Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вона постійно була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично її не оформила. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняла її дочка та мати позивача [PERSON] , оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном померлої, але юридично її не оформила. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв брат позивача [PERSON] , оскільки постійно був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після його смерті позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до державного нотаріуса, однак, нотаріус постановою відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння по [ADDRESS] , тому звернулася до суду, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник Смілянської міської ради Черкаської області надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин в справі у відповідності до вимог чинного законодавства. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області (а.с. 8). Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00027078588 від 17 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] 12 лютого 1949 року уклали шлюб і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 19). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 00027077901 від 17 липня 2020 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається, що [PERSON] , 09 березня 1968 року, уклала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 22). Із свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається, що [PERSON] 27 грудня 1986 року уклала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 21). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Із свідоцтва про народження № [NUMBER] виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається,що батьками [PERSON] [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Із довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6960 від 07 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] . На момент смерті разом із [PERSON] були зареєстровані [PERSON] , 1914 року народження, [PERSON] , [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1949 року народження (а.с. 15). Згідно довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6962 від 07 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] . На момент смерті разом із [PERSON] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1949 року народження (а.с. 16). Із довідки квартального комітету № 20 від 28 червня 2020 року № 123109 вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] її дочка [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлої (а.с. 18) Як вбачається із довідки квартального комітету № 20 від 28 червня 2020 року № 123108 вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] його дружина [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого (а.с. 18). Згідно довідки квартального комітету № 20 від 11 січня 2021 року № 123686 вбачається, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Із довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6914 від 06 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На момент смерті разом із [PERSON] зареєстровані особи відсутні, у тому числі малолітні та неповнолітні діти (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 08 лютого 1973 року [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Смілянського міськвиконкому № 60 від 07 лютого 1973 року (а.с. 10). З довідки КП «ЧООБТІ» № 1719-0 від 09 січня 2020 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року права власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 25). Згідно листа Смілянської державної нотаріальної контори № 1921/01-16 від 10 жовтня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 38-39). Із листа Смілянської державної нотаріальної контори № 1421/02-14 від 12 грудня 2020 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . На підставі поданої заяви заведена спадкова справа № 444/2019 рік. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відтак, суд прийшов до висновку про те, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем першої черги по закону була його дружина [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого, що підтверджується довідкою квартального комітету Смілянської міської ради № 123108 від 28 червня 2020 року. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем першої черги по закону була дочка [PERSON] оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлої, що підтверджується довідкою квартального виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 123109 від 28 червня 2020 року. Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Суд зазначає, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем першої черги по закону був син [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою квартального виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 123686 від 11 січня 2021 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцем другої черги по закону є [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Смілянської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2020 року вбачається, що 17 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 27). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається набуття права власності на будинковолодіння [ADDRESS] [PERSON] . Як передбачено ст.128 ЦК в ред. 1963 року право власності (право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню. Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Однак, відсутність правовстановлюючих документів на будинок та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті [INFO] [PERSON] , відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved