Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Мотивує тим, що вона, позивачка, являється власником будинку №3, розташованого по вул. Санітарній в м.Олександрії Кіровоградської області, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 27 березня 2015 року. Відповідачі зареєстровані в будинку, але фактично не проживають в ньому. Реєстрація місця проживання відповідачів у належному позивачці будинку створює істотні перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником будинку №3, розташованого по вул. Санітарній в м.Олександрії Кіровоградської області, з надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 березня 2015 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок №3, розташований по вул. Санітарній в м.Олександрії Кіровоградської області. Позивачка сама сплачує плату за комунальні послуги, про що надала копії квитанцій. Згідно довідки (витягу з домової книги) № 370 від 27.11.2015 р., виданої головою квартального комітету №10 Олександрійської міської ради в будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] після укладення договору купівлі-продажу в будинку №3 по вул. Санітарній в м.Олександрії Кіровоградської області не проживають, що підтверджується актами квартального комітету № 10 Олександрійської міської ради (а.с. 5-10), складеними головою квартального комітету [PERSON] за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наявність факту реєстрації відповідачки в даному будинку перешкоджає позиваці належним чином володіти, користуватись та розпорядитись своєю власністю. Тому суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком №3, розташованим по вул. Санітарній в м.Олександрії Кіровоградської області.

Outcome: approved