Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування від 13.09.2004 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Також, в цьому будинку зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком, але до цього часу він в добровільному порядку з реєстрації у вказаному жилому приміщенні не знімається, що позбавляє позивачку права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на неї тягар по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, проте, до суду надійшла письмова заява її представника - адвоката Самсона В.В., в якій останній просив позовну заяву задовольнити, справу розглянути в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, за останнім відомим місцем реєстрації повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], на підставі договору дарування від 13 вересня 2004 року, належить на праві приватної власності будинок садибного типу [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією вказаного вище договору серії ВВМ № 265931, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2004 року. З акту, складеного депутатом Таврійської міської ради Сапегіним В.В. від 30 травня 2017 року, вбачається, що [PERSON] з травня 2016 року у спірному житловому будинку не мешкає, але з реєстрації з вказаного жилого приміщення він добровільно не знімається. За таких обставин, коли відповідач більше року не мешкає у спірному житловому приміщенні, доказів щодо поважності причин його не проживання суду не представлено, а його реєстрація за вказаною адресою порушує права позивачки вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved