Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області про встановлення фату постійного продивання разом із спадкодавцем однією сім»єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання [PERSON] і місцем відкриття спадщини є село Павлинка Іванівського району Одеської області, що підтверджується довідкою Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А- житловий будинок, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., Б-сарай,площею 37,7 кв.м., В-гараж, площею 20,9 кв.м., Г-сарай, площею 43,0 кв.м., Д- погріб,площею 21,2 кв.м., Е-літня кухня,площею 55,8 кв.м.,І - цистерна,площею 1,0 кв.м., № 1- 4 - огорожа), розташованого в [ADDRESS] та земельних ділянок за тією же адресою: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка); 0,2412 га для ведення особистого селянського господарства. Вищевказане майно [PERSON] заповідав [PERSON], що підтверджується заповітом.Спадкоємиця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, про що надала нотаріусу відповідну заяву. Відповідно до ст. 1223 ЦК України,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Згідно із ч.1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачка проживала разом із [PERSON] однією сім'єю з січня 2007 року до дня його смерті [INFO], що підтверджується довідкою Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області. Отже є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Спадкоємці попередніх черг відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно позивачка не може по об'єктивним причинам. Це пов'язано з тим, що хоча вона і проживала разом зі спадкодавцем, вони були зареєстровані за різними адресами і нотаріус вважає, що у позивачки недостатньо доказів того, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин вона позбавлена можливості оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку і вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивачки до попереднього судового засідання надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та просила суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Представник Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області до судового засідання надав суду заяву в якій пояснив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, та просить справу розглядати за відсутністю представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично розглядуваним у справі правовідносинам, суд виходить з того, що до спадкових відносин підлягають застосуванню правила книги шостої Цивільного кодексу України. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання [PERSON] і місцем відкриття спадщини є с. Павлинка Іванівського району Одеської області, що підтверджується довідкою Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України). Таким чином, 28 січня 2014 року була відкрита спадщина [PERSON], яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А- житловий будинок, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., Б-сарай,площею 37,7 кв.м., В-гараж, площею 20,9 кв.м., Г-сарай, площею 43,0 кв.м., Д- погріб,площею 21,2 кв.м., Е-літня кухня,площею 55,8 кв.м.,І - цистерна,площею 1,0 кв.м., № 1- 4 - огорожа), розташованого в [ADDRESS] та земельних ділянок за тією же адресою: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка); 0,2412 га для ведення особистого селянського господарства. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія ЯЯЯ № 502180, виданого 30 травня 2007 року, виконавчим комітетом Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області на підставі рішення Виконкому Павлинської сільської ради за № 85 від 28 грудня 2006 року. Право власності на нерухоме майно зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06 червня 2006 року, реєстраційний номер 19032165,що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS]; кадастровий номер земельної ділянки 5121883200:02:001:0044, є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 154022. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 жовтня 2009 року за № 010952000131. Правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2412 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS]; кадастровий номер земельної ділянки 5121883200:02:001:0045, є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 154023. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 жовтня 2009 року за № 010952000132. Відповідно до заповіту, 15.05.2008 року [PERSON] заповідав [PERSON] все своє майно, де б воно не було б, та з чого воно не складалося б і взагалі усе те, що буде йому належати на день смерті і на що заповідач за законом матиме право. Відповідно до ст. 1223 ЦК України,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку,встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємиця за заповітом [PERSON] протягом строку,встановленого статтею 1270 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини, написавши заяву про відмову від спадщини 15 липня 2014 року. Згідно із ч.1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] однією сім»єю з 28 березня 2001 року до дня смерті спадкодавця і продовжує проживати в зазначеному будинку до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області. Судом оглянуті документи спадкової справи на померлого [INFO] [PERSON], заведеної 24.07.2014 року за № 118/2014 року державним нотаріусом Іванівської районної державної нотаріальної контори, номер у спадковому реєстрі 52661295 та наданої на виконання ухвали суду. Встановлено,що заповіт від 15.05.2008 року в Спадкову реєстрі не зареєстрований. Також встановлено, що в установлений законом строк не подавались заяви про прийняття спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Отже, позивачка є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину.Спадкоємці попередніх черг відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно позивачка не може по об'єктивним причинам. Це пов'язано з тим, що хоча вона і проживала разом зі спадкодавцем, вони були зареєстровані за різними адресами і нотаріус вважає, що у позивачки недостатньо доказів того, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті). Так, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved