Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом в якому зазначила, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON], який на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишив заповіт, який належну йому частину будинку [ADDRESS] заповів їй. Починаючи з часу відкриття спадщини і по 21.07.2015 року вона постійно зверталася до Першої Хмельницької державної районної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте їй щоразу відмовляли у прийнятті жодних документів та не надавали будь-яких письмових відмов. Лише після її чергового звернення у липні 2015 року з нотаріальної контори їй надали письмовому відмову з посиланням на те, що спадщину після померлого [PERSON] прийняли інші спадкоємці за законом. Зазначила, що вона пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки нотаріусами безпідставно не приймалися від неї жодних документів про прийняття спадщини. За таких обставин просила суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини у три місяці. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що [PERSON] це її співмешканець, з яким вони проживали разом з 1986 року. Проживали вони у с. Книжцівці Хмельницького району Хмельницької області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким їй, [PERSON] та [PERSON] заповів житловий будинок [ADDRESS]. Також зазначила, що [PERSON] поїхав до своїх родичів у с. Гульовка Клинцовського району Брянської області РФ, де [INFO] помер. Приблизно через рік після смерті [PERSON] вона стала звертися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте від неї жодних документів не приймали, не пояснюючи причин. Такі дії нотаріуса вона не оскаржувала.. Також зазначила, що вона зверталася до суду з позовом, про захист своїх спадкових прав, проте через тяганину залишила цей позов без розгляду. Також зазначила, що у нотаріальній конторі їй повідомили, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його син та дружина, проте вважає, що оскільки померлий склав заповіт, яким заповів будинок їй, вона є належним спадкоємцем цього майна. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Судом направлялося до компетентного суду Російської Федерації судове доручення про вчинення певних процесуальних дій: вручення позову, з'ясування у відповідачів ставлення до цього позову. Вказане судове доручення повернулося без виконання у зв'язку з тим, що [PERSON] помер, а [PERSON] за зареєстрованою адресою не проживає та фактичне місце її проживання не відоме. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Як встановлено з матеріалів справи [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], яке видане [INFO] відділом ЗАГС Клинцовського району реєстрації записів актів цивільного стану Брянської області. Отже, оскільки спадщина була відкрита до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема норми ЦК УРСР. За приписами ЦК УРСР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (положення статей 524, 525, 526 ЦК УРСР). За приписами ст..534 ЦК УРСР Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст..549 ЦК УРСР визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно приписів вказаної статті Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. За приписами ст..550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Згідно роз'яснень, які викладені у пунктах 1, 2, 4 частини 2 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» При вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. Як встановлено з матеріалів справи [INFO] помер [PERSON] Після його смерті у першій Хмельницькій державній нотаріальній конторі 29.09.2013 року була заведена спадкова справа № 1013 за заявами [PERSON] (сина померлого) та його дружини [PERSON] Вказані особи у встановлені законом строки звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Також встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. Вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької держконтори Муляр Н.О. 25.03.2002 року (реєстровий номер 1-939). Також встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає з 15.07.1982 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно представленої довідки №370 від 30.08.2013 року [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS]. Згідно листа Першої Хмельницької державної нотаріальної контори №1275/02-14 від 21.07.2015 року встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його син - [PERSON] та дружина - [PERSON]. Заяв від спадкоємців за заповітом, в тому числі від [PERSON], після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не надходило. За таких обставин, враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON], яка відкрилася до 01.01.2004 року, прийняли спадкоємці за законом, а [PERSON], як спадкоємець за заповітом, своєчасно не вчинила дій, визначених законом, які б свідчили про прийняття спадщини, підстав для задоволення поданого нею позову не вбачається. До того ж суд звертає свою увагу на те, що з вказаним позовом позивач звернулася лише у жовтні 2015 року тобто після спливу 12 років після відкриття спадщини. Жодних доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини нею не представлені та судом не встановлені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed