Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі, який встановить суд, але не менше ніж 500 грн. щомісячно до досягнення сином 23 років та додаткових витрат на оплату навчання сина [PERSON], [INFO] у розмірі не менше ? частки всіх витрат сина на навчання. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач після розірвання шлюбу, в добровільному порядку не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, у зв'язку з чим вона не має можливості одноосібно забезпечити здобуття дитиною освіти, який на даний час є студентом приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» та навчається на умовах повної оплати. На підставі вказаного, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі, який визначить суд, але не менше 500 грн. щомісячно, на утримання сина, а також додаткових витрат на оплату навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, оскільки заявила клопотання про розгляд справи без її участі, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, натомість подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо задоволення вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Щодо позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на навчання сина просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Шлюб між сторонами по справі розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за №83 (а.с. 6). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом по народження серії [NUMBER] від 31.08.1995 (а.с. 7). [PERSON], 1995 р.н. є студентом 3 курсу денної форми навчання Європейського університету IV рівня акредитації, з спеціальності «Облік і аудит» (довідка від 20.11.2014 №2026 а.с. 9). Університет закінчить - 30 червня 2016 року. Згідно з даними договору про навчання №16063 від 18 серпня 2014 року, навчання [PERSON], 1995 р.н., відбувається у м. Києві протягом двох років, загальна вартість, якого становить 20000 грн., і є обов»язковою до сплати (а.с. 8). Відповідно до довідки виданої 11 лютого 2015 року виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району №489 та копії трудової книжки, [PERSON], з 12.01.2008 року не працює (а.с. 28, 29). Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд виходить також з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням того, що син сторін навчається на денному відділенні Європейського університету IV рівня акредитації, з спеціальності «Облік і аудит», у зв'язку з чим потребує матеріальних витрат на навчання, перебуваючи при цьому на повному утриманні позивача, а також враховуючи згоду відповідача на матеріальну допомогу пов'язану з навчанням, можливість відповідача надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини до закінчення нею навчання у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 500,00 гривень щомісячно. Стосовно позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, то задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Поряд з цим, вказані положення Сімейного кодексу України до правовідносин, які виникли між сторонами застосовані бути не можуть, оскільки приписи ст. 185 Сімейного кодексу України застосовані лише до правовідносин про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, як це передбачено главою 15 ( ст.ст. 180-197) цього з Кодексу. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, Сімейним Кодексом України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Крім того, зазначені позивачем витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, а також вказана вимога позивача фактично дублює першу, оскільки стосується витрат на навчання. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved