Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2015 відповідача визнано батьком [PERSON], [INFO]. Також цим рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частин від всіх видів заробітку щомісяця на користь позивача на утримання сина, починаючи з 10.02.2015 до досягнення дитиною повноліття. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем. На підставі виконавчого листа, виданого Московським районним судом м. Харкова, на даний час [PERSON] отримує від відповідача аліменти в розмірі близько 1450 грн, а також заборгованість по ним. В той же час, коштів, які отримує позивач від [PERSON] у вигляді щомісячних платежів, недостатньо для створення дитині умов для всебічного та гармонійного розвитку і виховання. Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2016, задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на сина в розмірі 1568 грн 46 коп. вказана сума була стягнута за навчання дитини в музичній школі, спортивній секції, а також на придбання для сина необхідних речей. В той же час, [PERSON] з 01.09.2015 продовжує навчання в Дитячій музичній школі ім. Моцарта по класу гітари. Вартість навчання в сумі від 218,23 грн до 355,25 грн на місяць сплачує позивач. Вартість навчання в загальній сумі за період з листопада 2016 р. по травень 2017 р. склала 2210,29 грн. Позивач зазначає, що вона, як мати дитини, робить все, що від неї залежить для того, щоб дитина ні в чому не потребувала, та при цьому мала можливість розвивати свої здібності в мистецтві. Відповідач, будучи офіцером МВС, вказує [PERSON], добре забезпечений, має високий заробіток, який дозволяє йому частину свого доходу передавати синові. В складних економічних умовах сьогодення позивачеві тяжко самій, навіть ,отримуючи аліменти від відповідача, нести тягар витрат не лише на сина, але й на житло, комунальні послуги, посилене та різноманітне харчування для зростаючого хлопчика. Позивач впевнена, що відповідач має можливість на рівні з нею брати учать в додаткових витратах на дитину, а тому з нього підлягає стягненню половина понесених [PERSON] витрат в розмірі 2210,29 грн, з яких 1105,15 грн підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.03.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є позивач - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.08.2015, яке набрало законної сили, відповідача - [PERSON] визнано батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Крім того, цим рішенням стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щомісячно, починаючи з 10.02.2015 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). 02.12.2016 рішенням Московського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] додаткові витрати на сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1568, 46 грн (а.с. 7). Таким чином, вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Як вбачається з довідки № 13 від 30.05.2017, виданої директором Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична школа № 15 ім. В.А. Моцарта», [PERSON], [INFO], навчається у вказаному закладі з 01.09.2015 та дотепер (а.с. 8). Оригіналами квитанцій, які містяться в матеріалах справи, підтверджується, що з листопада 2016 року по травень 2017 року, позивач понесла витрати на навчання дитини в музичній школі у розмірі 2210,29 грн (а.с. 4). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивач звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Позивач особисто понесла додаткові витрати у зв'язку із розвитком музичних здібностей дитини, оскільки відповідач не бере участі в додаткових витратах на сина, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 від загальної суми, яку позивач самостійно понеслана утримання сина, пов'язане з його здібностями, тобто - 1105,15 грн. Зважаючи на все вищевикладене, оскільки дитина проживає з позивачем та потребує належного матеріального забезпечення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати на отримання правової допомоги в сумі 400 грн, що підтверджується довідкою, наданою адвокатом юридичної консультації Московського району м. Харкова Файзулаєвою М.Х. (а.с. 9). Частиною 1 статті 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 400 грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved