Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що з 13 березня 2009 року до 18 грудня 2013 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], який після припинення подружніх відносин за рішенням суду залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Будучи батьком дитини відповідач зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття, однак матеріальної допомоги не надає. Оскільки відповідач постійної роботи не має, працює періодично на заробітках, має нестабільний, але значний за розміром заробіток, просить аліменти стягувати у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За наведених обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 102582 виданим 30.07.2009 р. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. Стаття 184 СК України, передбачає можливість визначення судом розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, зокрема за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає доведеним, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дитина постійно проживає з матірю, та перебуває на її утриманні. Відсутність відомостей про працевлаштування відповідача, його матеріальний стан, дають можливість визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на дитину. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. На підставі встановлених судом фактів, з метою недопущення погіршення матеріального становища\~дитини\~\~та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 180-183 СК України,

Outcome: approved