Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначає, що 15 березня 2015 року вона та [PERSON] домовились про купівлю-продаж належного останній нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. На основі цієї домовленості позивачка купила у відповідача вказану нерухомість за 21200 гривень, про що цього ж дня уклали письмовий договір. Зобов'язання по цьому договору [PERSON] було виконано в повному обсязі: вона здійснила з продавцем розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі Влітку 2015 року позивачка почала займатися оформленням субсидії на комунальні - послуги, але їй пояснили, що вона не є власником цього будинку, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не посвідчено нотаріально, не є правовстановлюючим документом на нерухомість. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізналася, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі -продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, не має можливості, так як [PERSON] ухиляється від посвідчення договору мотивуючи тим, що всі свої зобов'язання щодо продажу будинку виконала. Позивачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій визнала позовні вимоги в повному об'ємі та просила справу слухати без її участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 15 березня 2015 року вона та [PERSON] домовились про купівлю-продаж належного останній нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. На основі цієї домовленості позивачка купила у відповідача вказану нерухомість за 21200 гривень, про що цього ж дня уклали письмовий договір. Зобов'язання по цьому договору [PERSON] було виконано в повному обсязі: вона здійснила з продавцем розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі Влітку 2015 року позивачка почала займатися оформленням субсидії на комунальні - послуги, але їй пояснили, що вона не є власником цього будинку, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не посвідчено нотаріально, не є правовстановлюючим документом на нерухомість. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізналася, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі -продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, не має можливості, так як [PERSON] ухиляється від посвідчення договору мотивуючи тим, що всі свої зобов'язання щодо продажу будинку виконала. Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved