Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення до квартири [ADDRESS], встановлення порядку користування квартирою та про зобовязання не порушувати встановлений порядок користування квартирою. Позивачка зазначає, що 23 серпня 2012 р. помер її чоловік [PERSON]. 21 липня 2014 р. вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири. На іншу частину квартири має право відповідач, який прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину він ще не отримував. З моменту відкриття спадщини відповідач перешкоджає їй в користуванні квартирою. Вона шукала захисту своїх прав в прокуратурі, міліції та суді. Спроби виявилися марними. Відмова в правовому захисті була повязана з тим, що вона ще не отримала свідоцтва про право на спадщину. Однак і після його отримання вона не може користуватися квартирою, бо відповідач не впускає її до житла. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник житла має право вимагати усунення перешкод в здійснення ним права користування та розпорядження майном. Вона просить захистити її права, усунути перешкоди, вселити до житла, встановити порядок користування квартирою: виділити кімнату жилою площею 14,4 кв. м їй, кімнату жилою площею 12,5 кв. м. відповідачеві, решту приміщень залишити в загальному користуванні та зобовязати відповідача надалі не порушувати встановлений порядок. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та уточнила їх, зокрема, просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою та надати ключі від вхідних дверей. При цьому вона пояснила, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою від дня смерті її чоловіка спадкодавця. Відповідач замінив вхідні двері, замки, самовільно вселив до квартири квартирантів. Вона неодноразово намагалася потрапити до квартири, але їй не відчинили двері. Вона також намагалася налагодити контакт з відповідачем, просила передати свій номер телефону, але жильці відмовили їй в такій послузі. Зараз вона змушена проживати у своєї дочки, оскільки іншого житла не має. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він дійсно не дає можливості позивачці користуватися квартирою: замінив вхідні двері та замки, встановив сигналізацію, щоб убезпечити себе, бо після смерті його батька позивачка стала вивозити з дачі майно. Зараз в квартирі проживають його друзі, у яких дитина інвалід . Він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину ще не отримав. У позивачки є дім, в якому вона може проживати. Вислухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Суд встановив, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири № 10, що знаходиться по вул. Семашка в буд. № 22 м. Олександрії, яку вона успадкувала від свого чоловіка [PERSON], отримавши 21 липня 2014 р. свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку. Іншим спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є відповідач [PERSON] Квартира складається із двох жилих ізольованих кімнат площею 14,4 кв. м та 12,5 кв. м. Відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні житлом: замінив двері та замки, облаштував сигналізацію, діючи самоправно, без згоди позивачки, вселив до житла сторонніх осіб. Зазначені обставини підтверджуються як поясненням самих сторін, так і показаннями свідка [PERSON] Остання показала, що вона проживає в квартирі № 12, що знаходиться в будинку № 22 по вул. Семашка м. Олександрії, на одній площадці поряд з квартирою № 10. Раніше в сусідній квартирі проживав [PERSON] та його дружина [PERSON], але вже більше року в цій квартирі проживає інша сімя - жінка та двоє дітей. Іноді вона бачить чоловіка, але чи проживає він в квартирі, їй достеменно не відомо. З членами цієї сімї вона не спілкується, а лише вітається при зустрічі. Після смерті [PERSON] його син - відповідач замінив двері та замки. У [PERSON] були спроби потрапити до квартири, але їй ніхто не відчинив двері. Про існування спору з приводу користування квартирою між позивачкою та відповідачем свідчить також висновок про результати розгляду заяви [PERSON] від 28 липня 2014 р., зроблений дільничним інспектором міліції. Відповідно до ч. 1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина 2 цієї статті). Право власності на майно у випадку прийняття спадщини виникає з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Згідно до положень ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України \~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд дійшов висновку, що власник майна в особі позивачки потребує захисту своїх прав шляхом усунення перешкод в користуванні обєктом власності, які чинить їй відповідач. Квартира, частина якої належить позивачці, знаходиться в багатоповерховому жилому будинку. Виділ частини квартири в натурі неможливий. Позивачка просить встановити порядок користування квартирою. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст. 358 ЦК України). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю ( ч. 2 ст. 358 ЦК України).. З огляду на те, що згоди щодо порядку користування квартирою не досягнуто, спір має бути вирішено судом. Квартира складається із двох ізольованих жилих кімнат площею 14,4 кв. м та 12,5 кв.м. Суд вважає, що урахуванням площі жилих кімнат та технічних характеристик квартири, позивачці можливо виділити в користування жилу кімнату площею 14,4 кв.м, до якої примикає лоджія, а відповідачеві, який має самостійне житло, -жилу кімнату площею 12,5 кв.м., до якої примикає балкон. Вбудовані шафи площею 0,5 кв. м кожна, що на плані квартири позначені номерами 2 та 3, необхідно виділити в самостійне користування кожної із сторін : позивачці - шафу № 2, а відповідачеві шафу № 3, решту приміщень квартири залишити в загальному користуванні. Щодо вимог позивачки про зобовязання відповідача не порушувати встановлений порядок користування квартирою, то вони не відповідають закону, оскільки стосуються можливих порушень в майбутньому, а не існуючих або ж таких , що неминуче настануть. В цій частині позовних вимог суд позивачці відмовляє. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, які понесла позивачка , останній має компенсувати відповідач.

Outcome: partial