Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що 08.08.1994 року померла її мати [PERSON] Остання з квітня 1957 року по жовтень 1960 року та з 1981 року по 1986 рік вона працювала у радгоспі ім. Щорса у с. Петропавлівка, Нововоронцовського району Херсонської області. У 1993 році було здійснено роздержавлення та приватизація земель СГП імені Щорса. За життя [PERSON] не отримала сертифікат на пай, але була включена до відповідного списку. Оскільки землями колишнього радгоспу ім. Щорса розпоряджається відповідач, просить суд зобовязати Петропавлівську сільську раду Нововоронцовського району Херсонської області надати право їй на виготовлення технічної документації та виділення земельної частки (паю) в натурі. У судовому засіданні позивач позов підтримала, також зазначила, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася, надала суду всі наявні у неї документи, що підтверджують право матері на пай. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує проти задоволення позову. У відзиву зазначив, що Петропавлівська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області є неналежним відповідачем, у позивача відсутній сертифікат на право на земельну частку(пай), просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 251878 [PERSON] померла 08.08.1994 року. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки серії ІV-УР № 856220 від 31 січня 1961 року та свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 085087 померла [PERSON] є матірю позивачки [PERSON] З наданих до суду архівної довідки КУ «Трудовий архів Нововоронцовського району» від 04.04.2014р. № 02-02/30-В, копії протоколу засідання комісії по встановленню трудового стажу при радгоспі ім. Щорса від 11 квітня 1973 року, копії трудової книжки [PERSON], остання дійсно працювала у радгоспі ім.. Щорса 1957-1960 роках та 1981-1986 роках. У листі Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області від 23.05.2018 року № В-88 та листі відповідача № 179 від 20.06.2018 року на імя позивачки зазначено, що [PERSON] померла 08.08.1994 року, а землі радгоспу ім. Щорса розпаювали лише 1997 році. На загальних зборах членів ВАТ імені Щорса, які відбулися 20.06.1997 року були затверджені списки членів ВАТ імені Щорса та пенсіонерів з їх числа, які були включені на одержання земельної частки (паю), до якого [PERSON] не була включена у звязку зі смертю. У відповідності до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост.1222\~ч.1\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст.ст.\~1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ст.ст.\~1296-1298\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Такі саме норми в частині щодо спадкування містив і ЦК УРСР (ст.ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР). У судовому засіданні встановлено, що позивачка із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, тому до неї не перейшли права та обов'язки померлої [PERSON] Крім того, пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Статтею 122\~Земельного кодексу\~України визначені\~повноваження органів\~виконавчої влади\~щодо передачі\~у власність\~або користування\~земельних ділянок\~за межами\~та в\~межах населеного\~пункту,\~а саме:\~сільські,\~селищні,\~міські ради\~передають земельні\~ділянки у\~власність або\~у користування\~із земель\~комунальної власності\~відповідних територіальних\~громад для\~всіх потреб.\~Районні державні\~адміністрації на\~їхній території\~передають земельні\~ділянки із\~земель державної\~власності,\~у власність\~або у\~користування у\~межах сіл,\~селищ,\~міст районного\~значення для\~всіх потреб\~та за\~межами населених\~пунктів для:\~ведення водного\~господарства;\~будівництва об'єктів,\~пов'язаних\~з обслуговуванням\~жителів територіальної\~громади району\~(шкіл,\~закладів культури,\~лікарень,\~підприємств торгівлі\~тощо),\~з урахуванням\~вимог частини\~сьомої цієї\~статті;\~індивідуального дачного\~будівництва.\~Центральний орган\~виконавчої влади\~з питань\~земельних ресурсів у галузі\~земельних відносин\~та його\~територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Отже, виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із нерозподілених земель радгоспу здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної ради, якщо землі знаходяться в межах населених пунктів, а за межами населених пунктів - на підставі рішення районної державної адміністрації. Отже, Петропавлівська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області є неналежним відповідачем по справі про що було повідомлено позивачку та зазначено у відзиві на позов. Також відповідно до п.1\~Указу Президента України за №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам… Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з п.2\~Указу Президента України за №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частиною першою\~ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають, серед іншого, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Статтею 2 вказаного вище Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, в тому числі, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Будь-яких доказів того, що при житті [PERSON] зверталася до зборів уповноважених членів трудового колективу чи до Комісії з формування списків громадян на роздержавлення і паювання земель Радгоспу імені Щорса з приводу включення її до вказаних списків позивачем суду не представлено. Таким чином, судом встановлено, що на момент затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Петропавлівської сільської\~ради Нововоронцовського\~району Херсонської\~області та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки, [PERSON] померла, тому у списки працюючих та пенсіонерів колишнього Радгоспу, які мали право на отримання земельної частки (паю) і яким видавалися державні акти на землю, вона не включена. З огляду на викладене, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed