Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд» (далі - ТОВ «Алекс Буд») про визнання майнових прав. Зазначала, що між нею та ТОВ «Алекс Буд» 24.12.2003 було укладено інвестиційний договір № 80-82/63. Згідно умов вказаного договору відповідач зобов`язується передати позивачу, як інвестору, об`єкт інвестування, а інвестор зобов`язується проінвестувати об`єкт інвестування своєчасно в повному обсязі і прийняти його у власність. Об`єкт інвестування є частина об`єкту будівництва: 2-кімнатна квартира, [NUMBER] , яка знаходиться на 11 поверсі, загальною площею 69, 97 кв.м. Відповідно до умов договору об`єкт будівництва - житловий 24-поверховий будинок із прибудинковими приміщеннями та підземним паркінгом на [ADDRESS] . 27.05.2010 року між нею та ТОВ «Алекс Буд» підписано додаткову угоду № 2, відповідно до якої сторони досягли згоди викласти п. 2.2. інвестиційного договору № 80-82/63 від 24.12.2003 в наступній редакції: Плановий термін початку будівництва об`єкту будівництва: 2 квартал 2004 року. Плановий термін закінчення будівництва і здачі об`єкта будівництва в експлуатацію: 4 квартал 2010 року. У зв`язку з коригуванням проектної документації загальна площа об`єкту інвестування, визначена п. 1.2. даного договору, складає: 73, 84 кв.м., тому сторони досягли згоди викласти п. 1.2. інвестиційного договору № 80-82/63 від 24.12.2003 в наступній редакції: Об`єкт інвестування - частина об`єкту будівництва: 2-кімнатна квартира, [NUMBER] , яка знаходиться на 11-му поверсі, загальною площею 73, 84 кв.м. Сторони дійшли згоди, що різницю в розмірі, а саме: 3, 87 кв. м., інвестор доплачує до 31 серпня 2010 по вартості1-го кв. м. об`єкту інвестування, що становить 10 000 грн. Тобто загальна сума доплати становить: 38700 грн., в тому числі ПДВ - 6450 грн. До 31 серпня 2010 вартість доплати зміні та перегляду не підлягає. Вона за договором власні зобов`язання щодо строків та повноти фінансування об`єкта інвестування виконала в повному обсязі, оплатив об`єкт інвестування в повному обсязі. На сьогоднішній день об`єкт будівництва в експлуатацію так і не введений. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, просила визнати за нею майнові права на двокімнатну квартиру номер [NUMBER], що розташована на 11 поверсі, загальною площею 73, 84 кв.м. на об`єкті будівництва - житловий 24 поверховий будинок із прибудинковими приміщеннями та підземним паркінгом на [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, про що на адресу суду подав заяву (а.с. 34, 46), і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов в повному обсязі, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову, що складає 1330, 17 грн.

Outcome: approved