Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивачка в судовому засіданні, пояснила, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2003року та договору дарування від 03.06.2003року. є власником житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, яка з 2013року у зазначеному будинку не мешкає, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, з оглядом на що, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] та зобов'язати Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання викликалася належним чином, але не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] з 2013року, тобто більше шести місяців, тим самим перешкоджають позивачу у вільному користуванні та розпорядженні будинком, тому суд вважає, що є підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2003р. та договору дарування від 03.06.2003р. є власником житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], де також зареєстрований відповідач, яка не має відношення до права власності на вказану квартиру. При викладених обставинах реєстрація відповідача за адресою: будинок [ADDRESS], підтверджує доводи позивача про порушення прав власника, у зв'язку із чим вимога позивача про усунення перешкод у праві користування, вираженому у виключенні з реєстрації за адресою будівлі заснована на вимогах Закону України «Про власність», а також ст. ст.386, 391 ЦК України. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved