Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що у 2005 році у Носівському районі був розроблений проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області. Згідно додатку до протоколу зборів громадян - власників сертифікатів (протокол № 2 від 15 червня 2005 року) та списку громадян власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області, які взяли участь у розподілі земельних ділянок (паїв) методом жеребкування, за нею (позивачем) закріплений пай за № [NUMBER] , площею 3,87 га. Взамін сертифіката їй (позивачу) було видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068, який зареєстровано в державному реєстрі земель 16 березня 2006 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106856000459. 28 червня 1997 року [PERSON] був виданий сертифікат серії ЧН № 0313850 на право на земельну частку (пай) розміром 4,7 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Енгельса на території Носівської міської ради, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно списку громадян - власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області, які взяли участь у розподілі земельних ділянок (паїв) методом жеребкування, що є додатком до протоколу зборів громадян власників сертифікатів від 15 червня 2005 року [PERSON] номер паю не виділявся. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29 листопада 2005 року право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , перейшло до [PERSON] . За даними Державного реєстру земель за [PERSON] зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 7 серпня 2007 року за № 0107856000035. Про це вона (позивач) дізналася від орендаря, коли звернулася до нього з питанням виплати орендної плати. Орендар повідомив їй (позивачу) за земельна ділянка з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 рахується за іншою особою. Вона (позивач) вважає,що відповідачами грубо порушено її право на власність, адже вона фактично позбавлена можливості користуватися, розпоряджатися та володіти своєю земельною ділянкою. [PERSON] просила суд: - визнати недійсним та скасувати розпорядження Носівського РДА з приводу видачі [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 від 7 серпня 2007 року, яка розташована на території Носівського району Чернігівської області; - визнати недійсним та скасувати виданий [PERSON] державний акт серії ЯГ № 864734 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 від 7 серпня 2007 року, яка розташована на території Носівського району Чернігівської області, та зняти його з державної реєстрації. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Ващенко М.О. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської РДА не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що вона не визнає позовні вимоги з тих підстав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 листопада 2005 року вона успадкувала після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах. У подальшому, а саме 7 серпня 2007 року, на підставі цього свідоцтва про право на спадщину та розпорядження Носівської РДА від 1 грудня 2006 року № 318 вона (відповідач) отримала на своє ім`я державний акт серії ЯГ № 864734 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,87 га, кадастровий номер 7423810100:02:001:0068, ділянка № [NUMBER] (рілля), в землях колишнього КСП ім. Енгельса, яка розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області. Державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0107856000035. Згідно списку громадян - власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області, які взяли учать у розподілі земельних ділянок (паїв) методом жеребкування, що є додатком до протоколу зборів громадян-власників сертифікатів від 15 червня 2005 року [PERSON] номер паю не виділявся, оскільки вона померла [INFO] , а тому не брала участі у жеребкуванні. У зв`язку із цими обставинами вона (відповідач) вважає, що жодним чином не порушувала право позивача на власність, а тому просила відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 8 травня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона успадкувала після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 4,7 га члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса, яке належало померлій на підставі сертифіката серії ЧН № 0313878, виданого Носівською районною державною адміністрацією 15 червня 1997 року на підставі рішення № 155 від 1 липня 1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 414, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 19). З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № К-604/0-530/6-19 від 14 листопада 2019 року (а.с. 23) вбачається, що у 2005 році у Носівському районі був розроблений проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області. Відповідно до додатку до протоколу зборів громадян - власників сертифікатів (протокол № 2 від 15 червня 2005 року) та списку громадян власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області, які взяли участь у розподілі земельних ділянок (паїв) методом жеребкування, за позивачем був закріплений пай за № 68, площею 3,87 га. 4 жовтня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Земля і Воля» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-18). У судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2006 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації № 194 від 20 вересня 2005 року [PERSON] взамін сертифіката було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 911314, який зареєстровано в Державному реєстрі земель та книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106856000459, відповідно до якого вона набула право власності на земельну ділянку № [NUMBER] (рілля) площею 3,87 га з кадастровим номером 7423810100:02:001:0068, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-14). З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № К-604/0-530/6-19 від 14 листопада 2019 року (а.с. 23) вбачається, що 28 червня 1997 року [PERSON] був виданий сертифікат серії ЧН № 0313850 на право на земельну частку (пай) розміром 4,7 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Енгельса на території Носівської міської ради, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно списку громадян - власників сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Енгельса Носівської міської ради Чернігівської області, які взяли участь у розподілі земельних ділянок (паїв) методом жеребкування, що є додатком до протоколу зборів громадян власників сертифікатів від 15 червня 2005 року [PERSON] номер паю не виділявся. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29 листопада 2005 року право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , перейшло до [PERSON] . За даними Державного реєстру земель за [PERSON] зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 7 серпня 2007 року за № 0107856000035. Таким чином, наявні два державні акти на право власності на земельну ділянку площею 3,87 га з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджують право власності [PERSON] та [PERSON] на цю земельну ділянку. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття розпорядження Носівською РДА, що стало підставою для видачі державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] ) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 125 ЗК України (у редакції, що діяла на час видачі державного акта [PERSON] ) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла на час видачі державного акта [PERSON] ) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 202 ЗК України (у редакції, що діяла на час видачі державного акта [PERSON] ) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. З огляду на положення ЗК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку у [PERSON] виникло 16 березня 2006 року, тобто у день реєстрації державного акта серії ЯБ № 911314 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106856000459 із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки 74238101100:02:001:0068. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності 7 липня 2011 року, Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Таким чином, існують усі правові підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 на праві власності належить [PERSON] , оскільки на ім`я [PERSON] відкрита поземельна книга, спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав, здійснено її державну реєстрацію згідно вимог чинного на той час законодавства та видано державний акт. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення закріплене в ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних і ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 1 ст. 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Частиною 2 ст. 90 ЗК України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 зроблено правовий висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 3 березня 2021 року у справі № 546/110/18, від 8 квітня 2020 року у справі № 532/138/16-ц та від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16. Ураховуючи те, що кадастровий номер є єдиним та унікальним для кожної земельної ділянки і земельна ділянка з кадастровим номером 74238101100:02:001:0068 на момент видачі [PERSON] оспорюваного державного акта уже була передана у власність [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно порушує права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, а тому така реєстрація підлягає скасуванню. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вона у законний спосіб набула права власності на спірну земельну ділянку та те, що вона жодним чином не порушила права позивача, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved