Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 07 жовтня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який 11 червня 2015 року було розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час вона займається лише доглядом сина, матеріальне становище складне. Домовленості між нею та відповідачем відносно його участі в утриманні дитини не досягнуто. Відповідач неналежно виконує батьківський обовязок по утриманню сина, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених в позовній заяві. Суду додатково пояснила, що відповідач постійної допомоги на утримання їх сина не надає, з часу розірвання шлюбу він лише двічі надавав допомогу на утримання дитини, яка за рік склала 1000 гривень. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання їх сина, оскільки він працевлаштований, має постійний дохід, житлом забезпечений, інших дітей, крім [PERSON] немає. Тому просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, натомість надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнає, однак просить суд при винесенні рішення врахувати, що він свій батьківський обовязок виконував належним чином, на утримання сина переказував кошти та висилав посилки по мірі можливості. Також у заяві зазначив, що є учасником бойових дій. Під час АТО був поранений та потребує подальшої реабілітації і лікування. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що останній скористався своїми процесуальними правами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області (а.с. 4). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ № 165213 від 28.09.2012 року). Дитина [PERSON] проживає разом із матірю в с. Снітків по вул. Вишнева, 2 та знаходиться на її утриманні (а.с.5-6) Відповідач проживає в [INFO], погоджується брати участь в утриманні дитини в розмірі, визначеному позивачем. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що дитина проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, та зважаючи, на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим визначити аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved