Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 01.08.1992 року у Олександропільській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області, під актовим записом № 8, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини між ними припинені з 2000 року, оскільки вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Позивач вважає, що сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. З огляду на вказане, просила розірвати укладений між нею та [PERSON], шлюб, зареєстрований 01.08.1992 року у Олександропільській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області, під актовим записом № 8. В судове засідання позивач не зявилася, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 3). Представник позивача в судове засідання не зявилася, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, але заперечував проти\~ надання судом строку для примирення (а.с. 36). Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у\~ справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до частин 1, 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.08.1992 року у Олександропільській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області, під актовим записом № 8 (а.с. 20). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Позивач вважає, що сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. З 2000 року сторони проживають окремо один від одного. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Миронова». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved