Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказавши, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні є зареєстрованим відповідач [PERSON] , який не проживає у будинку з червня 2003 року, коштів на утримання будинку не надає та участі у сплаті житлово - комунальних послуг не приймає. Вона сама змушена сплачувати вартість житлово - комунальних послуг, що завдає їй суттєві незручності та матеріальну шкоду, обмежує її у повноцінному розпорядженні об`єктом приватної власності, тому просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - вказаним домоволодінням. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] через свого представника [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про визнання позовних вимог підтвердивши, що дійсно не проживає у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] із червня 2003 року, не приймає участі в утриманні домоволодіння та його особисті речі відсутні. Третя особа в особі голови виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради звернулись до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, заперечень не мають та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлю від 29.10.2002 року виданого на підставі рішення Довгиннцівського виконкому районної ради від 16.10.2002 року № 318 (а.с. 6). Дане домоволодіння зареєстроване у КП «Криворізьке БТІ», внесений запис у книзі № 262-146 за реєстровим номером 63066 (а.с. 7), тобто позивач є єдиним власником зазначеного нерухомого майна. В матеріалах справи міститься Акт складений мешканцями сусідніх будинків по [ADDRESS] від 07.08.2019 року ( а.с.8), із змісту якого випливає, що [PERSON] із червня 2003 року по теперішній час не проживає у будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] , участі в утриманні будинку не приймає, станом будинку не цікавиться та його особисті речі у будинку відсутні. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації [PERSON] у вказаному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач з червня 2003 року по даний час не мешкає у будинку [ADDRESS] , без поважних причин. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] , шляхом визнання [PERSON] , такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме вказаним вище домоволодінням, розташованим за вказаною адресою. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений останньою при подачі позовної заяви . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved