Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.02.1978 року, встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Калініченко, будинок №77, в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 05 липня 2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 31 січня 2001 року помер її дід [PERSON], який за життя набув право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 77 по вул. Калініченко в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 1978 року, укладений між ним та [PERSON] Спадкове майно, що залишилося на день смерті [PERSON] прийняла в установлений законом строк дружина померлого (бабуся позивача) [PERSON], яка на момент смерті проживала зі спадкодавцем. Позивач зазначає, що дошлюбне прізвище її бабусі було [PERSON], яка проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. 15 липня 1943 року у них народилася дочка - мати позивача - [PERSON]. В свідоцтві про її народження в графі мати помилково було зазначено прізвище - Дімідова, замість [PERSON]. 27 травня 1956 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб, після чого прізвище бабусі позивача було змінено на [PERSON]. 11 квітня 2008 року [PERSON] померла. Спадкове майно, що залишилося на день смерті [PERSON] прийняла в установлений законом строк дочка померлої (мати позивача) [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], яка на момент смерті проживала зі спадкодавцем, після чого була заведена спадкова справа № 669/08. 05 липня 2017 року померла мати позивача [PERSON]. Для оформлення спадщини після смерті матері позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в документах представлених спадкоємцем виявлено розбіжність, а саме у правовстановлюючому документі договорі купівлі продажу житлового будинку від 06.02.1978 року по-батькові власника вказано «Мойсеевич», натомість у свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавця зазначено «Мусійович». Крім того, у зазначеному договорі купівлі-продажу не зазначена повна адреса будинку та право власності за зазначеним договором не зареєстровано в БТІ в установленому порядку. До того ж, в наданому нотаріусу свідоцтві про народження [PERSON], в графі мати записано [PERSON], проте в свідоцтві про одруження, виданого російською мовою, між «[PERSON] и [PERSON]», відмінні прізвище матері спадкодавця [PERSON] та нареченої спадкодавця [PERSON]. Таким чином, позивач зазначає, що позбавлена можливості надати нотаріусу свідоцтво про народження бабусі [PERSON] та оригінали правовстановлюючих документів на спадковий будинок, тому звернулася до суду з зазначеним позовом. До початку судового розгляду представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача Вільненської сільської ради Новомосковського району в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 15 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. Справа у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON], у відповідності до якого остання померла 05 липня 2017 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контора [PERSON] заведено спадкову справу № 270/2017, у відповідності до якої [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом. Постановою державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, оскільки в наданому свідоцтві про народження [PERSON], в графі мати записано [PERSON], та надане свідоцтво про одруження між (російською) [PERSON] і [PERSON] [PERSON], тобто відмінні прізвище матері спадкодавця [PERSON] та нареченої спадкодавця [PERSON]. А також у представлених документах виявлено розбіжність, а саме у правовстановлюючому документі - договорі купівлі продажу житлового будинку від 06.02.1978 року по-батькові власника вказано «Мойсеевич», натомість у свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавця зазначено «Мусійович», крім того у зазначеному договорі купівлі-продажу не зазначена повна адреса будинку, що відчужується та право власності за договором не зареєстровано в БТІ в установленому порядку (а.с.34). У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Суду надано копію свідоцтва про народження, видане російською мовою Бюро записів цивільного стану, у відповідності до якого [PERSON] народилася 15 липня 1943 року, її батьками (мовою оригіналу) значаться «[PERSON] та [PERSON]» (а.с. 11). «[PERSON] [PERSON]» 27 травня 1956 року зареєструвала шлюб з «Голубчик Леонтием Мойсеевичем», внаслідок чого прізвище дружині присвоєне «Голубчик», про що свідчить копія свідоцтва про одруження, видане російською мовою бюро ЗАЦС м. Дніпродзержинська (а.с. 14). [PERSON] померла 11 квітня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 17). Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, свідчить про те, що [PERSON], що померла 11 квітня 2008 року, являється матірю [PERSON], померлою 05 липня 2017 року. Даних про реєстрацію шлюбу [PERSON] з іншою особою, а саме з [PERSON], [INFO], яка померла 11 квітня 2008 року у віці 92 років, суду не подано. Навпаки такі рідкісні співпадання імені та по - батькові, а також дата народження свідчать на користь позивача, і розцінюються судом, як допустимий доказ наявності факту родинних відносин між матірю [PERSON] та дочкою [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Суду надано копію договору купівлі продажу будинку від 06 лютого 1978 року, у відповідності до якого [PERSON] купив у [PERSON] будинок, що розташований в селі Хащовому Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 12). [PERSON] помер 31 січня 2001 року, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть (а.с.16). При цьому постанова нотаріуса свідчить про те, що після смерті [PERSON], померлого 31 січня 2001 року, спадщину прийняла його дружина [PERSON], померла 11.04.2008 року. Суду надана довідка № 1113, видана 09 листопада 2017 сільським головою Вільненьської сільської ради, у відповідності до якої адреса житлового будинку № 77, розташованого в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Калініченко не змінилась, зазначений житловий будинок належить померлому [PERSON] (а.с.29). Крім того, суду надано копію технічного паспортну на садибний (індивідуальний) житловий будинок №77 по вул. Калініченко в с. Хащове, що був виготовлений 08.11.2017 року, у відповідності до якого всі будівлі та споруди на території домоволодіння збудовані за життя його власником, всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством (а.с.26-28). Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. По обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Обєктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів свідчать на її користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягала [PERSON], а саме факту родинних відносин. Також судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на законних підставах набув право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Калініченко, буд. 77 в с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі Договору купівлі продажу будинку від 06.02.1978, після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], що померла 11 квітня 2008 року. В свою чергу, після смерті останньої спадщину у виді зазначеного будинку прийняла [PERSON], яка померла 07 липня 2017 року, та не оформила права спадкоємця на зазначений вище будинок, а тому до позивача, як до спадкоємця за законом, яка вчинила всі необхідні дії, повязані з прийняттям спадщини, переходить право спадкування на спадкове майно у виді зазначеного житлового будинку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу будинку № 77 по вул.Калініченко в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області не потребує додаткового підтвердження, з підстав, наведених вище. На підставі викладеного,

Outcome: partial