Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку №102, який розташований по вулиці Софіївська в м. Бердянську Запорізької області. Зазначений будинок належав її бабці, [PERSON] Після оформлення спадщини було виявлено, що у спадковому майні зареєстрований відповідач, проте сам відповідач в будинку не проживає з 2000 року, де на теперішній час він проживає - вона не знає. Реєстрація відповідача в належному їй будинку буде утруднювати оформлення субсидії, а також перешкоджає здійснювати право користування і розпорядження своєю власністю. Просить визнати [PERSON] таким , що втратив право користування житловим будинком №102 по вул. Софіївська в м. Бердянськ Запорізької області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність від 06.09.2017 року) позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачка отримала цей будинок у спадщину після померлої бабусі та після того зясувалося, що в ньому також зареєстрований її троюрідний брат. Останній виїхав в 2014 році, речей своїх в будинку не тримає, не проживає. Його реєстрація утруднює можливість отримання позивачкою субсидії. Просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому\~суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO], він сусід позивачки. Знає, що [PERSON] не проживає декілька років в належному позивачці будинку, це онук бабусі позивачки. Останній раз бачив його 2-3 роки тому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка - її рідна сестра. Знає, що в належному сестрі будинку за адресою: вул. Софіївська, буд. 102 в м. Бердянську зареєстрований відповідач, але там не проживає, його речей в будинку немає, де він знаходиться вона не знає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2017 року реєстровий номер №1237, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96362668 від 05.09.2017р., [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Софіївська (до перейменування Димитрова), будинок №102 (а.с. 5,6). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сімї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сімї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сімї попереднього власника, та не є членом сім'ї нового власника позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідачі з новим власником не вирішували питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved