Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «БМБ Маргарин» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок порушення трудового законодавства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працювала на посаді завідуючої лабораторії ТОВ «БМБ Маргарин» з 01 березня 2005 року. В зв'язку з тим, що з початку 2014 року умови праці погіршувалися, а з травня 2014 року товариство перестало виплачувати заробітну плату, 01 вересня 2014 року вона написала заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням. Однак адміністрація підприємства до даного часу не провела з нею розрахунок по заробітній платі при звільненні. Вказує, що в результаті незаконних дій відповідача вона зазнала значних душевних страждань, оскільки була позбавлена можливості жити повноцінним життям, в умовах економічної кризи, при постійному зростанні цін їй довелося позичати грошові кошти у знайомих, що призвело її до стану морального пригнічення та дискомфорту. В зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату при звільненні у сумі 13097, 09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судом рішення та моральну шкоду у сумі 3000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату при звільненні у сумі 12297, 09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення судом рішення у сумі 2289, 48 грн. та моральну шкоду у сумі 3000 гривень. Представник відповідача ТОВ «БМБ Маргарин» за довіреністю Іліка Н.І. позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти стягнення з ТОВ «БМБ Маргарин» моральної шкоди. Заслухавши сторони, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок порушення трудового законодаства, вважаючи, що ТОВ «БМБ Маргарин» не виконує в добровільному порядку вимоги трудового законодавства, чим порушує її законні права та інтереси. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] працювала на посаді завідуючої лабораторії Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Маргарин» з 01 березня 2005 року по 01 вересня 2014 року, після чого звільнилася за власним бажанням. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог ст. 116 КЗпП України позивачці [PERSON] не було виплачено заробітну плату, яка складає 12297, 09 грн., що підтверджено довідкою ТОВ «БМБ Маргарин». На підставі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З матеріалів справи вбачається, що за два останні місяці, які передували дню звільнення позивачки [PERSON] її середній місячний заробіток становив 6119 грн. 34 коп. (липень 2014 р. 3059, 67 грн. + серпень 2014 р. 3059, 67 грн. : 43 робочі дні за два місяці), з чого випливає що середньоденний заробіток становить 142, 31 грн. Затримка розрахунку становить 20 робочих днів, а тому на користь позивачки належить стягнути 2846 грн. 20 коп. середнього місячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто по день ухвалення рішення (142, 31 грн. х 20 р.д.) за відрахуванням сум податкових виплат з заробітної плати, що становить 2289, 48 грн. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки у порушення вимог трудового законодавтсва ТОВ «БМБ Маргарин» не виплатило [PERSON] заробітну плату в день звільнення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачкою [PERSON] доведено, те що їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із протиправною поведінкою відповідача щодо невиплати заробітної плати на протязі більш ніж три місяці. Приймаючи до уваги термін невиплати заробітної плати та її розмір, враховуючи характер перенесених позивачкою моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачці [PERSON] слід визначити в сумі 500 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що стягнення заробітної плати за один місяць підлягає до негайного виконання. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial