Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 23 червня 2007 року у Виконавчому комітеті Золотополенської сільської ради Кіровського району Автономної Республіки Крим з [PERSON], актовий запис № 04. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося у зв'язку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого неодноразово наносились фізичні ушкодження та образи непристойною лайкою в присутності дітей. Шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, негативно впливатиме на виховання дітей, а томі суперечитиме і їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.41). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевказаного підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] 243 гривні 60 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved