Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом. Вона (позивач) та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] за заповітом. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв та на неї не претендує. Вона (позивач) у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позов [PERSON] та не заперечує проти його задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі доказами. У судове засідання [PERSON] не з'явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що спадщину після смерті [PERSON] він не прийняв, на неї не претендує, заяви про поновлення строку на прийняття спадщини подавати не буде, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-36/150 від 25 жовтня 2017 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 5 березня 2018 року (а.с. 54) та повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 426/01-17 від 24 січня 2018 року (а.с. 42) і Носівської районної державної нотаріальної контори № 301/01-16 від 5 березня 2018 року (а.с. 52). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні встановлено, що з 19 січня 1963 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживала та була зареєстрована разом із ним, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-36/141 від 10 листопада 2017 року (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 10). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 5 березня 2018 року (а.с. 59). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] не прийняв, що підтверджується копією спадкової справи № 169/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 56-57). Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] в цілому належний їй житловий будинок [ADDRESS] Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2675/02-31 від 4 грудня 2017 року (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved