісії, 50 грн. – перераховано на ощадний рахунок. Сума залишкової заборгованості, визначена експертним дослідженням станом на 27.02.2013 року складає 3058,35 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Враховуючи те, що [PERSON] є стороною правочину, та беручи до уваги висновок експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи №2568/13-22 від 07.11.2013 року, суд вважає, що позов в частині застосування наслідків недійсності правочинів, стягнувши з відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON]: суму 60044,15 грн. незаконно отриманих коштів за кредитним договором №0630/003008, суму 4700 грн. незаконно отриманих коштів за кредитним договором №0630/003442 слід задоволити частково, а саме: стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] 14450,47 грн. за кредитним договором №0630/003008 та 4700 грн. за кредитним договором №0630/003442. Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні. Позивачем в судовому засіданні жодними доказами не доведено факту заподіяння відповідачем моральної шкоди та матеріальних збитків, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та завданих збитків слід залишити без задоволення. Позивач заявила позовну вимогу про стягнення всіх судових витрат, включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15000 грн. В обґрунтування сплати 15000 грн. за надання правової допомоги, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 02.08.2011 року, відповідно до п.3.2 даного договору розмір гонорару визначається за домовленістю сторін. Однак в матеріалах справи відсутні докази (квитанції) про оплату таких витрат. Під судовими витратами розуміють витрати, які несуть учасники цивільного процесу у зв'язку із розглядом і вирішенням цивільної справи. Вони складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (частина перша статті 79 ЦПК України). В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем [PERSON] судового збору в сумі 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 191,50 грн.

Outcome: partial