Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 04 лютого 1998 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Глибоцького районного суду від 10 березня 2011 року. Від даного шлюбу у них є четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які знаходяться на її утриманні. Посилалася на те, що між нею та відповідачем не досягнута згода щодо поділу майна, яке ними було нажите за час спільного проживання, просила здійснити поділ спільного майна подружжя, враховуючи інтереси дітей, а також те, що у відповідача є заборгованість по аліментах біля 30 000 гривень, визнавши за нею, право власності на 4/5 частки, а за відповідачем 1/5 частки будівельних матеріалів та конструкцій, які використані на будівництво житлового будинку, по [ADDRESS] вартістю 90 085,00 гривень. А також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст..60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 04 лютого 1998 року, який був розірваний на підставі рішення Глибоцького районного суду від 10 березня 2011 року. Від шлюбу у них є четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Рішенням Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 15 травня 2002 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд [ADDRESS] 12 липня 2002 року на забудову садиби, за вищевказаною адресою, індивідуальному забудовнику [PERSON] було видано будівельний паспорт. На даній земельній ділянці сторони розпочали будівництво житлового будинку, проте на сьогоднішній день будівництво є незавершеним, оскільки право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). З висновку судової будівельно - технічної експертизи від 04 грудня 2013 року вбачається, що вартість будівельних матеріалів використаних на будівництво житлового будинку, по [ADDRESS] становить 90 085,00 гривень. Отже, в судовому засіданні встановлено, що за час спільного проживання сторонами було розпочато будівництво двоповерхового дерев'яного житлового будинку в с. Кам'янка Глибоцького району Чернівецької області, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи із системного аналізу правових норм, які регулюють право спільної сумісної власності подружжя, кожному із сторін даного процесу належить по 1/2 частки вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового дерев'яного житлового будинку. Відповідно до ч.2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Тобто законом передбачено, що відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна можливе тільки у виключних випадках. Із матеріалів справи вбачається, що на даний час позивачка разом зі своїми чотирма неповнолітніми дітьми проживає у старому житловому будинку, який знаходиться в аварійному стані, матеріально - побутові умови проживання сім'ї дуже важкі, потребують допомоги. Відповідач ухиляється від утримання своїх дітей, аліменти на утримання дітей не сплачує. Таким чином, суд вважає, що вказані істотні обставини є підставою для застосування до даних правовідносин положень ч. 2, 3 ст. 70 СК України та збільшення частки відповідачки у праві спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 2/3, а за позивачем 1/3 частини будівельних матеріалів, що були використані житлового будинку в с. Кам'янка Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до ст..88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.57- 61, 68-71 СК України, ст.. 368 ЦК України,

Outcome: partial