Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності, в якій просила суд визнати за нею: право власності\~на 1/5\~частину житлового\~будинку №\~10-а\~з відповідною\~частиною господарських\~будівель та\~споруд,\~який знаходиться\~у с.\~Стара Гнилиця\~Чугуївського району\~Харківської області,\~вул.\~Шевченко (колишня\~вул.\~Леніна),\~яка належала[PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті останнього; право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1198 га, кадастровий № 6325486500:02:000:0382, яка розташована на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «40 років жовтня», яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 845598, в порядку спадкування за законом після смерті останнього;визнати за нею в порядку\~набувальної давності право власності на 3/5 частин житлового будинку № 10-а з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться у с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області, вул. Шевченко (колишня вул. Леніна). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.08.2006 помер її батько - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області по вул. Шевченко (колишня вул. Леніна), 10-а; земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1198 га, яка розташована на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «40 років жовтня». Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його доньки та дружина - позивач і відповідачі по справі. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька, однак у звязку із тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 845598 має не вірний кадастровий номер, їй було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутись до суду. До того ж будинку, який розташований в с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області по вул. Шевченко (колишня вул. Леніна), 10-а, відповідачі хоча і зареєстровані, але фактично не мешкають з 2005 року, натомість, позивач з 2005 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується усім домоволодінням, а тому, вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок, який частково належить відповідачам в порядку набувальної давності. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Відповідач 1 - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Відповідач 2 - [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідач 3 - [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позовну заяву не надала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутність відповідачів, і у звязку з ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважної причини. Суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2006 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 083448 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в селі Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області по вул. Шевченко (колишня вул. Леніна), 10-а, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 056451 від 19.07.2005 (а.с. 11); земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1198 га, яка розташована на території Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, КСП «40 років жовтня», яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 845598, виданого на підставі розпорядження голови Чугуївської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 26 березня 2003 року № 129 (а.с. 12). Згідно листа міськрайонного управління у Чугуївському районі та м. Чугуєві Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 124/127/17 від 04.05.2017, у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серія Р3 № 845598 від 20.06.2003 на імя [PERSON], з витягом з Поземельної книги про земельну ділянку від 08.04.2017 № НВ-6304036212017, у звязку із дублюванням кадастрового номеру 6325486500:02:000:0020 в подальшому не використовується для ідентифікації земельної ділянки та отримує статус архівного. Земельній ділянці згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серія Р3 № 845598 від 20.06.2003, на імя [PERSON], присвоєно кадастровий номер: 6325486500:02:000:0382, який не повторюється на всій території України (а.с. 13). Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], стали його доньки та дружина - позивач та відповідачі по справі. Той факт,\~що позивач\~є донькою\~[PERSON]\~підтверджується свідоцтвом про\~народження серії\~V-ВЛ\~№ 369514 (а.с. 9). Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки\~виконавчого комітету\~Старогнилицької сільської\~ради Чугуївського\~району Харківської\~області №\~888\~від 07.10.2016\~[PERSON]\~проживав та\~був зареєстрований\~по день\~своєї смерті\~-\~03.08.2006\~за адресою:\~Харківська область,\~Чугуївський район,\~с.\~Стара Гнилиця,\~вул.\~Шевченко,\~буд.\~10-а.\~На день\~смерті спадкодавця\~із ним\~в одному\~будинку проживали\~позивач та\~відповідачі (а.с.\~14). Відповідачі на момент смерті спадкодавця хоча і були зареєстровані, але постійно із спадкодавцем не проживали. Вони фактично не мешкають за даною адресою з 2005 року. [PERSON] з 2005 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується усім домоволодінням в с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області по вул. Шевченко (колишня вул. Леніна), 10-а. Отже, саме позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, позивачу було відмовлено у його видачі у звязку із тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 845598 має не вірний кадастровий номер. Відповідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України,\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої\~статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~5,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК,\~згідно з\~якими захист\~цивільних прав\~здійснюється судом\~шляхом визнання\~права.\~У зв'язку\~з цим\~особа,\~яка заявляє\~про давність\~володіння і\~вважає,\~що у\~неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє домоволодінням № 10-а по вул. Шевченко (колишня вул. Леніна) Чугуївського району Харківської області, оскільки доглядала за будинком аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, відкрито володіє даним будинком більше десяти років не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок, який частково належить відповідачам, в порядку набувальної давності.

Outcome: approved