Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 16.05.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 707. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що від шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо з 2015 року, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Ухвалою судді від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Позивач в судовому позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не прибув, однак представником відповідача адвокатом Кравцем В.Ю. подано клопотання в інтересах [PERSON] від 21.07.2020 про розгляд справи у відсутності відповідача, позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий зареєстрований 16.05.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 707 /арк.спр.7/. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.6/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо з 2015 року, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім`ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дитині, що мають істотне значення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved