Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Братської районної ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. В своєму позові позивач зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя її батьку належав гараж (бокс), розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою із рішення виконкому Братської селищної ради від 03.09.1992року № 95 про виділення в постійне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу по [ADDRESS] , дозволом № [NUMBER] на право виконання будівельних робіт, виданого відділом архітектури Братської райдержадміністрації Миколаївської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, зокрема із гаражу (бокс), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, звернулась до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області за прийняттям спадщини у вигляді вказаного гаражу (боксу). За її заявою була відкрита спадкова справа № 141/2016 до майна померлого [PERSON] . Проте нотаріус Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на казаний об`єкт нерухомого майна, відсутні, що підтверджується постановою про у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2018р. [PERSON] , вступила у користування спадковим майном, оскільки користується гаражем, фактично прийняла спадщину. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 06.03.2020 року було замінено неналежного відповідача - Братську районну раду Братського району Миколаївської області належним відповідачем - Братською селищною радою Братського району Миколаївської області.. В судове засідання не з`явився позивач, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання не з`явився відповідач, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке крім іншого складається з гаражу (боксу), що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58682917 від 11.12.2019 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа № 141/2016 (а.с. 95). До кола спадкоємців після смерті останнього належить [PERSON] (а.с. 93). Згідно з випискою, із рішення виконкому Братської селищної ради від 03.09.1992року № 95, померлому було виділено в постійне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу по [ADDRESS] , дозволом № [NUMBER] на право виконання будівельних робіт, виданого відділом архітектури Братської райдержадміністрації Миколаївської області (а.с. 17-21). Проте, незважаючи на вказане, померлий за своє життя право власності в БТІ на гараж не зареєстрував. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міста і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Таким чином, вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про те, що спадкодавець за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва на право власності на гараж, але цього не здійснив. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на гараж (бокс), що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved