overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, заявила, що [INFO] року помер її син [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2715 га, яка розташована на території Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Вона являється спадкоємицею за законом, однак не може оформити своє право на спадщину, оскільки на протязі шестимісячного строку не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивач пропустила строк звернення, оскільки перебувала на лікуванні. Тому змушена звернутись до суду і просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Уладівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надали суду листа про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю покійного [PERSON] Із копії Державного акту (а.с.7) встановлено, що на підставі рішення 11 сесії 23 скликання [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2715 га. Із довідки Літинської центральної районної лікарні (а.с.8) видно, що [PERSON] перебувала на лікуванні з 20.11.2010 року по 29.11.2010 року. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за №2064/02-17 від 02.11.2016 року (а.с.9) встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними пропущено строк для звернення з заявою до нотаріальної контори. Враховуючи ту обставину, що позивачкою пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за незалежних від неї обставин, суд має підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, де вказано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити її додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, заявила, що згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира №4 в будинку 71 а по вул. Радянській в смт.Літині Вінницької області була приватизована на 4-х осіб і є спільною сумісною власністю подружжя та її синів на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Фондом Комунального майна Літинського району від 12.04.1994 року №29-р. Співвласниками квартири є позивачка та відповідачі, які на даний час виявили бажання розпорядитися своєю часткою, тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без неї. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. \~ \~ Із копії Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року (а.с.7) судом встановлено, що квартира №4 в будинку 71 а по вул. Радянській в смт.Літині Вінницької області дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON]І, що становить 4/125 частку будинковолодіння, [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] Із копії технічного паспорту на квартиру (а.с.8-9) видно, що квартира №4 в будинку 71 а по вул. Радянській в смт.Літині Вінницької області знаходиться у власності гр. [PERSON], що становить 4/125 частки будинковолодіння. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки домовленості між сторонами про нерівний поділ часток у праві спільної сумісної власності не було, тому суд вважає необхідним визначити рівні частки за кожним із співвласників на квартиру №4 в будинку 71 а по вул. Радянській в смт. Літині Вінницької області. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 231; після розірвання шлюбу просить залишити її шлюбне прізвище «Кулик»; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння внаслідок яких їхня сім»я розпалася і відновити її неможливо. З квітня 2015 року разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна у них не має. Вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б її інтересам. Примирення між ними виключається, оскільки шлюб розпався остаточно. Тому звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав і просив їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Даний спір виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України згідно якої: «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу» та ст. 112 Сімейного кодексу України, згідно якої: «Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 231, що стверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.3) Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.4) Сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносити між ними припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. На основі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.08.2005 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 205. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «Смоленська». Свої вимоги мотивує тим, що 06.08.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їхня сім»я розпалася і відновити її неможливо. Розірвати шлюб через відділ РАЦС відповідач відмовляється. Хоча проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна у них не має. Вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б її інтересам. Тому звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Даний спір виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України згідно якої: Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу та ст. 112 Сімейного кодексу України, згідно якої: Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.2005 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 205, що стверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.4) Сімейне життя між сторонами не склалося, спільне життя і збереження сімї стали неможливими. Від шлюбу сторони дітей не мають. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На основі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 433. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «Юхименко». Свої вимоги мотивує тим, що 10.08.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їхня сім»я розпалася і відновити її неможливо. З березня 2015 року разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна у них не має. Вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б її інтересам. Примирення між ними виключається, оскільки шлюб розпався остаточно. Тому звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Даний спір виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України згідно якої: «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу» та ст. 112 Сімейного кодексу України, згідно якої: «Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 433, що стверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.6) Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7) Сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносити між ними припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На основі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрованим 25.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 168. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище «Шевченко». Свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їхня сім»я розпалася і відновити її неможливо. Вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна у них немає. Вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б її інтересам. Примирення між ними виключається, оскільки шлюб розпався остаточно. Тому звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Даний спір виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України згідно якої: «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу» та ст. 112 Сімейного кодексу України, згідно якої: «Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення». Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 168, що стверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.5) Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.6) Сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносити між ними припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На основі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Мотивує свої вимоги тим, що у неї з відповідачем є син [PERSON], який постійно проживає з нею. [PERSON] з дитиною більше чотирьох років не спілкується, життям сина не цікавиться, про фізичний і духовний розвиток дитини не піклується, належної матеріальної допомоги не надає. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Представник служби у справах неповнолітніх Генічеської райдержадміністрації, прокурор в судовому засіданні пояснили, що вважають доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON]. Вислухавши сторін, дослідивши надані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2005 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Відповідно до висновку Генічеської районної адміністрації від 11.11.2013 р. № 300/09-600/02/13, [PERSON] уваги сину [PERSON] не приділяє, нехтує його вихованням, аліменти не сплачує, участі у вихованні сина не приймає. Встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує дитину матеріально, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку. Тобто ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками (а.с. 5-6). Служба у справах неповнолітніх Генічеської районної державної адміністрації вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] повністю самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з лютого 2013 року по серпень 2016 року перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд стягнути аліменти з відповідача гапоненка Б.В. на її користь, на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що вимоги позову визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вирішує справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобовязань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640 грн. судового збору, так як за законом позивачка звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач у справі є спадкоємцями за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору жоден з них не звертався та не засвідчував своїх спадкових прав. Відповідач доглядала матір, однак не була з нею зареєстрована за однією адресою, тому не оформляла права на спадщину. В свою чергу позивач перебувала за межами України та доглядала за важко хворою дочкою. Повернулась в Україну лише 17 червня 2013 року. Враховуючи викладене просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватись тим, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався, що підтверджується повідомленням Ковельської державної нотаріальної контори та довідкою Білашівської сільської ради №151 від 01.04.2014 р. Інший спадкоємець за законом - відповідач по справі [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, проти реалізації позивачем спадкових прав не заперечує. Враховуючи ту обставину, що позивач не мала можливості реалізувати своїх прав на спадкування майна у зв'язку із складними сімейними обставинами та перебуванням за межами України, суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк для подачі в нотаріальну контору відповідної заяви терміном два місяці. Судові витрати по справі слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст.1223, 1261, ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved