Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] \~ \~звернулася до\~суду з\~ позовом\~ до\~Територіальної громади\~в особі\~Кушугумської селищної\~ради Запорізького\~району Запорізької\~області \~про визнання\~права власності\~ \~ на\~ житловий\~ будинок\~з господарськими\~спорудами \~з тих\~підстав,\~що \~їй на праві\~приватної власності\~ \~належить житловий\~ будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 02.02. 1987 року заступником голови виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий №36. Відповідно до\~вимог діючого\~законодавства,\~позивачка \~26.04.2021\~року звернулася\~до державного\~реєстратора прав\~на нерухоме\~майно Запорізької\~районної державної\~адміністрації Запорізької\~області з\~заявою про\~державну реєстрацію\~ прав\~та їх\~обтяжень \~на належний\~ їй\~житловий будинок,\~але \~рішенням від\~28.04.2021\~року їй\~ було\~відмовлено в\~ державній\~реєстрації,\~ тому\~що \~ на\~дату посвідчення\~договору купівлі-продажу\~житлового будинку,\~а саме,\~02.02.1987\~ року\~ ЦК\~в редакції\~1963\~року вимагав\~лише нотаріального\~посвідчення договорів\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~а тому\~ що\~ договір\~ купівлі-продажу\~у позивачки\~був посвідчений\~не нотаріально,\~а заступником\~голови виконавчого\~комітету Кушугумської\~селищної ради\~Запорізького району\~Запорізької області,\~тому він\~ є\~недійсним,\~ в\~зв`язку з\~чим позивачка\~ повинна\~була звернутися\~до суду\~з цією\~позовною заявою\~,\~просить суд\~ визнати\~за нею\~ право\~власності на\~ житловий\~будинок з\~господарськими спорудами,\~що розташовані\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] ,\~а саме,\~:\~житловий \~будинок літ.\~«А»,\~ прибудову\~літ.\~«а1»,\~ прибудову\~літ.\~«а2»,\~сарай літ.\~«Г»,\~вбиральню літ.\~«Д»,\~душ літ.\~«Е»,\~ворота №2,\~басейн №3,\~паркан №4,\~водопровід №5,\~паркан №6. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява, у якій вона підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, раніше надавав пояснення та клопотання, у яких проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частина 2 ст. 16 ЦК України встановлює перелік цивільно-правових ( матеріальних) способів захисту прав та інтересів. Їх суть полягає у тому, що за їх допомогою відновлюється майновий стан особи, усуваються перешкоди здійснення права або невизначеність правового стану та фактів. Згідно рішення реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №57905840 від 28.04.2021 р. було відмовлено у реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки наданий на реєстрацію документ договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений секретарем Кушугумської селищної ради за №36 від 02.02.1987 р., не входить до переліку документів на підставі підставі яких проводиться реєстрація права власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. На час укладення договору купівлі-продажу позивачкою, а саме, 02.02.1987 року, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 128 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 УРСР передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами набуто позивачкою на підставі нотаріально посвідченого заступником голови виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області договору купівлі-продажу, який зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за №36 від 02.02.1987 року, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР (1963 р.). Судом встановлено, що наданий договір купівлі-продажу складено згідно п.62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УССР» від 31.10.1975 року і п. 45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконкомами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих» від 19.01.1976 року, ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», де зазначено, що у населених пунктах, де немає нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють нотаріальні дії, крім іншого, посвідчують угоди (договори, довіреності та інше). Згідно з п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом МЮ УРСР 191.01.1976 року №1/5 нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських , селищних, міських рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету. Відповідно п. 1 ст. 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року, що діяла до 13.01.1995 року тільки в містах та селищах міського типу реєстрацію житлових будинків проводило бюро технічної інвентаризації. Згідно п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такою у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на реєстрацію правового документа в реєстрі нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою : [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved