Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року в с. Молодова Вовчанського району Харківської області померла її рідна прабабця по батьківській лінії [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, право на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Молодівської сільради, площею 4,01 умовних кадастрових гектари. 14 вересня 1999 року [PERSON] посвідчила на її ім'я заповіт, згідно якому заповідала їй свій будинок. З 2000 року за станом здоров'я [PERSON] стала потребувати постійного догляду та позивач переїхала до неї на постійне місце проживання, де зареєструвалася і проживала з прабацею однією сім'єю здійснюючи за нею догляд до моменту її смерті. Після смерті прабабці до 2005 року вона проживала в її будинку по [ADDRESS] вважаючи його своєю власністю на підставі заповіту [PERSON] Документальним переоформленням спадщини на своє ім'я вона не займалася, оскільки після смерті бабці фактично вступила в управління спадковим майном і згадно вимогам ст. 549 ЦК України 1963 року а з 2004 року згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважалася спадкоємцем прийнявшим спадщину і була необмежена строком для її переформлення. В 2010 році вона звернулася до нотаріальної контори для документального переоформлення спадщини, стала займатися зібранням необхідних документів. Виявилося, що крім заповіданого їй житлового будинку, після смерті прабабці залишилося належне їй право на земельну частку (пай) на території Молодівської сільської ради, яке вона мала право успадкувати за законом. Але серед наявних документів, що залишилися після смерті [PERSON], був відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), що унеможливлювало оформити спадщину у нотаріуса. На цей час виникла необхідність у підтвердженні її права на земельну частку померлої прабабці, але із-за відсутності оригіналу сертифікату вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору і вимушена звертатися до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщались судом завчасно та належним чином. Представник позивача надала суду заяву у якій позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач представник Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, направив до суду заяву в якій зазначив, що селищна рада проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, та просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04 листопада 2002 року, [PERSON] померла [INFO] року в с. Молодова Вовчанського району Харківської області (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, право на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Молодівської сільради, площею 4,01 умовних кадастрових гектари (а.с.13). Факт належності померлій [PERSON] права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується наступними документами. Фотокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого Вовчанською райдержадміністрацією 15 жовтня 1996 року зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 271, згідно якому [PERSON] належить право на земельну частку частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Молодівське» розміром 4,01 умовних кадастрових гектари без визначення меж в натурі (а.с.13). Про втрату оригіналу сертифікату на ім'я [PERSON] позивачем зроблено офіційне повідомлення в газеті «Хлібороб» від 22 липня 2017 року (а.с.15). Довідкою відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області від 15.09.2017 року, якою підтверджується факт реєстрації вищезазначеного сертифікату [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Молодівське» на [PERSON] за № 271 (а.с.14). Фотокопією свідоцтва про народження [PERSON] та фотокопією свідоцтва про її шлюб підтверджується що її батьком був [PERSON] (а.с.11-12). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про народження батька позивачки [PERSON] та фотокопією свідоцтва про народження і витягом з Державного реєстру про шлюб бабці позивачки, у шлюбі [PERSON], підтверджується, що матір'ю батька позивачки була [PERSON], а її матір'ю [PERSON] (а.с.9, 6, 7). Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме, спадщина відкрилася [INFO] року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. На момент смерті прабабці [PERSON] позивач постійно проживала та була зареєстрована разом з померлою за однією адресою (а.с.17), тому суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на земельну ділянку, після померлої [INFO] року [PERSON], у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved