Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 367. Свої вимоги мотивує тим, що 23 грудня 2011 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 01 травня 2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Причиною цього стало відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя та побут, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Також просить суд частково обмежити побачення дітей з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином (а.с. 13, 16). Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 23 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 367. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], чоловіку - [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8) та [PERSON], [INFO]. При з'ясуванні фактичних взаємин подружжя, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не підтримують шлюбних відносин і зберігати сім'ю наміру не мають, а тому суд вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] залишити прізвища, які вони отримали під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимоги позивача про часткове обмеження відповідача у побаченнях з дітьми, дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки передбачає зовсім інший спір та інший порядок звернення з ним до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень, сплаченого останні при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: partial