Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою за [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що на підставі ордеру за №461, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів вона проживає у квартирі за [ADDRESS] . На даний час крім неї, у вказаній квартирі також зареєстровані колишній чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , онука [PERSON] Відповідачі з 2007 року не проживають за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймають участі в утриманні житла та не цікавляться ним. Посилаючись на наведене, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. 01 лютого 2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тернопільську міську раду. 22 квітня 2019 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявили клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до [PERSON] . Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року прийнято відмову [PERSON] від частини позовних вимог. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в частині вимог позивача до [PERSON] закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі ордеру серії МК за №461 від 14 листопада 1983 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів, в квартиру по [ADDRESS] кімнату за [ADDRESS] вселено [PERSON] . Відповідно до довідки за №1010 від 10 жовтня 2017 року, виданої ПМП «СОВР» вбачається, що у квартирі за [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] власник особового рахунку, [PERSON] колишній чоловік, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] онука. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 жовтня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, 19 жовтня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З актів від 19 вересня 2007 року, від 06 лютого 2008 року, від 03 липня 2008 року, від 17 квітня 2015 року, від 10 травня 2016 року, від 10 жовтня 2017 року, 04 травня 2018 року, складених ПМП «СОВР» встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає по [ADDRESS] . Факт відсутності відповідача [PERSON] у квартирі за [ADDRESS] більше року підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача та даний факт їй достовірно відомий. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надавав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст. 9 ЖК визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуванні житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених Законом. Судом встановлено, що позивач є наймачем спірного житлового приміщення. Відповідач є відповідно колишнім чоловіком позивача, тобто не є членом її сім`ї. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше десяти років не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно та його місце перебування позивачу не відомо. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] на підставі вимог ст. 72 ЖК УРСР. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Outcome: approved