Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Органу опіки і піклування Косівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], про зміну рішення органу опіки та піклування. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні позов підтримала повністю із мотивів наведених у позовній заяві і просила його задовольнити. Із позовної заяви [PERSON] вбачається, що сторони створили сім'ю без реєстрації шлюбу. У них народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. Рішенням органу опіки і піклування Косівської районної державної адміністрації № 352/11-13 від 29 листопада 2013 року «Про призначення днів та годин зустрічі [PERSON] з малолітньою дочкою» призначено [PERSON] дні та години зустрічі з малолітньою донькою 4 дні на місць протягом 2 годин світлого дня. З вказаним рішенням позивач не згідна, оскільки [PERSON] проживає в м. Біла Церква Київської області, до неї з дочкою приїжджає лише для того, щоб навести на них страх та позбавити дитину спокою, оскільки остання після зустрічі з батьком перебуває у стресовому стані. Це свідчить про психічну неврівноваженість [PERSON] Також, [PERSON] приїжджає в будь-який момент не попередивши її про це, забирає дитину із садка коли заманеться, перериваючи нормальний процес перебування та навчання дитини у садку. Просила змінити рішення органу опіки та піклування, а саме призначити [PERSON] дні та години зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], 4 дні на місць протягом 2 годин світлого дня у вихідні дні та у присутності матері - [PERSON]. Представник відповідача, головний спеціаліст-юрисконсульт служби у справах дітей Косівської райдержадміністрації Книщук Роман Миколайович у судовому засіданні заперечив проти позову. Суду пояснив, що рішення може бути змінене протягом десяти днів з дня його винесення. Позивачка не дотрималася порядку визначеного ч. 2 ст. 19 СК України, тому рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, а у позові слід відмовити за безпідставністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у позові за безпідставністю. Суду пояснив, що він не згідний змінювати рішення, оскільки він працює у вихідні дні бо є підприємцем і навпаки бажає, ще більше днів для зустрічі з дитиною. Рішення є обов'язковим до виконання, а будь-які підстави для його зміни відсутні. Суд заслухавши позивачку, представника відповідача, третю особу та вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати та розвивати дитину, піклуватися про її здоров'я, готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину і ніколи не застосовувати до дитини будь-які види експлуатації. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ст. 158 вказаного Кодексу за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Водночас, стаття 159 СК України передбачає, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Стаття 19 СК України, передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішення спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини. Встановлено, що органом опіки та піклування Косівської районної адміністрації Івано-Франківської області було прийнято рішення № 352/11-13 від 29 листопада 2013 року, згідно із яким призначено [PERSON], дні та години зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] 4 дні на місяць протягом 2 годин світлового дня (а.с.5, 35). Однак позивачка не погоджується з таким висновком і просить змінити вказане рішення додавши умову, що зустріч батька із дочкою має бути у вихідні дні та у присутності матері. Вирішуючи даний спір, суд аналізуючи та даючи оцінку рішення органу опіки і піклування щодо участі батька у вихованні дитини та доводам позивачки на обґрунтування зустрічей тільки у вихідні дні та за її обов'язкової участі при зустрічі батька з дитиною, приходить до висновку, що підстав для задоволення цієї вимоги та зміни рішення органу опіки та піклування немає. Зі змісту запропонованого органом опіки і піклування способу участі батька у вихованні дитини вбачається, що батько буде мати можливість бачити дитину, причому спілкування буде протягом світлового дня. Судом не встановлено будь-яких протиправних дій відповідача у спілкуванні з дитиною та виконуванні батьківських прав та обов'язків, встановлених законом, а тому у суду відсутні підстави для зміни рішення органу опіки та піклування. Крім того, у матеріалах справи наявний лист № 2210 від 19 листопада 2013 року головного лікаря Білоцерківського психоневрологічного територіального медичного об'єднання, з якого вбачається, що [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та не перебував. Що спростовує твердження позивачки про психічну неврівноваженість відповідача. А матеріальне становище дозволяє відповідачу утримувати і виховувати дочку, що стверджується довідкою № 1420/728/171 від 29 жовтня 2013 року виданою Білоцерківською ОДПІ. Докази, які б спростовували вказані обставини у справі відсутні. Оцінивши правовідносини, що склалися між сторонами, з урахуванням доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку, що особисті неприязні відносини сторін, що в сукупності впливає на мотиви даного спору зі сторони позивачки та чим керується остання при розгляді даної справи, не дають наявності виключних обставин, які могли б бути підставою для зміни рішення органу опіки та піклування про необхідність зустрічей тільки у вихідні дні у присутності матері при зустрічі батька з дитиною, а позивачкою таких не доведено. Крім того суд звертає, що позивачка не звернулася протягом десяти днів від часу винесення рішення за захистом своїх прав до суду, а тому рішення є обов'язковим до виконання. А відтак, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про зміну рішення органу опіки та піклування. На підставі наведеного, ст. 4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 158, 159 СК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed