Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт не проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] в період з 13 листопада по день смерті [PERSON], а саме до [INFO]. Свою заяву мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 08 серпня 1981 року. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, як дружина померлого, та його діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Доньки відмовилися від спадщини, а син [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавав. Отже, після смерті свого чоловіка вона є єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину. Згідно довідки про склад сімї [PERSON] на момент смерті батька був зареєстрований по [ADDRESS], тому нотаріус вважає, що він фактично прийняв спадщину, - довідка з місця проживання для нотаріуса є документом, що підтверджує факт фактичного прийняття спадщини спадкоємцями за законом. Однак, [PERSON] фактично не проживав за вказаною адресою, а проживав у Росії. Крім того, він не подавав заяву про прийняття спадщини і не претендує на свою частку спадщини у спадковому майні. Оскільки [PERSON] з нею та з батьком не проживав, хоча і був зареєстрований за вищевказаною адресою, заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавав, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Встановлення факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації на момент смерті його батька, [PERSON], їй необхідно для отримання усієї спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка. Заявник надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву просила задовольнити. [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву своєї матері, [PERSON], про встановлення факту його не проживання в будинку [ADDRESS] підтримав та підтвердив той факт, що в період з листопада 2015 року по день смерті батька він проживав в Російській Федерації; на частку спадкового майна після смерті батька він не претендує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку (ч.1\~ст.1270 ЦК України) він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановлено ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З аналізу вказаних норм вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, якщо бажав прийняти спадщину після смерті свого батька [PERSON], повинен був постійно проживати разом із спадкодавцем. Якщо, постійно проживаючи разом із спадкодавцем, не бажав прийняти спадщину, повинен був подати нотаріусу в шестимісячний строк після відкриття спадщини заяву про відмову від неї. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством розкривається поняття тільки місця проживання фізичної особи (ч.1\~ст.29 ЦК України), й не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України\~всудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як встановлено судом, [PERSON] з листопада 2015 року по день смерті свого батька фактично не проживав з ним, а проживав в Російській Федерації; заяви про прийняття спадщини або про відмову від такої не подавав. Крім того, після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини він не звертався до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, що свідчить про його небажання приймати спадщину. Вказану обставину [PERSON] підтвердив у своїй заяві, наданій суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає переконливими доводи заявника та [PERSON], що він не проживав зі своїм батьком [PERSON] постійно та на день смерті останнього. У звязку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved