Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить розірвати шлюбу, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 18 вересня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис 1702. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться у шлюбі з 18 вересня 2004 зареєстрованому міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис 1702. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки припинені остаточно рік тому. Відносини між сторонами зруйнувалися через різні інтереси, погляди на життя і стосунки у родині, втрати почуття любові та поваги один до одного. На примирення вона не згодна. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що позивач просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву, з якої вбачається, що просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 21 грудня 2020 року відкрито провадження та розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис 1702 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 18 жовтня 2006 року). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 28 березня 2008 року), неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 20 жовтня 2006 року). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, позивач вважає, що збереження родини не є можливим, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, на примирення вона не згодна, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав, з вимогами позову погодився. Тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. За письмовою згодою позивача, яка бажала судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved