Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить визнати за нею, право власності на житловий будинок №103 (загальною площею 96,10 кв. м., житловою площею 47,90 кв. м.) із господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], та визнати за нею право власності на земельні ділянки, для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,298 га, будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,250 га, які розташовані по [ADDRESS] згідно Державного акту на право приватної власності [NUMBER] від 16 червня 1999 року, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] вона звернувся із заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але відсутність витягу з автоматизованої системи даних Державного земельного кадастру та помилка допущена у свідоцтві про право на спадщину позбавила її можливості оформити спадщину на своє ім'я. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Від третьої особи - Гланишівської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, до суду надійшла заява про визнання позову та слухання справи у відсутності представника. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне. [PERSON] при житті володіла будинком [ADDRESS],який вона успадкувала після смерті [PERSON], у спосіб передбачений ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Герасько С.І. та витягом з погосподарської книги №4, особового рахунку №00343, за 2011-2015 рр. Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області(11-12). Також, [PERSON] при житті володіла земельною ділянкою загальною площею 0,548 га, що складається із ділянки площею 0,298 га для ведення особистого підсобного господарства, та ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS],який вона успадкувала після смерті [PERSON], у спосіб передбачений ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Рішенням Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №26 від 02 лютого 2016 року, вирішено перейменувати вулиці, зокрема вулицю Жовтнева на вулицю Покровська (а.с.13). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER](а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому і на майно, яке вона прийняла у спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 05 грудня 2012 року, [PERSON], за життя, заповіла позивачу [PERSON] все своє майно, а земельну ділянку площею 2,075 га в с. Гланишів Переяслав-Хмельницького району Київської області заповіла [PERSON] (а.с.8). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину, після смерті [PERSON]шляхом подачі до нотаріальної контори відповідних заяв(спадкова справа а.с1). Дочка спадкодавця, [PERSON], відмовилась від належної їй частки спадкового майна за законом (в тому числі від обов'язкової частки у спадщині), що підтверджується заявою в спадковій справі №390 за 2015 рік(а.с.2). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину,або тих які мають обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Постановою від 04 листопада 2016 року за №3587/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину, після смерті [INFO] [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS], в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 28 квітня 1998 року, а [PERSON] помер [INFO] тобто до смерті спадкодавця(а. с.18). Постановою від 04 листопада 2016 року за №3588/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по [ADDRESS] що належала померлому [INFO] [PERSON], спадщину після якого прийняла [PERSON], але юридично не оформила, в зв'язку з тим, що відсутній витяг з Державного земельного кадастру (а. с.34). Відповідно до ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01 липня 2004 року із змінами та доповненнями, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до п.п.9-10 ст.28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ), до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За таких обставин, суд дійшов висновку, що будинок [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,548 га, що складається із ділянки площею 0,298 га для ведення особистого підсобного господарства, та ділянки площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] за життя належали [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та підлягають спадкуванню позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом. На підставі ст.ст.328,1216, 1217, 1218, 1258, 1233, 1261, 1268, 1269, 1270,1296 ЦК України,

Outcome: approved