Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказує, що їй на праві приватної власності належить садовий будинок [NUMBER] загальною площею 43,9 кв. метри, житловою - 32,4 кв. метри у спілці садівничих товариств «Яришівка», що розташована на території сільської ради «Яришівка», Тиврівського району Вінницької об\-ласті, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 22.10.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року за № 11309387. Відповідно до ст. 380 ЦК України будинок є об'єктом права власності . Відповідачка [PERSON] не є членом її сім'ї, не є членом товариства, зай\-має 1/4 частину будинку з літа 2010 року. Оскільки будинок ще був недобу\-дований та не був повністю готовий до експлуатації, , вона дозволила відповідачці, на її прохання, тимчасово проживати в ньому та обробляти земельну ділянку. Під час вселення відповідачки до будинку договір між ними не укладався. Вона лише надала відповідачці членські книжки для сплати внесків товариству. Однак, відповідачка вирішила, що частина будинку та земельна ділянка вже належить їй, а тому почала створювати їй такі умови в користуванні будинком та земельною ділян\-кою, що вона змушена була звертатись до органу внутрішніх справ, про що свідчить відповідь Гніванського МВ УМВС України у Вінницькій області від 01.11.2013 року за № 5760. На даний час відповідачка продовжує займати 1/4 спірного будинку, ніяких правовстановлюючих документів на цю частку не має, приміщення закидане сміттям, вит\-рат по утриманню будинку не несе, про що свідчить відповідь голови ССТ «Яришівка» Скомаровського Г.С. від 27.06.2015 року. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК Україну власникові належить право воло\-діння, користування і розпорядження своїм майном, в даному випадку будинком, яке здійс\-нюється ним на власний розсуд. На даний час бажає розпорядитися своєю власністю і відчужити її на користь тре\-тьої особи, оскільки не спроможна в подальшому за станом здоров'я обробляти земельну ді\-лянку та підтримувати будинок в належному стані, нести витрати по сплаті членських внесків, однак проживання відповідачки у спірному будинку перешкоджає цьому, чим порушуються її права власника. Сама відповідачка добровільно виселитись із спірного будинку не бажає, витрат по утриманню житла не несе, відмовляється укласти із нею договір найму, обов'язковість якого передбачена ст.158 ЖК України, а тому змушена звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до експертної оцінки об'єкту нерухомості від 29.06.2015 року ТОВ «Медін-теграція ЛТД», вартість 1/4 частини спірного садового будинку складає 5176,25 грн. Просить усунути перешкоди в користуванні приватною влас\-ністю, шляхом виселення відповідачки [PERSON] з садового будинку [NUMBER], розташованого за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с/рада Яришівська, товариство «Отрадноє», спілка садівничих товариств «Яришівка». Стягнути з відповідачки на її користь витрати по розгляду справи у суді. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених в заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що у спілці садівничих товариств «Яришівка» у них є дві ділянки. На одній знаходиться садовий будинок розміром 7х 8 м. В 2008 році її син потрапив в ДТП, лікувався, потребував постійного догляду, тому потрібно було знайти людину, яка б дивилася за будинком та обробляла город. Наміру продати будинок у неї на той час не було. До них звернулася [PERSON] Вони дозволили їй вселитися в будинок, щоб обробляти земельну ділянку. Вона передала [PERSON] членські книжки для сплати внесків. В 2010 р. голова товариства написав їм листа, що ділянки не обробляються. Коли приїхали, побачили, що ділянки забур»янені, по членських книжках внески товариству не сплачувались. Вона забрала книжки і заплатила внески. В 2011 році її син помер, вона оформила спадкові права. Чоловік захворів тому вирішили продати будинок. [PERSON], яка так і проживала в частині будинку, сказала, що купить його, але не купує. [PERSON] давала їй 2000 грн. на лікування сина і казала всім, що вона є господаркою садового будинку, який належить їй, [PERSON] Право власності [PERSON] не оформляла. Вони з чоловіком добудували будинок, оплачували електрифікацію кооперативу. Тепер має намір продати будинок, але відповідачка не звільняє будинок і каже, що будинок належить їй, чим порушує її право власності. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що її чоловік є членом цього садівничого товариства. Вона давно спостерігала за спорудженням будинку [PERSON]. В 2005 році на дверях будинку було оголошення про продаж та вказаний номер телефону. Вона зателефонувала . Чоловік [PERSON] підтвердив, що продає. Відвів її до [PERSON], якій вона віддала 2000 грн. Та дала їй дві книжки і ключі, сказала, що син дуже хворий і потрібні гроші. [PERSON] продала ще ї землю. Коли купила будинок були лише стіни та дах. Договору купівлі-продажу вони не оформляли . Внески по членських книжках вона не сплачувала, бо їй не дали заплатити. Потім [PERSON] виманила у неї книжки. Залишила їй 1/4 частину будинку, а в решті проводила внутрішні роботи. [PERSON] пропонує їй купили будинок за 70 тисяч, але вона його вже купила, що стверджується розписками [PERSON] 2000 грн. на той час були великі гроші. Просить залишити їй 1/4 частину будинку, яку вона займає . Свідок [PERSON] пояснив, що вони з дружиною - [PERSON] в 2005 році за 2500 грн. купили дачу, але нотаріально не оформили. [PERSON] потім випросила у дружини членські книжки. На книжці, що належала сину [PERSON] був зареєстрований будинок. Він написав на папері, що залишає 1/4 частину будинку. Чоловік [PERSON] написав, що залишає 0,06 га земельної ділянки. Голова кооперативу писав записку, щоб оформили купівлю - продаж будинку, але не оформили. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] по земельній ділянці в садівничому кооперативі в с.Яришівка . Ділянки їм надали в 1991 році [PERSON] на своїй ділянці будували садовий будинок. Потім їх син потрапив в ДТП і їх не було на ділянці. Через деякий час з'явилась [PERSON] і сказала, що купила будинок, але [PERSON] там бачила рідко. [PERSON] казала їй, що будинок дала в оренду. Потім [PERSON] зробила ремонт в будинку, електрифікувала, обробляє ділянку. Має намір продати, про що дала оголошення. Приїжджали покупці, але не можуть купити через [PERSON]. В частці будинку, яку займає [PERSON], знаходиться всіляке сміття, якісь клунки, бігають криси. Свідок [PERSON] пояснив, що є головою кооперативної спілки садівничих товариств «Яришівка» з 2007 року. В 2010 році прийшла [PERSON] і сказала, що купила землю, які у них були стосунки з [PERSON] за будинок, не знає. [PERSON] зверталася до нього з приводу оформлення договору купівлі-продажу, він пояснив куди їй необхідно звернутися. [PERSON] приблизно в 2010 році зверталася до нього з приводу того, що [PERSON] перешкоджає їй в користуванні будинком, казала, що має намір його продати. До нього зверталися громадяни з приводу купівлі ділянки, він направив їх до [PERSON]. Знає, що покупці відмовилися, так як частину будинку займає [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 22.10.2013 року [PERSON] належить садовий будинок 48 в спілці садівничих товариств «Яришівка» «Отрадноє» с/рада Яришівська Тиврівський р-н Вінницька обл. загальною площею 43,9 кв.м, житловою- 32,4 кв.м ( а.с. 62). Право власності [PERSON] на даний будинок зареєстровано відповідно до вимог закону, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2013 року за № 11309387 / а.с. 63 /. Садовий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка розташована Тиврівський р-н, с/рада Яришівська( за межами населеного пункту), площею 0,06га, цільове призначення - для індивідуального садівництва. Власником даної земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 12.06.2012 р. є [PERSON]./ а.с.60/ Її право власності зареєстровано відповідно до закону, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2013 року. ) за № 9936323 / а.с.61/. Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 125 ЗК України право власності та постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин між сторонами у справі з приводу спірного майна не укладено. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) Відповідач у справі [PERSON] стверджуює, що придбала у позивача [PERSON] недобудований садовий будинок та земельну ділянку за 2000 грн. На обґрунтування своїх заперечень проти позову надала копії розписки від 18.12.2010 р. [PERSON] (а.с. 79), згідно якої він передає 14 кв.м. приватизованої землі, на якій стоїть 1/4 частина ( 2 х 7) кв. м. недобудованого цегляного садового будинку, який знаходиться на приватизованій ним ділянці дачного кооперативного товариства «Яришівка» [NUMBER] [PERSON] для подальшого знаходження згідно юридичних норм, 3 м. проїзду і по 1 м. навколо частини будинку та розписки [PERSON] від 04.12.2010 р. ( а.с. 78), згідно якої він відмовився від приватизованої ділянки в садовому товаристві «Яришівка» [NUMBER] на користь [PERSON], а також копії запрошення та листів на її ім'я з приводу оплати членських внесків та оформлення договору купівлі - продажу будинку та земельної ділянки / а.с.74,75/. Даних обставин не заперечує позивач у справі [PERSON] та свідок [PERSON] Однак, як показала позивач, не заперечує відповідач та стверджується довідкою спілки садівничих товариств «Яришівка» членські внески за ділянки [NUMBER] та [NUMBER] в товариство з 1995 по 2015 рік сплачувала [PERSON] та брала участь в електрифікації кооперативу / а.с.96/. Позивач [PERSON] не заперечує факту отримання нею від відповідача 2000 грн. пояснює, що кошти надавались на лікування сина. На даний час кошти не повернуті, що при наявності наданих відповідачем письмових доказів дає підстави вважати, що сторони мали намір на укладення договору купівлі - продажу будинку. Однак, відповідач [PERSON] жодним чином не реалізувала свій намір. Маючи на руках на протязі кількох років книжки членів кооперативу, які надала їй позивач, внески не сплачувала. Проведенню позивачкою внутрішніх робіт в будинку, який, на її думку, належав їй, не перешкоджала, участі в електрифікації кооперативу не брала. Вимог про визнання за нею права власності та визнання свідоцтва про право власності на ім'я позивача недійсним не ставила. Згідно ч. 1 ст. 402 ЦК України право користування чужим майном виникає на підставі закону. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд . Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проживання відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачу, перешкоджає їй у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном , що доведено в ході дослідження доказів у справі. Згідно з положеннями статті 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн. Щодо вимог в частині стягнення 600 грн. за проведення оцінки будинку, суд відмовляє в їх задоволенні, так як даний позов не відноситься до позовів майнового характеру.

Outcome: approved