Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], що зареєстрований 05 серпня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2336. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя у них не склалось, відповідач проявляє до неї зневагу, не рахується з її інтересами, бажаннями, принижував її честь та гідність, вона втратили почуття любові та поваги, їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, категорично наполягає на тому, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні, вона втратила до відповідача хороші почуття. Просить позов задовольнити. Відповідач 12.06.2015 року в судовому засіданні проти розлучення заперечив, наголосив, що примирення можливе і він намагатиметься вжити заходів щоб зберегти сім'ю, сподівається на налагодження відносин із дружиною. Щодо покликань позивача, то вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Натомість зазначив, що дружину він любить та бажає зберегти укладений шлюб, в якому в них є неповнолітня донька. Суд намагався зберегти сім'ю сторін, надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися, категорично примиритись не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у їхню відсутність /заяви в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2336 /а.с.5/. Як вбачається з матеріалів справи за час спільного життя в подружжя народилося донька [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Судом встановлено, що подружнє життя в них не склалося, позивач та відповідач не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, а розірвання шлюбу відповідає як інтересам позивача, так інтересам відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків, немає. Суд намагався зберегти сім'ю сторін, надавав їм строк для примирення, проте вони не помирилися, позивач категорично примиритись не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вона втратила до відповідача хороші почуття, а відповідач визнав позов та проти розірвання шлюбу не заперечив. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.1/ при поданні до суду позову.

Outcome: approved