Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що вона є бабусею народженої дитини жіночої статі, яка народилась 07 грудня 2018 року в м. Донецьк. З метою зареєструвати факт народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини, вона звернулася до Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проте їй було відмовлено, оскільки медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить встановить факт народження 27 грудня 2018 року дитини жіночої статі в м. Донецьк Донецької області Україна, мати дитини F [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка м. Донецьк Донецької області, Україна, батько дитини F [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець [INFO]. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Заявник в судове засідання не зFявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи F Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Серед таких юридичних фактів у ст. 315 ч. 1 п. 7 ЦПК України визначений факт про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Як зазначено в ст. 317 ч.1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Як вбачається з листа F 15.39-94/ від 07 травня 2019 року Селидівський міський відділ державної реєстрацій актів цивільного стану відмовив у проведенні державної реєстрації народження дитини на підставі того, що наданий заявником документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підтвердження факту народження дитини, суд приймає такі докази, надані заявником. Згідно з копією медичного свідоцтва про народження F 2094 від 10 грудня 2018 року, [PERSON] народила дівчинку F 07 грудня 2018 року в м. Донецьк Донецької області. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного зFясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвFязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року F 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області - м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецьк Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до статті 317 ЦПК України у рішенні суду обовFязково бути зазначені дані про дату і місце народження дитини, її стать, а також відомості про батьків. Відповідно до частин 3, 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровFя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Ураховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні встановлений факт народження 07 грудня 2018 року [PERSON] дитини жіночої статі в місті Донецьк Донецької області. З огляду на викладене,

Outcome: approved