Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (третя особа - орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала. Згідно позову, з 04.03.2006 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Краматорського міського суду від 13.11.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишився на вихованні матері. В даний час через складну політичну та економічну ситуацію в країні позивачка [PERSON] бажає поїхати до родичів у Московську область, м.Балашиха, РФ. З проханням про дачу дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України позивачка зверталася до відповідача, який не забажав відвідати нотаріуса для оформлення відповідного дозволу. З метою підтримання спілкування з родичами, проведення оздоровлення сина позивачка [PERSON] на підставі ст.ст.154, 155 СК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» просить суд задовольнити її позов та надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України в РФ, Московську область, м.Балашиха у супроводі його матері [PERSON] без згоди та супроводу його батька [PERSON] У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про згоду з позовом та проханням розглянути справу у його відсутності. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Коробко В.Ю. в інтересах дитини не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши представника, дослідивши позов, надані заяви та докази - копію свідоцтва про народження [PERSON], який народився 25.08.2006 року, батьками якого є сторони по справі (а.с.7), ксерокопію паспорта позивачки [PERSON], яка зареєстрована та проживає у [ADDRESS] (а.с.3-5), копію виконавчого листа про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини аліментів та довідку про реєстрацію (а.с.6, 14), згідно яким відповідач [PERSON] мешкає окремо за адресою: [ADDRESS], вважає, що позов підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Після їх розлучення дитина проживає з матір'ю [PERSON] В даний час [PERSON] має намір тимчасово виїхати з сином до родичів до РФ, Московська область, м.Балашиха для підтримання родинного зв'язку та відпочинку для чого треба отримати дозвіл батька, який він не дає, тому позивачка в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], заявляє про право на отримання дозволу на виїзд дитини з України без згоди батька на підставі рішення суду. Відповідач, який після розлучення з сином не проживає, безпідставно не надавав позивачці такого дозволу, однак під час судового провадження по даній справі відповідач свою позицію поміняв та не заперечував проти задоволення позову, оскільки звертатися до нотаріуса не бажає. Так, відповідно до ст.154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захист. Відповідно до ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зазначена норма визначає допустимі межі дій і вчинків, пов'язаних з сімейним вихованням. Заборона здійснювати батьківські права всупереч інтересам дитини є орієнтиром, якого треба дотримуватись в повсякденному житті, а також при вирішенні спорів, пов'язаних з вихованням дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в ст.3 Конвенції ООН про права дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, ким вони здійснюються (державними чи приватними установами, судами) першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31.03.1995 року (з наступними змінами і доповненнями) за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Беручи до уваги, що батько дитини поважної причини для відмови в наданні згоди на виїзд дитини за кордон не навів, батьківське право не може здійснюватися всупереч інтересам дитини і відповідач зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, в даний час відповідач свою позицію змінив та не заперечував проти задоволення позову, оскільки сам звертатися до нотаріуса не бажає, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved