Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що у [INFO] помер її та [PERSON] батько, а також чоловік [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Так, за життя батько заповіт не залишив. На момент його смерті з ним постійно проживали та протягом шести місяців вступили в управління майном дружина [PERSON] та донька [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, зокрема житловий будинок з надвірними спорудами заповіла доньці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, спадщину за нею прийняла тільки [PERSON] , позивач від спадщини відмовилася. Разом з цим, [INFO] в с. Дубриничі її сестра [PERSON] померла. За життя заповіт вона не складала, була неодруженою, дітей не мала. Оскільки вона як спадкоємець другої черги прийняла спадщину за сестрою, звернувшись у встановлений законом строк із відповідною заявою до нотаріуса, однак останнім в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . У підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, питання розподілу понесених нею судових витрат не вирішувати. Представник Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Дубриницької сільської Ради народних депутатів 01 жовтня 1993 року (а. с. 6-7, 9-11, 15, 17, 54). Також встановлено, що згідно довідок Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON] , який помер [INFO] , був головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] (а. с. 18, 19). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 67720378 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10 грудня 2021 року та № 67842923 (заповіти/спадкові договори) від 17 грудня 2021 року спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не заведена; заповіт від його імені не посвідчувався (а. с. 99, 103). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступили в управління спадковим майном, так як були зареєстровані та проживали у останньому, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилися (а. с. 99), тому вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/2). [PERSON] на випадок смерті житловий будинок по [ADDRESS] , надвірні споруди, все своє майно, що належало їй на правах особистої власності, земельну ділянку, що згідно земельно-облікових документів рахується за її дворогосподарством, заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 18 грудня 2003 року, посвідчений секретарем виконкому Дубриницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 304 (а. с. 20, 21). Крім цього, 13 листопада 2004 року [PERSON] залишила ще один заповіт, яким на випадок смерті розпорядилася грошовий вклад на рахунку № [NUMBER] , відкритий в Перечинському ощадбанку на її ім`я, заповіла доньці [PERSON] , [INFO] , грошові вклади на рахунку № [NUMBER] , відкритому в Перечинському ощадбанку на її ім`я, та на рахунку № [NUMBER] , відкритому на її ім`я, заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] (а. с. 91). Однак, [INFO] мама [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 лютого 2020 року (а. с. 9-11, 16, 50-53, 57-58, 59-62, 73). Згідно довідок Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 513 від 02 вересня 2021 року та № 05-02/2572 від 21 грудня 2021 року [PERSON] , [INFO] , на момент смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] (а. с. 22, 104-105). Також, 10 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 22/2020 стосовно майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. У той же час, 15 серпня 2020 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за мамою, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу Перечинського районного нотаріального округу Маріаш В.І. (а. с. 85-93). Враховуючи те, що спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] , тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] після смерті мами [PERSON] одноосібно успадкувала все належне останній майно. [INFO] [PERSON] померла (а. с. 8, 59). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65059190 від 07 червня 2021 року заповіт [PERSON] не складався (а. с. 56). Згідно довідки виконкому Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 278 від 26 травня 2021 року, виданої на підставі даних погосподарської книги № 6 на 2021-2025 року та особового рахунку [NUMBER] , на момент смерті [PERSON] одноосібно була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] (а. с. 14, 46). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 07 червня 2021 року [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом звернулася до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Маріаша В.І. із заявою про прийняття спадщини за сестрою [PERSON] , що стверджується копією спадкової справи № 13/2021 стосовно майна [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Закарпатської області за вих. № 36/02-14 від 29 вересня 2021 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті сестри [PERSON] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 23, 70). Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271952249 від 26 серпня 2021 року, згідно якої відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо зазначеного житлового будинку також відсутні (а. с. 33). Крім цього, з інформаційної довідки Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 502 від 26 серпня 2021 року вбачається, що у матеріалах технічної інвентаризації, виготовленої РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради, які передані Дубриницькій сільській раді щодо житлового будинку [ADDRESS] , інформація про реєстрацію права власності відсутня (а. с. 32). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а наявність інших спадкоємців першої та другої черги, які прийняли спадщину після смерті її сестри [PERSON] , не встановлено (а. с. 14, 44-70), тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0612910105 від 29 вересня 2021 року позивачем [PERSON] сплачено 1 213 грн. судового збору (а. с. 34). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved