Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просила визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт серія [NUMBER], становить 1/4 частини; частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт серія [NUMBER], становить 1/4 частини; частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт серія [NUMBER], становить 1/4 частини; частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт серія [NUMBER], становить 1/4 частини. В обґрунтування вимог позивач вказувала на те, що згідно витягу про реєстрацію права власності, домоволодіння за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]-по 1/4 частці кожному. Однак згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0448 га за адресою: [ADDRESS]. [INFO]. [PERSON] помер, 09.04.2016 р. він склав заповіт, згідно якого усе майно заповів [PERSON], з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та [PERSON], як спадкоємець з обов'язковою долею у спадщині. Однак позивачу в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, оскільки земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток, тому, посилаючись на норми ст.ст.1225, 1218, 364 ЦК України, позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, посилаючись на те, що частки співвласників домоволодіння є рівними, тому і частки земельної ділянки є рівними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та підтвердили, що частки домоволодіння та земельної ділянки є рівними. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ОМБТІ та РОН» від 23.09.2009 р. №23930808, домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/4 частини кожному(а.с.10). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.112009р., [PERSON] на підставі рішення Одеської міської ради від 07 липня 2009 року №4584-V, було видано державний акт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га. Список співвласників: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №7176 (а.с.8).За своє життя [PERSON], а саме 29.04.2016 року, склав заповіт, яким заповідав усе своє майно [PERSON] (а.с.9). Згідно з листом державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] було розяснено з питання визначення частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку звернутися до суду (а.с.25) . Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст.16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Згідно з вимогами ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.3 ст.364 ЦК України). Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 120 Земельного Кодексу України в редакції від 25.10.2001 року що набрав чинності з 01.01.2004 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, а якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Крім того, як визначено п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. за N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, оцінивши усі докази в сукупності та враховуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, тому необхідно визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO]., [PERSON], [PERSON] та [PERSON], становить по 1/4 частині земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0448 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], державний акт серія [NUMBER].

Outcome: approved