Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договору дарування, посвідченого 20 січня 1996 року державним нотаріусом Носівської нотаріальної контори Рекухою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 92, їй належить житловий будинок [ADDRESS] . У 2016 році (вона) позивач мала намір продати належний їй житловий будинок, замовила технічний паспорт на будинок, після отримання якого 13 вересня 2016 року за її зверненням до державного реєстратора було зроблено державну реєстрацію права власності за № 16447794 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. З наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона (позивач) дізналася, що 8 вересня 2006 року Носівською районною державною нотаріальною конторою в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено обтяження (заборона на нерухоме майно) за реєстраційним № 3704935, суб`єктом обтяження указано [PERSON] (без зазначення будь-якої ідентифікуючої інформації), підставу виникнення обтяження не вказано, номер запису про обтяження - 16448068. [PERSON] ніколи не проживав та не був зареєстрований у належному їй (позивачу) житловому будинку. На її (позивача) звернення Носівська міська рада Чернігівської області надала інформацію про те, що 13 вересня 2016 року державним реєстратором під час пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку [ADDRESS] було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на цей житловий будинок накладена заборона (архівний номер) за № 3704935, підстава обтяження не вказана (архівний номер 2182029CHERNIGOV19, архівна дата: 05.02.2001, дата виникнення: 28.11.1998, номер реєстру 5-29, внутр. № 5Ф012Ф2623F2242C5E43). У зв`язку із цим державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав (на житловий будинок) та внесено відповідні відомості до відкритого розділу про речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Вона (позивач) зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про зняття заборони, на що отримала відповідь про те, що реєстр для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, а також арештів, які накладені на будинки судовими та слідчими органами, за 1998 рік передано до Державного нотаріального архіву Чернігівської області, а тому нотаріальна контора направила запит до архіву для з`ясування підстав виникнення запису про обтяження зазначеного об`єкта нерухомого майна. Державний нотаріальний архів Чернігівської області надав відповідь про те, що не можливо встановити підставу накладення заборони на належний їй (позивачу) житловий будинок, оскільки така інформація не була внесена до реєстру. У зв`язку із допущеною помилкою, яка полягає у накладенні заборони на її (позивача) житловий будинок, порушуються її права щодо володіння, розпорядження та користування цим будинком. [PERSON] просила суд: - зняти заборону (архівний запис), накладену Носівською районною державною нотаріальною конторою, внесену в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 8 вересня 2006 року за реєстраційним номером обтяження 3704935 (архівний номер 2182029CHERNIGOV19, архівна дата: 05.02.2001, дата виникнення: 28.11.1998, номер реєстру 5-29, внутр. № 5Ф012Ф2623F2242C5E43) з об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] ; - стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Носівської районної державної нотаріальної контори не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, який був посвідчений державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Рекухою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 92 (далі - Договір), що підтверджується копією відповідного Договору (а.с. 7-8). З матеріалів справи (зворот а.с. 8) вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що 8 вересня 2006 року Носівською районною державною нотаріальною конторою в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено обтяження (заборона на нерухоме майно) за реєстраційним № 3704935, суб`єктом обтяження указано [PERSON] (без зазначення будь-якої ідентифікуючої інформації), підставу виникнення обтяження не вказано, номер запису про обтяження - 16448068, що підтверджується інформаційною довідкою від 17 грудня 2019 року (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла станом на 8 вересня 2006 року) нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Станом на 8 вересня 2006 року порядок та підстави накладання нотаріусами заборони відчуження нерухомого та рухомого майна визначався розділом 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (у відповідній редакції), затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція). Відповідно до п. 252 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти підлягають обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Пунктом 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (у редакції, що діяла станом на 8 вересня 2006 року), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 9 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (далі - Положення), встановлено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є, зокрема, державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу. Відповідно до п. 2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). Постанови органів державної виконавчої служби про арешт (звільнення з-під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, складені відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій. Пунктом 2.3 Положення встановлено, що реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві або постанові відомості, передбачені пунктами 2.1.2-2.1.3 цього Положення, відсутні або вказані неповністю, нечітко або нерозбірливо. Відповідно до п. 2.6.1 Положення до Реєстру заборон уносяться дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження. З інформаційної довідки від 17 грудня 2019 року (а.с. 12-14) вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не було внесено дані про підстави виникнення обтяження житлового будинку [ADDRESS] , а саме назва документа, його номер та дата. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що при таких обставинах відповідач не мав підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення заборони на житловий будинок [ADDRESS] , а тому приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved