Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка послалася на те, що 11 липня 2019 року [PERSON] позичила в неї гроші в сумі 76000 гривень 00 копійок та 1000 доларів США терміном до 11 жовтня 2019 року і зобов`язалася повернути їх з урахуванням щомісячних відсотків за користування грошима в розмірі 20 % річних. Факт отримання відповідачкою грошей підтверджується розпискою про отримання грошей. Свої обов`язки щодо повернення суми позики та процентів за користування грошима [PERSON] не виконала до теперішнього часу. Незважаючи на неодноразові звернення відповідач свої зобов`язання не виконала, станом на дату звернення до суду борг складає: сума основного боргу в розмірі 76000 гривень 00 копійок, проценти за користування грошовими коштами 23528 гривень 77 копійок, сума основного боргу 1000 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в сумі 310 доларів США, який позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідача на її користь.\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відповідну заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.30). Відповідач [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, відзиву не надавала, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до розписки від 11 липня 2019 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 76000 гривень 00 копійко та 1000 доларів США на строк до 11 жовтня 2019 року зі сплатою відсотків а користування коштами 20% річних (а.с.20). Згідно з ч.1\~ст.638 Цивільного кодексу України,\~\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1\~статті 207 ЦК України\~обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей. У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Виходячи зі змісту вище вказаної розписки (а.с.25), суд приходить до висновку, що згідно досягнутої між сторонами згоди розписка свідчить про укладення між позивачкою та відповідачкою договору позики відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України та підтверджує виникнення у відповідачки зобов`язання з повернення боргу перед позивачкою по справі. В силу вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання, як зазначено в\~статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;\~ зміна умов зобов`язання;\~ сплата неустойки;\~ відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності зі ст. 13 ЦПК України за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми боргу за розпискою від 11 липня 2019 року у розмірі 76000 гривень 00 копійок та 1000 доларів США. Проценти за користування кредитними коштами за розпискою від 11 липня 2019 року за період з 12 липня 2019 року по 27 січня 2021 року, виходячи з процентної ставки 20% на рік дорівнюють 23528 гривень 77 копійок на суму боргу 76000 гривень 00 копійок та 310 доларів США на суму боргу 1000 доларів США. Отже, вирішуючи справу виключно в межах заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування кредитними коштами за розпискою від 11 липня 2019 року 23528 гривень 77 копійок та 310 доларів США. В порядку ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1365 гривень 00 копійок (а.с.1).

Outcome: approved