Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала, до Маріупольської міської ради (далі за текстом - ММР), [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 20 травня 2008 року № 5/21-3845 в частині розділу 1 п.1.1 п.п.1.1.66 щодо надання [PERSON] у власність земельної ділянки (кадастровий номер 1412300000:04:027:0568), площею 0,0790 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Свердлова, 121, у м.Маріуполі, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1412300000:04:027:0568) від 29 жовтня 2008 року, виданого на імя [PERSON] та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.08.162.08950 від 29.10.2008р. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Так, відповідно до реєстраційного посвідчення від 15 квітня 1992 року № 1094 за радгоспом «Азовський» було зареєстроване домоволодіння по вул. Свердлова, буд. 121, в м.Маріуполі, яке знаходилося на його балансі, на підставі довідки с-з «Азовський» від 03 березня 1992 року. Згідно з Генеральним планом в інвентарній справі БТІ від 04 березня 1992 року домоволодіння по вул. Свердлова, буд. 121, знаходилось на земельній ділянці площею 1588 кв.м. (ширина 36,5 м, довжина 43,5 м). За договором купівлі-продажу № 5/1304 від 28 квітня 1992 року право власності на ? частину житлового будинку з прилеглими в цій частині подвірними будівлями по вул. Свердлова, буд.121, на земельній ділянці радгоспу «Азовський» перейшло у власність [PERSON] На зазначеній земельній ділянці розташовано: один житловий будинок літ. А (житловою площею 70,8 кв. м), два сараї літ. Н, Д, погреб літ. В/п та інші споруди. За договором купівлі-продажу № 5/1303 від 28 квітня 1992 року право власності на ? частину житлового будинку з прилеглими в цій частині подвірними будівлями по вул. Свердлова, буд. 121, на земельній ділянці радгоспу «Азовський» перейшло у власність [PERSON] На зазначеній земельній ділянці розташовано: один житловий будинок літ. А (житловою площею 70,8 кв. м), два сараї літ. Н, Д та інші споруди. Позивач вказує, що нерухоме майно за вказаною адресою належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння по вул. Свердлова, буд. 121, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2005 року № 5-1543 отримала дочка останнього - [PERSON], іншу ? частину дружина [PERSON] [PERSON], право власності на яку на підставі договору дарування від 27 лютого 2007 року № 939, посвідченого витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 14055936 від 28 березня 2007 року, перейшла також до [PERSON] Тобто, [PERSON] належить ? частини домоволодіння № 121 по вул. Свердлова. Згідно зведеного акту технічного паспорту від 29 жовтня 2004 року зі змінами від 08 серпня 2006 року домоволодіння містило наступні споруди: А-1, А1-1, Б, В, Д, Г, Е/п, Н, Ж, Ж/п, З, Л, М, огорожа № 1, 2, 3 і мощення І, ІІ, загальна площа ділянки 1268 кв.м. Крім того, в цьому плані зазначено, що у спільному користуванні позивача та відповідача перебуває прибудову літ. Н (Н-1). Спільна земельна ділянка та домоволодіння знаходяться у спільному користуванні співвласників. Однак позивач встановила, що 08.08.2006 року працівниками БТІ здійснено виїзд та за підсумками зроблено [PERSON], на схемі зазначалось лише літери А, а, а-1, а-2, Ж, М, З, п, Б, В, В-1, Г, Д, прибудова (сарай) літ. Н (Н-1) відсутня. А відповідно до довідки МБТІ від 08 жовтня 2006 року, виданої на імя [PERSON], зазначені самовільно збудовані будівлі по вул. Свердловій, буд. 121, а саме: сені а1-1, гараж Б, О-1, сарай П-1, Р-1, Н, В, нежитлова прибудова А-1, баня б-1. У виданому [PERSON] технічному паспорті від 01 грудня 2006 року мається характеристика, підписана виконавцем [PERSON], в якій зазначена літ. Н-1. Також на генеральному плані технічного паспорту значиться домоволодіння № 121 по вул. Свердлова на земельній ділянці площею 1268 кв. м, але вже з розділеною ділянкою. Крім того, зазначені самовільно збудовані будівлі, а саме: літ. Б-1, О-1 (гаражі), В-1, П-1, Р-1 (сараї), а1-1 (сені), А1-1 (нежитлова прибудова), які мають штамп погашено, але про літ. Н-1 (сарай) щодо самовільно збудованих нічого не значиться. У 2007 році відповідач [PERSON] звернувся до ММР із клопотанням щодо надання йому земельної ділянки площею 790 кв. м для обслуговування ? частини домоволодіння № 121 по вул. Свердлова, хоча, на думку позивача, співвласники повинні були звернутися разом до ММР з клопотанням про надання земельної ділянки у спільну сумісну власність, а після цього виділити пропорційну частину із земельної ділянки для обслуговування своєї частини домоволодіння. Відповідно до технічної документації, розробленою ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя», ММР було прийнято рішення № 5/21-3845 від 20 травня 2008 року, на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 29 жовтня 2008 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.08.162.08950. Зазначені рішення та акт прийняті з порушенням чинного законодавства, оскільки межі переданої земельної ділянки в натурі (на місцевості) раніше встановлено не було, тому відведення земельної ділянки відповідачу [PERSON] повинно було відбуватися на підставі проекту землеустрою та за рішенням міської ради щодо надання згоди на розробку землевпорядної документації. Крім того, відведення земельної ділянки відповідачу [PERSON] було здійснене без отримання згоди іншого співвласника домоволодіння позивачки [PERSON] всупереч ст. 42 Земельного Кодексу України, приватизація частини земельної ділянки відповідачем [PERSON] здійснена з порушенням законодавства. Позивач дійсно узгодила суміжні межі земельної ділянки відповідно до ст.198 ЗК України, що підтверджує акт про встановлення меж земельної ділянки від 17.12.2007р., однак, при узгодженні вважала, що межа земельної ділянки буде проходити в іншому місці. Рішенням Маріупольської міської ради №6/40-4680 від 10.07.2014р. позивачу було надано дозвіл щодо передачі земельної ділянки, площею 0,0831га, за вказаною адресою у власність та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.05.2015р. Однак на даний час відповідач почав змінювати суміжну огорожу в бік земельної ділянки позивача та збільшувати межі своєї ділянки шляхом встановлення капітальної огорожі та будівництва нової прибудову. На даний час в провадженні суду перебуває цивільний спір з приводу усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом часткового знесення самовільно збудованої будівлі літ Н та знесення огорожі, які знаходяться на її земельній ділянці. На підставі викладеного позивачка вважає, що спірні рішення ММР та державний акт на право власності земельної ділянки порушують її права та інтереси як власника житлового будинку та землевласника та просить суд визнати незаконним і скасувати рішення Маріупольської міської ради від 20 травня 2008 року № 5/21-3845 в частині пп. 1.1.66 п. 1.1 розділу 1 щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки (кадастровий номер 1412300000:04:027:0568), загальною площею 0,0790 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Свердлова, буд. 121, в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, та державний акт від 29 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1412300000:04:027:0568), загальною площею 0,0790 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Свердлова, буд.121, в Центральному районі м.Маріуполя Донецької області, виданий на імя [PERSON], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.08.162.08950 від 29 жовтня 2008 року. Враховуючи, що про вказане позивачу стало відомо в 2014р. з початку здійснення відповідачем будівництва вона вважає, що строк позовної давності нею не пропущено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з вищевказаних підстав. При цьому суду пояснила, що вона після смерті [PERSON] отримала у спадок ? частину земельної ділянки по вул.Свердлова, 121, у м.Маріуполі, а в подальшому в 2007р. стала власником ? частини вказаної земельної ділянки, оскільки ? частку отримала від [PERSON] В 2013 році в неї з відповідачем виникли спірні питання з приводу того, що останній почав переносити огорожу між земельними ділянками в її сторону, а також з приводу прибудови [PERSON], яка також знаходиться на території належної їй земельної ділянки. В 2014 році вона отримала свідоцтво про власності на земельну ділянку. Хоча під час приватизації земельної ділянки відповідачем вона надавала свою згоду щодо встановлення меж земельних ділянок, на даний час позивач вважає, що вказані межі не відповідають наданому узгодженню. В подальшому позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, а також додаткові письмові пояснення, в яких [PERSON] звернула увагу суду на те, що свідоцтво про право власності на її земельну ділянку є законним, порушення її прав виражається в тому, що вона не має доступу до свого будинку для його обслуговування зі сторони [PERSON], в процесі надання земельної ділянки [PERSON] відповідні органи та організації повинні були врахувати частки в домоволодінні та їх розміщення тощо. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що в 1992 року за радгоспом «Азовський» було зареєстроване домоволодіння на земельній ділянці, площею 1588кв.м., по вул.Свердлова, буд. 121, в м.Маріуполі, яке знаходилося на його балансі. В подальшому вказане домоволодіння № 121 перейшло у спільну сумісну власності [PERSON] та відповідача [PERSON] по ? частині на кожного, частки не виділялися, земельна ділянка розділена не була, межі між власниками також не було. Згідно з вимогами ЗК України співвласники повинні були разом звернутися за приватизацією земельної ділянки, після чого вже виділити кожному у власність окремі ділянки. Крім того, відповідно до правовстановлюючих документів 1992 року позивачу і відповідачу належить спірна прибудова літ. Н (Н-1) в рівних частках по ? частині. Представник позивача погодилася, що позивач узгодила суміжні межі земельної ділянки відповідно до вимог ЗК України, що підтверджує акт про встановлення меж земельної ділянки від 17.12.2007р., однак, при узгодженні вважала, що межа земельної ділянки буде проходити в іншому місці по встановленій огорожі, однак, після отримання позивачем права власності на земельну ділянку, площею 0,0831га, відповідач почав переносити межу між земельними ділянками в її сторону. Пояснила, що питання про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку позивача вона не порушувала, оскільки він виданий законно. Враховуючи наведені пояснення представник позивача вважала, що відповідачами порушені права позивача як власника домоволодіння та земельної ділянки. Крім того, [PERSON] надала суду свої письмові пояснення, з яких також вбачається, що вона заявлені позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні з огляду на наступне. Представник позивача вказує, що 28.04.1992 року за Договором купівлі-продажу №5/1304 [PERSON] перейшло у власність ? частина житлового будинку з прилеглими в цієї частині подвірними будівлями по вул.Свердлова, 121, на земельній ділянці радгоспу «Азовський». На зазначеній земельній ділянці розташовано: один житловий будинок літ.А (житловою площею 70,8 кв.м., два сараї літ. Н, Д, погреб літ.В/п та інші споруди (арк. 23-24 інвентарної справи БТІ). В подальшому право власності на домоволодіння №121 перейшло по ? частині до позивача та відповідача, а саме: ? частина житлового будинку, будівлі і споруди, які знаходяться на земельній ділянці, належать позивачу на праві приватної власності, а саме: ? частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2005р. №5-1543, що посвідчено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно МБТІ №1205261 від 04.10.2006р. та ? частина на підставі договору дарування від 27.02.2007р. №939, що посвідчено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації №14055936 від 28.03.2007р. Інша частина житлового будинку з прилеглими в цієї частині подвірними будівлями по вул.Свердлова, 121, на земельній ділянці радгоспу «Азовський» належить за Договором купівлі-продажу №5/1303 від28.04.1992 року [PERSON] На зазначеній земельній ділянці розташовано: один житловий будинок літ.А (житловою площею 70,8 кв.м., два сараї літ. Д, Н та інші споруди (арк. 25-26 інвентарної справи БТІ). Таким чином [PERSON] погоджується, що домоволодіння по вул. Свердлова, 121, в м.Маріуполі дійсно знаходиться у відповідача та у позивача в спільній частковій власності, але частки сторін у спільній частковій власності не виділені, відповідно до договорів 1992 року, в яких зазначено, що житловий будинок загальною площею 70,8 кв.м. літ.А , два сараї літ.Д,Н. та інші споруди належать співвласникам у рівних частках по ? частки. Тобто, житловий будинок літ А та сарай літ. Н (Н-1) та інші будівлі знаходились та знаходяться у спільному володінні та користуванні у рівних частках. На час відведення земельної ділянки відповідачем у 2007 році на земельній ділянці були розташовані самовільно збудовані будівлі та споруди збудовані у 1990 роках, а саме: сені а1-1, гараж Б, О-1, сарай П-1, Р-1, Н, В, нежитлова прибудова А-1, баня б-1, що підтверджує довідка БТІ від 08.10.2006 (арк. 61 інв. справи БТІ). Представник позивача не погоджується з тим, що було відведено земельну ділянку, площею 790 кв.м., у власність відповідачу з самовільно збудованими будівлями, спорудами та за відсутності правовстановлюючих документів на них, а також без виділу частки в натурі із спільної часткової власності. В генеральному плані технічного паспорта БТІ відповідача та позивача зазначено, що будівлі розташовані на земельній ділянці площею 1268 кв.м., тому, якщо кожен має право на половину (відносно пропорціям своїх часток у домоволодінні), то від загальної площі 1268 кв.м половина дорівнює 634 кв.м., що менше наданої площі земельної ділянки відповідачу на 156 кв.м. Якщо земельна ділянка визначена пропорційно часткам в домоволодінні позивача та відповідача, тобто по ? частки земельної ділянки, неможливо визначити де саме повинна проходити межа земельної ділянки позивача і відповідача, тому що відсутній такий документ поділу. Після продажу домоволодіння [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка не була розділена. Межу між ділянками [PERSON] та [PERSON] було встановлено самовільно, без узгодження відповідно до діючого законодавства на той час. При цьому представник позивача зауважує, що межа між співвласниками була встановлена інакше, ніж вона розміщена на даний час відповідно до спірного державного акту. Такі межі не склалися історично з 28.04.1992 року. Сарай літ.Н (Н-1) знаходився та знаходиться у спільній власності співвласників домоволодіння №121 по вул.Свердлова відповідно до договорів купівлі-продажу від 28.04.1992р., крім того, не всі будівлі відокремлені огорожею та функціонально незалежні. Представник позивача зауважує, що проект відведення земельної ділянки розробляється у разі зміни цільового призначення земельної ділянки відповідно до закону або надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості). Позивач не заперечує факту наявності її підпису в [PERSON] погодження меж між земельними ділянками, але вона стверджує про те, що межі земельної ділянки були встановлені інакші, з якими вона і погодилась. Після проведення приватизації відповідачем було перенесено межу в бік земельної ділянки позивача. Стара суміжна огорожа розташовувалась вірно, а нова огорожа, перенесена відповідно до спірного державного акту, стала порушувати права позивача. Суміжна межа співвласниками домоволодіння на земельній ділянці була встановлена самовільно, без відповідних документів, тому в процесі її відведення у власність відповідні органи і організації повинні були перевірити, чи відповідає площа відведеної земельної ділянки такій площі, на яку має право заінтересована особа. В даному випадку, це не було зроблено, не було перевірено, що бажана площа перевищує площу, яка належить до частки в домоволодінні відповідача, не враховано, що на земельній ділянці знаходяться самовільно збудовані споруди та спільні споруди. На думку представника, така приватизація незаконна та підлягає скасуванню. Представник Маріупольської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вважав позовні вимоги необґрунтованими та заперечував проти їх задоволення, оскільки межі виділеної у власність відповідачеві земельної ділянки погоджувалися позивачем, рішення ММР про надання [PERSON] у власність земельної ділянки, площею 0,0790 га, розташованої за адресою: вул.Свердлова, 121, у м.Маріуполі, прийнято законно та в межах повноважень у відповідності до вимог Закону України «Про землеустрій» та на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою, зі складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Просив застосувати до заявлених позовних вимог наслідки пропуску строків позовної давності, оскільки позивачем самою підписано акт узгодження меж 17.12.2007р., тобто їй було відомо про визначені межі земельних ділянок. Крім того, представник ММР надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідач [PERSON] придбав ? частину домоволодіння, розташованого за адресою вул. Свердлова, 121, відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.1992 року № 5/1303, отже, частки у власності на домоволодіння визначені відповідно до договору купівлі-продажу. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 20.05.2008 № 5/21-3845 [PERSON] надано у власність земельну ділянку, площею 0,0790 га., розташовану за адресою: вул.Свердлова, 121, у Жовтневому (Центральному) районі міста Маріуполя, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку від 29.10.2008 № 01.08.162.08950. Відповідне рішення прийнято та державний акт видано у відповідності до вимог Закону України «Про землеустрій» на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою, зі складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Крім того, видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 29.10.2008 № 01.08.162.08950 розташовану за адресою вул. Свердлова, 121, площею 0,0790 га, на імя [PERSON] Позивачем зазначено в позові, що 17.12.2007 року у відповідності до вимог ст. 198 Земельного кодексу України нею самостійно узгоджено межі земельної ділянки, що підтверджується актом про встановлення меж земельної ділянки, тому твердження позивача про те, що вона не знала, на підставі яких документів та у яких межах була приватизована земельна ділянка, є безпідставними та такими, які суперечать наявним у справі матеріалами. Крім того, позивач у 2013 році звернулася до ТОВ «ДЕМЕТРА ВКФ» з заявою про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому, площа земельної ділянки, кути поворотних точок, були встановлені по існуючій огорожі, яка до цього часу не змінювалась. На час узгодження меж земельної ділянки відповідачем було відмовлено в узгодженні меж та, відповідно до рішення Маріупольської міської ради про порядок узгодження меж земельних ділянок на території міста Маріуполя складено доповнення до акту узгодження меж земельної ділянки від 12.07.2013 року. Рішенням Маріупольської міської ради від 10.07.2014 року № 6/40-4680 позивачу надано дозвіл щодо передачі земельної ділянки у власність, кадастровий номер (1412336300:01:027:0717), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0831га по вул. Свердлова, 121, у м.Маріуполі. На підставі вищезазначеного рішення позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.02.2015 року [PERSON] САК № 108346. Тобто, з 17.12.2007 року (дата підписання акту узгодження меж земельної ділянки [PERSON]Ф.) до подачі позовної заяви, питання щодо належності встановленої межі не ставилося, та межі земельної ділянки відповідача [PERSON] позивача [PERSON] влаштовували, а межі земельної ділянки встановлені саме за узгодженням позивача. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності, та судження про те, що їй стало відомо про нібито порушене право лише о 2014 році є таким, що не відповідає дійсності, оскільки нею самою підписано акт узгодження меж 17.12.2007 року. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що рішення Маріупольської міської ради від 20.05.2008 року № 5/21-3845 прийнято у межах компетенції у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент прийняття рішення, та державний акт на право власності на земельну ділянку від 29.10.2008 року № 01.08.162.08950 є чинним, виданим з дотриманням вимог законодавства, та не порушує прав позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність за участю його представників [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача [PERSON], думку якої підтримала [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає рішення Маріупольської міської ради, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, законним та прийнятим в межах наданих повноважень, оскільки жодних порушень прав позивача не було допущено. Так, домоволодіння по вул. Свердлова, 121, у м.Маріуполі перебуває у спільній частковій власності сторін по ? частки кожному, тому сторони для цілей обслуговування жилого будинку отримали в користування і земельну ділянку, на якій він розташований, пропорційно до їх часток у праві власності, по ? частці кожному. В грудні 2007р. відповідач [PERSON] звернувся до міського голови з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0790 га, а також до ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя» з заявою про оформлення державного акту на право власності на землю. ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя» складена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON], яка виконана відповідно до усіх вимог законодавства. Просила врахувати, що, крім іншого, до складу технічної документації увійшов акт про встановлення меж земельної ділянки від 17.12.2017р., який власноруч підписала [PERSON] та засвідчила, що узгоджує межі земельної ділянки та ніяких претензій при їх встановлені не заявляє. В подальшому [PERSON] приватизувала земельну ділянку, площею 0,0831га. Враховуючи викладене просила застосувати до заявлених позовних вимог наслідки пропуску строків позовної давності. Крім того, [PERSON] надала суду письмові заперечення, в яких також зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Домоволодіння по вул.Свердлова, 121, в м.Маріуполі не є обєктом права спільної позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] сумісної власності, оскільки спільна сумісна власність може бути встановлена законом або договором, зазначене домоволодіння перебуває у їх спільній частковій власності. Ідеальні частки кожного з них в рівній пропорції по ? частці первісно були визначені договорами купівлі-продажу від 28 квітня 1992 року і зі зміною одного учасника [PERSON] залишились рівними. Відповідно до положень ст. ст. 30, 42 Земельного Кодексу України (ЗК України) [PERSON], а в подальшому [PERSON], спільно з [PERSON], ставши співвласниками по ? частці житлового будинку № 121 по вул.Свердлова в м. Маріуполі, для цілей його обслуговування отримали в користування і земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок, пропорційно їх часткам у праві власності на нього, тобто також по ? частці кожному. Будинок на момент укладання 28.04.1992 року договорів купівлі-продажу щодо його відчуження вже був поділений на дві функціонально незалежні самостійні половини, кожна з яких мала окремий вихід, та які були відгороджені одна від одної загальною стіною, а земельні ділянки, на яких розташована будівля, - огорожею. Між [PERSON], а в подальшому [PERSON], та [PERSON] історично з 28.04.1992 року склався узгоджений ними порядок користування прилеглою до житлового будинку територією та історично були визначені межі користування земельними ділянками, прилеглими до належних їм часток домоволодіння. 18.12.2007 року [PERSON] звернувся до Маріупольської міської ради із заявою про передачу йому у власність безоплатно земельної ділянки площею 0,0790 га, виділеної для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Свердлова, 121, м. Маріуполь. Крім того, 18.12.2007 року за заявою [PERSON] ТОВ «Проектно-експерта фірма «Землі Приазовя» була складена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Свердлова, буд. 121, в м. Маріуполі, до складу якої увійшов також «[PERSON] про встановлення меж земельної ділянки» від 17.12.2007 року, відповідно до якого суміжними до земельної ділянки землекористувача [PERSON] є землекористувачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], з якими узгоджені межі та ніяких претензій при їх встановленні вони не заявляли. Окрім того, в зазначеному [PERSON] вказано, що на відкритих місцях кути поворотів закріплені знаками та вказані у інвентарній справі. Отже, позивачці [PERSON] з дати власноручного підписання нею «[PERSON] про встановлення меж земельної ділянки» від 17.12.2007 року було відомо про встановлення в натурі меж земельної ділянки з метою подальшої її приватизації [PERSON], та вона жодних претензій щодо зазначених меж не заявляла, погодившись з ними. Таким чином, 20.05.2008 року ММР винесла рішення за № 5/21-3845, яким передала у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 1412300000:04:27:058 по вул. Свердлова, буд. 121, площею 790 кв. м., яке є законним, обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні. Представник третьої особи Управління держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області надав суду заяви з проханням розглядати справи у відсутності представника. Відповідно до ч.2 ст.35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Враховуючи вищевикладені вимоги ЦПК України, те, що від представників третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя», які були належним чином повідомлені про перебування даного спору в суді та про час розгляду справи, не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справу було розглянуто у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали даної цивільної справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи №263/4321/15ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 квітня 1992 року [PERSON] за нотаріально посвідченим Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 5/1303 від 28.04.1992р. договором купівлі-продажу набув право власності на ? частину житлового будинку №121 по вул. Свердлова радгоспу «Азовський» м.Маріуполя, розташованого на земельній ділянці радгоспу «Азовський». 28 квітня 1992 року [PERSON] за нотаріально посвідченим Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 5/1304 від 28.04.1992р. договором купівлі-продажу набув право власності на ? частину житлового будинку №121 по вул. Свердлова радгоспу «Азовський» м. Маріуполя, розташованого на земельній ділянці радгоспу «Азовський». Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2005 року [PERSON] успадкувала після [PERSON], який помер 27.04.2004 року ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Свердлова, буд. 121, м. Маріуполь (Т. 1, а. с. 10). Згідно з договором дарування від 27 лютого 2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/4 частку житлового будинку № 121 по вул. Свердлова в м. Маріуполі з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями подвіря, що знаходяться у місті Маріуполі (Т. 1, а. с. 9). Згідно з Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12052761 від 04.10.2006 року, № 14055936 від 28.03.2007 року [PERSON] належить ? частка будинку № 121 по вул. Свердлова у місті Маріуполі на підставі свідоцтва про спадщину від 05.09.2005 року та ? частка будинку № 121 по вул. Свердлова у місті Маріуполі на підставі договору дарування від 27.02.2007 року (Т. 1, а. с. 7, 8). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.02.2015р. [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,0831га, розташована за адресою: вул. Свердлова, 121, м.Маріуполь (Т.1, а.с.6). 18 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до міського голови м. Маріуполя із заявою про передачу йому у власність безоплатно земельної ділянки площею 0,0790 га, виділеної для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: вул. Свердлова, 121. Також 18 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазовя із заявою про оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0790 га, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. Свердлова, 121. 18 грудня 2007 року директором ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя [PERSON] видано погоджене з начальником Маріупольського міського управління земельних ресурсів [PERSON] «Завдання на виконання робіт», яким передбачено: - виконувана робота технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; - підставою для виконання робіт є заява замовника на виконання робіт від 18.12.2007р.; - характеристика обєкта: 1) місце розташування: м. Маріуполь, Жовтневий район, вул. Свердлова, 121; 2) форма власності: приватна; 3) цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; - вихідні дані: 1) матеріали вибору місця розташування обєкта; 2) розмір земельної ділянки 0,0790 гектарів (790 кв.м.); 3) викопіювання (фрагмент) з планово-картографічних матеріалів (генеральний план будівництва обєкта, затверджена містобудівна документація, проект землеустрою тощо), державні будівельні норми, що обґрунтовують розмір земельної ділянки; 4) наявні обмеження немає; 5) земельні сервітути немає; - документи і матеріали, що повинні бути представлені за результатами виконаних робіт: технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя» виконано завдання від 18.12.2007р. та складена «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадянина [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Свердлова, 121, у Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області» (надалі Технічна документація), до складу якої ввійшли: 1) Пояснювальна записка; 2) Технічне завдання; 3) Заявка замовника на оформлення державного акту; 4) План встановлення меж; 5) [PERSON] про встановлення меж земельної ділянки; 6) Викопіювання з чергового кадастрового плану м. Маріуполя; 7) Правовстановлюючі документи, 8) Генеральний план МБТІ; 9) Копії паспорту та ідентифікаційного номеру замовника; 10) Рішення, на підставі якого оформлено державний акт, що відповідає вимогам ст.56 Закону України «Про землеустрій». Як вбачається із «Пояснювальної записки» ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя»,

Outcome: dismissed