Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь внесеної передоплати в розмірі 2000,00 грн., пені за прострочку виконання договору в розмірі 2527,80 грн., моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 450,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 10.10.2018 вона уклала усний договір з відповідачем на продаж (поставку) двухярусного ліжка, ціна якого склала 3820,00 грн. та нею внесено передоплату в розмірі 2000 грн. На підтвердження укладання договору відповідачем 10.10.2018 позивачу наданий чек внесення передоплати, в якому зазначена дата виконання замовлення - 28.10.2018. Однак замовлення у встановлений термін відповідач не виконав, передоплату не повернув. На теперішній час відповідач суму передоплати не повернув, на вимоги позивача не реагує, посилаючись на відсутність коштів, ліжко не поставив. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову, вказавши, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки чек, який надано відповідачем з печаткою ФОП, не містить даних, підтверджуючих існування між сторонами будь-яких зобовязальних відносин. Крім того, зазначив, що договір-купівлі продажу, укладений між ними, залишається дійсним, адже він не відмовляється від його виконання та не просить розірвати цю угоду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, пояснивши, що [PERSON] було проведено передоплату на купівлю ліжка, а відповідач зобовязався виконати зобовязання 28.10.2018 року, однак відповідач не виконав свої обовязки та не повернув гроші до теперішнього часу. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на ті обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, та пояснили суду, що зобовязання не були виконані по причині непоставки ліжка вчасно виробником. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10.10.2018 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір на продаж двохярусного ліжка у строк виготовлення - 28.10.2018 і позивачем внесено передоплату в сумі 2000 грн., що підтверджується копією чеку внесення передоплати від 10.10.2018 (а.с. 4). Однак у встановлений строк ФОП [PERSON] двохярусне ліжко [PERSON] не доставив, передоплату не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином чи відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлені строк (термін) і виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Суд погоджується з розрахунком пені за прострочку виконання договору, наведеним у позовній заяві, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочку виконання договору в розмірі 2527,80 грн. Стосовно стягнення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 450 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 КЗпП України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд враховує, що представник відповідача не заявив суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у відповідності до вимог ч.5\~ст.137 ЦПК України, не довів не співмірність витрат позивача. Позивачем надано суду квитанцію № 5 від 19.11.2018 про надання юридичної консультації на загальну суму 450,00 грн. ( а.с.7 ). Таким чином, понесені позивачем витрати за надану їй професійну правничу допомогу суд вважає повністю доведеними. Вимоги позивача по стягненню моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 350,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial