Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 100000грн. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 02 липня 2018 року вона передала відповідачу в борг 100000грн. на строк до 02 січня 2019 року, про що була складена розписка. Але відповідач борг не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача борг. В судове засідання позивач надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним повністю. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2018 року позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] в борг 100000грн. на строк до 02 січня 2019 року, що підтверджується розпискою відповідачів (а.с.3). Форма та зміст розписки між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Тому відповідач відповідно до вимог ст.ст.533, 1049 ЦК України повинен повернути позивачу суму боргу. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову сторонам роз`яснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved