Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що до 22 червня 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного життя у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу, відповідач сплачував аліменти на користь позивача, на утримання їхнього неповнолітнього сина. На даний час їхня спільна дитина навчається на ІІІ курсі денної форми навчання Первомайського коледжу НУК ім.. Адмірала Макарова, у зв'язку з чим потребує додаткових коштів на харчування, навчання та проживання. З метою забезпечення прав дитини після досягнення нею повнолітнього віку, позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Вказує, що оскільки сама має тяжке матеріальне становище та не має можливості належним чином утримувати дитину, то просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, визначивши розмір аліментів, що буде стягуватися у частці від його доходу/заробітку в розмірі ? частина, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково та суду пояснив, що дійсно дитина [PERSON] навчається та у зв'язку з цим потребує допомоги як батька так і матері, однак він є особою яка не працює, має на своєму утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу та матір похилого віку, яка потребує догляду за станом здоров'я та його допомоги. У свою чергу дитина [PERSON] навчається на безоплатній основі та отримує стипендію. У зв'язку з цим він не має можливості надавати допомогу на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем, однак має можливість надавати допомогу у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно зі ст.. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 18.10.2017 року №526 [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання на бюджетній основі Первомайського коледжу НУК ім.. адмірала Макарова з 01.09.2015 року до 30.08.2019 року та отримує стипендію. У зв'язку з навчанням сина, позивач потребує додаткових витрат на утримання дитини, які складаються з витрат на проживання, витрат на проїзд до місця навчання, витрат на навчання. У зв'язку з чим суд вважає доведеним факт потребування додаткових коштів на утримання дитини у зв'язку з навчанням. Підставою звернення з цим позовом до суду є обставини неможливості позивачу самостійно матеріально утримувати сина у період навчання, оскільки дохід, що отримує позивач не дозволяє в достатній мірі забезпечувати навчальний процес дитини та її проживання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні достовірно встановлено такі юридичні факти, як досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Судом встановлено, що [PERSON] ніде не працює, має нову сім'ю і на утриманні в нього перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Крім того, з довідки про склад сім'ї від 16.02.2018 року №77, слідує, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім'ї входить дружина [PERSON], донька [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та мати [PERSON], [INFO]. Таким чином на утриманні відповідача перебуває також його матір [PERSON], [INFO]. Відповідно до виписки з медичної карти хворого, матір відповідача має стійке захворювання, внаслідок чого потребує сторонньої допомоги. Згідно зі ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, за станом свого здоров'я не має медичних протипоказань та обмежень до суспільно-корисної праці, на обліку в Чаплинському районному центрі зайнятості населення як особа яка потребує в працевлаштуванні не перебуває. Згідно довідки Чаплинського відділення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області [PERSON] особою, яка займається підприємницькою діяльністю на даний час не являється. Наведені обставини свідчать про відсутність у відповідача постійного, стабільного доходу, а отже свідчать про відсутність підстав для визначення аліментів у частці від його доходу. При зверненні до суду з даним позовом, [PERSON] зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням сина і у [PERSON] є можливість надавати таку допомогу синові, але він в добровільному порядку відмовляється її надавати. З матеріалів справи достовірно встановлено, що повнолітньому [PERSON] не виповнилося 23 років, він продовжує навчання у Первомайському коледжі НУК ім.. Адмірала Макарова та потребує матеріальної допомоги, так як його стипендія не забезпечує йому належного матеріального забезпечення для навчання, проживання та харчування. Також суд звертає увагу на те, що обов'язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися, після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків, та враховує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки матеріальне утримання двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу не позбавляє його обов'язку надавати матеріальну допомогу і повнолітньому сину від першого шлюбу, який продовжує навчання, чим відповідач фактично переклав обов'язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, що навчається винятково на мати - [PERSON]О, що є порушенням норм закону. Враховуючи положення ст.. 182 СК України, та що відповідач [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, яка хворіє та потребує його допомоги, та що [PERSON] не працює, і отже має нерегулярний, мінливий дохід, суд визначає розмір аліментів на утримання працездатного сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує реальну можливість відповідача сплачувати аліменти тому приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, так як відповідач не працює, при цьому судом враховано, що такий обов'язок надання матеріальної допомоги покладено законом на обох батьків та те, що повнолітній [PERSON] отримує стипендію. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України а саме в розмірі не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд вважає, що до правовідносин за даним позовом, вимоги вказані у цій статті не застосовуються, так як [PERSON] є повнолітнім та не відноситься до дитини в розумінні ст. 6 СК України. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial