Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалось в звязку з різними поглядами на сімейне життя та подружні обовязки. Відповідач постійно нехтує сімейними обовязками, ініціює сварки та бійки, зловживає алкоголем, часто зявляється вдома в нетверезому вигляді. Від шлюбу у них є трьох спільних дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], на яких негативно впливає такий стан відповідача. У звязку із наведеним просить шлюб розірвати та не давати час на примирення. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.07.2010 року, Жуківською сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.07.2010 року серії І БВ №054774 (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Як видно з пояснень позивача, вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. Відповідач часто перебуває у стані алкогольного спяніння в якому вчиняє сварки та бійки, що негативно впливає на дітей. Відповідач твердження позивача підтвердив у судовому засідані. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, фактичне визнання відповідачем позову, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved