Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі спільно проживали без реєстрації шлюбу, у подальшому фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, сторони не домовилися щодо участі відповідача як батька дитини про сплату відповідних аліментів на утримання сина, відповідних коштів на дитину відповідач по справі не надає, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свого сина, не надає коштів на харчування дитини, придбання відповідного одягу, лікування, оздоровлення тощо, інших осіб, у тому числі і малолітніх дітей на утриманні не має. Конкретних відомостей про місце роботи відповідача та розмір його заробітку позивач не має, а тому просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач вважає, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити у повній мірі інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Ухвалою суду від 24.05.2021 постановлено відкласти розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на 09 год. 00 хв. 22 червня 2021 року, про що належним чином повідомити учасників справи. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього не надходили. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом з долученого до матеріалів справи свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2018 встановлено, що [INFO] в м. Ужгород, Закарпатської області, народилася дитина [PERSON] , батьками якого записані відповідач у даній справі [PERSON] та позивач у даній справі [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, батько участі у вихованні та утриманні своєї спільної із позивачем дитини не приймає. Відповідачем доказів зворотного суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за дитиною, вік дітини, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 1 січня становить 2395 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину найнеобхіднішим. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Враховуючи, що позивач пред`явила позов 22.04.2021, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 635,60 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial