Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Конотопської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірваний згідно рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.12.2010 року вони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Наразі сторони спільно не проживають, діти з батьком не спілкуються, оскільки останній не цікавиться їх життям, здоров»ям, не забезпечує матеріально, не купує їм одягу, взуття, не з»являється в навчальні заклади, які відвідують доньки, не проявляє до них батьківської уваги, турботи, не цікавиться їх подальшою долею і фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, протягом останніх років зловживає спиртними напоями, тому позивач вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, не проявляє батьківського піклування щодо них, а тому просить суд позбавити його батьківських прав, так як це буде відповідати інтересам дітей. Позивач в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просить їх задовольнити з вищевикладених підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі суду не надав. Орган опіки та піклування Конотопської міської ради представника в судове засідання не направив, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника вказаного органу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача та її бувшою сусідкою і їй добре відомо як відповідач ставиться до своїх дітей: він зовсім не цікавиться їх життям, здоров»ям і навчанням; були випадки, коли він проявляв агресію і застосовував фізичну силу по відношенню до позивача; ображав дітей, зокрема в телефонних розмовах; протягом останніх п»яти років взагалі їх не навідував, хоча часто буває в м.Конотоп. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є хрещеним батьком молодшої дитини сторін і часто навідує свою хрещеницю, зокрема на свята, в день народження, чи у випадках, коли він буває в м.Конотоп; протягом останніх п»яти років він жодного разу не бачив, щоб відповідач приїздив до дітей, вітав їх зі святами, передавав їм подарунки тощо, він фактично самоусунувся від їх утримання та виховання. Заслухавши пояснення позивача, свідків, думку прокурора, який вступив у справу відповідно до положень ст.45 ЦПК України і вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], вивчивши висновок органу опіки і піклування та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.12.2010 року (а.с.5). Сторони мають спільних неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час зареєстровані та проживають разом з матір»ю в [ADDRESS] і згідно акта обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Конотопської міської ради від 16.04.2015 року їх умови проживання є належними. (а.с.8,11). Діти навчаються в КЗСОР Конотопській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів і згідно довідок № 141, 142 від 10.03.2015 року, виданих даною установою, відповідач жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не відвідував дітей і не цікавився їх навчанням та життям (а.с.15,16). Згідно довідки № 11 від 11.03.2015 року, виданої Конотопською дитячою музичною школою № 1 вбачається, що неповнолітня [PERSON] навчається в даному навчальному закладі, позивач самостійно займається вихованням доньки [PERSON], регулярно вносить плату за навчання, постійно відвідує всі виступи, заняття та батьківські збори; відповідач жодного разу не з»являвся в музичну школу, не цікавився успіхами дитини (а.с.14). Як вбачається з довідки № 29 від 10.03.2015 року, виданої ДНЗ №2 «Вербиченька», [PERSON],[INFO] відвідувала даний дошкільний заклад з 2008 р. по 2010 р.; а [PERSON], [INFO] - з 2010 р. по 2014 р.; зі слів вихователів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], мати виховувала доньок самостійно, батько у вихованні дітей участі не брав, у садочку не з»являвся (а.с.13). Згідно довідок, виданих 11.03.2015 року КЗ «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Давидова», доглядом та лікуванням дітей [PERSON] та [PERSON] займалася виключно позивач (а.с.17). Відповідно до ст.ст. 11 - 12 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно положень ст.14 ЗУ «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Пунктом 2 частини 1 даної статті як підставу позбавлення батьківських прав встановлено і ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як на обставину, яка свідчить про ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню дітей, позивач посилається на те, що з 2010 року відповідач дітей не провідував, не цікавився їх життям, навчанням, здоров'ям, подальшою долею, добровільно не надавав жодної матеріальної допомоги, не з»являвся в навчальні заклади, які відвідували і відвідують доньки, не спілкується з дітьми, самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, в телефонній розмові заявив, що він не є батьком дітей. Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування повинен надати суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення одного з батьків батьківських прав. Згідно висновку № 0110/423 від 02.04.2015 року, орган опіки і піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не подав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Аналізуючи всі зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], а тому є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 243.60 грн. судового збору, які підлягають стягненню з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved