Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, уточнивши який, посилалась на те, що 25 березня 2013 року помер її рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою с. Канівське вул. Героїв, 46 Запорізького району Запорізької області. Позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом своєчасно та належним чином прийняла спадщину, відкриту після смерті брата, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформлені спадкових прав зясувалось, що спадковий житловий будинок не був оформлений спадкодавцем за життя належним чином та у неї відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю на спадкодавця, у звязку з чим нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, що змусило позивачку звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, від представника позивачки надійшла до суду заява, у якій вона підтримала уточнений позов в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач по справі - представник територіальної громади Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа - представник Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті 25 березня 2013 року [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.03.2013 року, серія І-ЖС №258859. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1233 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За свого життя [PERSON] 10.02.1999 року склав заповіт, що був посвідчений секретарем Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області (реєстр. №17), за яким все своє майно, в тому числі житловий будинок за адресою : с. Канівське вул. Героїв, 46 Запорізького району Запорізької області, заповідав [PERSON] Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 258/2013, 17.06.2013 року. [PERSON] 21.10.2015 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом як спадкоємиці за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 2,67 гектарів. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2015 року, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою : с. Канівське вул. Героїв, 46 Запорізького району Запорізької області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та оригіналу державного акту на спадкову земельну ділянку. Згідно даних погосподарської книги Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства в с. Канівське вул. Героїв, 46 Запорізького району Запорізької області був [PERSON], що підтверджується наданою суду випискою із погосподарської книги Біленьківської ( до обєднання громад - Лисогірської) сільської ради. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів з погосподарських книг. З урахуванням встановлення факту побудови будинку спадкодавцем в 1987 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок та відповідно до приписів листа ВССУ від 22.11.2016 року суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначено ц п. 5.2. Інструкції «про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на спадкові земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та площею 0,0860 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Канівське по вул. Героїв, 46 Запорізького району Запорізької області зареєстроване на нього на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія 11-ЗП №026728, виданого 17.07.2001 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області , що підтверджено наданим суду Витягом ДЗК №НВ-2302692572016 від 21.11.2016 року та Витягом ДЗК № НВ-2302692642016 від 21.11.2016 року. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З огляду на те, що позов не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved