Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобов`язань. \~ \~ \~ В\~обґрунтування позовних\~вимог посилалася\~на те,\~що вона\~уклала з\~ФОП [PERSON] \~Договір про\~надання послуг\~за №ВZ\~00832\~від 07.10.2018\~року,\~відповідно до\~якого ФОП\~ [PERSON] \~зобов`язалась\~організувати роботу\~з виготовлення\~та передачі\~позивачці [PERSON] \~у власність\~ПВХ конструкцій\~протягом 30 робочих днів з дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції, а [PERSON] зобов`язалась сплатити вартість у сумі 3840,00 грн.. При укладанні зазначеного договору, відповідно до п. 2.2 Договору [PERSON] 07.10.2018 р. сплатила ФОП [PERSON] готівкою гроші у сумі 500,00 грн. у якості завдатку, як зазначено в п.2.2 Договору. 20.10.2018 року позивачка додатково сплатила ФОП [PERSON] решту суми за Договором у розмірі 3400,00 грн., що підтверджується: товарним чеком ФОП [PERSON] №00832 від 20.10.2018 року, скріпленим підписом та печаткою відповідача, як оплату за металопластикову конструкцію на суму 3840,00 грн.. [PERSON] повністю виконала належним чином покладені на неї зобов`язання за вказаним Договором, сплативши всю вартість замовлених конструкцій (метало-пластикових вікон), проте товар так і не був поставлений ФОП [PERSON] у тридцятиденний строк, а саме до 06 листопада 2018 року. Станом на дату подання позову 28.12.2019 року товар також не поставлений. Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулась до суду із даною заявою та просила розірвати договір про надання послуг за №ВZ 00832 від 07.10.2018 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , та стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 115,00 грн., які складаються завдатку - 500,00 грн., решти вартості виробу - 3400,00 грн., трьох процентів річних - 46215,00 грн., моральної шкоди - 50000,00 грн.. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка не надала заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів по даній справі. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2018 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали Договір про надання послуг за №ВZ 00832 від 07.10.2018 року, відповідно до якого ФОП [PERSON] зобов`язалась організувати роботу з виготовлення та передачі позивачці [PERSON] у власність ПВХ конструкцій протягом 30 робочих днів з дня виконання п. 3.1 Договору, а саме після повної сплати конструкції, а [PERSON] зобов`язалась сплатити вартість у сумі 3840,00 грн.. Згідно з п.3.2 Договору виконавець зобов`язався протягом 30 днів, а саме: до 06.11.2018 року передати у власність замовника виготовлені вироби після оплати замовником послуг (а.с.8). [PERSON] сплатила відповідачці 3900,00 грн., однак у встановлений договором строк вона свої зобов`язання перед позивачкою не виконала. Позивачка зверталася до відповідачки з письмовою претензією, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5,6). Відповідно до\~ч.1\~ст.509\~ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Сторони уклали договір про надання послуг, тому їх відносини регулюються договором та ст. 901 ЦК України, відповідно до якої за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 906 ЦК України, передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов договору, Договір №ВZ\~00832\~від 07.10.2018 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , підлягає розірванню. Згідно зі ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Законні підстави для стягнення подвійної суми завдатку, у даному випадку відсутні. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3-х відсотків річних розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] /100% / 365 днів* [Кількість днів]. Враховуючи вищевикладене, три проценти річних за період з 06.11.2018 року по 28.12.2019 року складають суму 131,93 грн.. У частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.2005 року Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачкою не надано доказів, які б підтверджували, що їй завдано моральних або інших негативних явищ, заподіяних невиконанням відповідачкою умов договору, а також ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає підстави стягнення моральної шкоди, завданої здоров`ю споживача, тому в частині стягнення 50000,00 гривень моральної шкоди суд вважає відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки також підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн..

Outcome: partial