Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який в ньому фактично не проживає останні 6 років. У зв'язку з цим, позивач, як власниця будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном і тому позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без її участі, а також те, що відповідачем не надано без поважних причин в установлений судом строк відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність сторін та вирішити справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 68375014 від 19.09.2016 (а.с. 7). У будинку, який належить позивачу на праві власності, зареєстрований відповідач (а.с. 8), але фактично протягом останніх 6 років не проживає, що підтверджується довідкою «Вуличного комітету № 33» від 29.05.2018 (а.с. 9). У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, [PERSON], як власниця будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач з 2012 року у будинку не мешкає, його особистих речей в ньому немає, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку не приймає, позивач самостійно утримує будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 ЦК України визначає, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідач, який є сином позивача, фактично у будинку не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та, враховуючи те, що у позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Для зняття відповідача з реєстрації, у відповідності до Закону України ст. 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved