Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Архітектурно-планувальне бюро» РМР про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Наказу № 4-к її було прийнято на роботу на посаду інженера-архітектора КП «Архітектурно-планувальне бюро» РМР з 03.02.2017 року. З 22.08.2017 року згідно наказу № 6 її було звільнено з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. На час її звільнення у КП «Архітектурно-планувальне бюро» РМР існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати в розмірі 12256 грн. 25 коп. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з нею не було проведено в день звільнення. На її заяву про виплату їй заробітної плати ніхто не відреагував. Лише після того, як вона звернулася до адвоката 18.01.2018 року їй було виплачено заробітну плату. Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував їй заробітну плату починаючи з серпня 2017 року до січня 2018 року та враховуючи положення ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» загальна сума компенсації, яка належить їй до виплати складає 612 грн. 81 коп. Також вважає, що відповідач повинен виплатити її середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виплаті заробітної плати за період з 23.08.2017 року по 18.01.2018 року в розмірі 23688 грн. Тому звернулася до суду з даним позовом і просить стягнути з КП «Архітектурно-планувальне бюро» РМР на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з термінів порушення її виплати в розмірі 612 грн. 81 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 23688 грн. та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача КП «Архітектурно-планувальне бюро» РМР [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 червня 1995 року встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, за Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу(особи). Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved