Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації F399 від 22.12.2006 року позивачу було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,73га, кадастрові номери 7124987500:03:002:1602 та номер 7124987500:03:002:1635, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644170. Згідно вказаного розпорядження батьку позивача - [PERSON], також було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,74га кадастрові номери 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644169. Однак дане право на вказані земельні ділянки не зареєстровано у встановленому законом порядку та не внесені до Державного земельного кадастру. Так 25.03.2006 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 0,74га кадастрові номери 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644169. В установлений законом строк позивач звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, а саме реєстрації акту у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, говорів оренди землі. Враховуючи неможливість реалізувати свої спадкові права, позивач звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки загальною площею 0,74га кадастрові номери 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, після смерті [PERSON], яка належала полерлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644169. Крім того позивач зазначила, що на даний час також позбавлена права вільно розпоряджатися та володіти своїм майном, а саме земельними ділянками загальною площею 0,73га, кадастрові номери 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644170, який підтверджує її право власності на вказану земельну ділянку, також не зареєстрований у встановленому законом порядку та у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості встановити своє право власності на вказану земельну ділянку. Враховуючи вище вказані обставини позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. У судове засідання позивач та її представник представник адвокат [PERSON] не зFявилися, проте від адвоката [PERSON] надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] у судове засідання не зFявилася, проте на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому у задоволені позовних вимог [PERSON] присила відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у підготовче судове засідання не зFявився, проте на адресу суду від сільського голови [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника Тубільцівської сільської ради та про відсутність претензій до позову. Представники третьої особиМіськрайонного управління у [PERSON] районі та міста Черкаси ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та [PERSON] районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Черкаській області у підготовче судове засідання не зFявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи Міськрайонне управління у [PERSON] районі та міста Черкаси ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та [PERSON] районна державна нотаріальна контора ГТУЮ у Черкаській області повідомлялися у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації F399 від 22.12.2006 року позивачу було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,73га, кадастрові номери 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644170. Згідно вказаного розпорядження батьку позивача - [PERSON], також було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,74га кадастрові номери 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644169. Згідно листа F 29-23-0.221-371/120-13 від 14.05.2018 року, вбачається що згідно даних місцевого фонду документації із землеустрою технічна документація на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Тубільської сільської ради відносно [PERSON] у управління відсутня. А тому вбачається, що на даний час право власності [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 0,73га, кадастрові номери 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644170 не зареєстровано та не внесені відомості до Державного земельного кадастру. Згідно свідоцтва про смерть, серія І-СР F031899 від 27.03.2006 року, [PERSON], помер 25.03.2006 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки загальною площею 0,74га кадастрові номери 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, які належить померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГF644169. За життя померлий [PERSON] заповіту не залишив. Позивач, як донька померлого [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інші спадкоємці першої черги у тому числі і обовFязкової частки відсутні. Приватним підприємством «ТОВА», на замовлення позивача, було здійснено оцінку ринкової вартості земельних ділянок загальною площею 0,73га. кадастровий номер 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635, які розташовані у адміністративних межах Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належних [PERSON] та 08.05.2019 року надано висновок за яким ринкова вартість земельної ділянки становить 51100 грн. Також приватним підприємством «ТОВА», на замовлення позивача, було здійснено оцінку ринкової вартості земельних ділянок загальною площею 0,74га. кадастровий номер 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, які розташовані у адміністративних межах Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належні [PERSON] та 08.05.2019 року надано висновок за яким ринкова вартість земельної ділянки становить 51800 грн. Згідно з листом-розFясненням [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 06.07.2018 року за F1367/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 0,74га. кадастровий номер 7124987500:03:002:1601 та 7124987500:03:002:1634, які розташовані у адміністративних межах Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГF644169, у звFязку із тим, що правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно містить значні недоліки, які унеможливлюють підтвердження належності померлому не рухомого майна. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України F475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. F 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу F 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно статті 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно: правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності збувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 37 ПП ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» F 5 від 07.02.2014 року, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вище вказаного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підтвердження належними доказами вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на земельні ділянки загальною площею 0,73 га в умовних межах Тубільціської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ F 644170, кадастрові номери земельних ділянок 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635. Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], суд вважає зазначити наступне. Відповідно до п. 23 Постанови F 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З наявних матеріалів справи вбачається, що у порядку ст.1261 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 25.03.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки загальною площею 0,74га в умовних межах Тубільціської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ F 644170, кадастрові номери земельних ділянок 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635. [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] до нотаріальної контори, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказані земельні ділянки, у звFязку із невідповідності правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства. В матеріалах справи відсутні дані, про наявність спору щодо спадкового майна померлого 25.03.2006 року [PERSON] Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 0,74га в умовних межах Тубільціської сільської ради Черкаського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ F 644170, кадастрові номери земельних ділянок 7124987500:03:002:1602 та 7124987500:03:002:1635, після смерті [PERSON], є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи той факт, що позивачем не ставиться вимога про стягнення із відповідача на її користь судових витрат та наявність клопотання про відмову від стягнення з відповідлача на користь позивача судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved