Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області про визначення часток у спільній сумісній власності, а саме: що її частка та [PERSON] , який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5322255100:30:002:2242, є рівними, та становлять по 1/2 частці земельної ділянки за кожним. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с. 50-51). Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Позивач надала до суду письмову заяву від 05.01.2021 року в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить справу розглянути без її участі (а.с. 55). Представник відповідача - Котелевської селищної ради Полтавської областіу підготовче засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Котелевська селищна рада Полтавської області 28.01.2021 року подала до суд відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі та просять справу розглянути без участі представника відповідача (а.с. 56). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши правові норми, які регулюють спірну правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач [PERSON] , (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є дочкою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області 20.02.1987 року (а.с. 12), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 23.11.2018 року (а.с. 13). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 14). Відповідно до довідки за № 5743, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 07.12.2020 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ). При цьому на час відкриття спадщини [INFO] з гр. [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У провадженні приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І. знаходиться спадкова справа № 73/2020 на майно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею після його смерті. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить: - Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та який розташований за адресою: [ADDRESS] , та яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Котелевської селищної ради 24.12.2009 року, зареєстроване в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 05.02.2010 року у реєстрову книгу № 26 під реєстровим № 4785, реєстраційний номер житлового будинку згідно з Реєстром прав власності на нерухоме майно 29311505. - Ѕ частки земельної ділянки площею 0,15 га за номером [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5322255100:30:002:2242, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Котелевського районного управління юстиції Полтавської області від 10.09.2013 року за № 9192953. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 414/02-31 від 03.12.2020 року вбачається, що приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,15 га, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . Неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки пов`язана з тим, що нотаріус позбавлений можливості визначити частку у праві спільної сумісної власності в досудовому порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітітом Котелевської селищної ради Полтавської області від 24.12.2009 року (а.с. 18) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно з Реєстром прав власності на нерухоме майно 29311505, належить [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка); Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Котелевського районного управління юстиції Полтавської області від 10.09.2013 року за № 9192953, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Котелевського районного управління юстиції Полтавської області від 10.09.2013 року за № 9192954, право власності на земельну ділянку площею 0,15 га за номером [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 5322255100:30:002:2242 - зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухома майно 10.09.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 153483253222, та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно з ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту моїх прав шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації мною права спадкування за законом. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Разом з тим, видача нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток у праві власності на земельну ділянку не було, а також презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку є рівною і становить по 1/2 частці. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири. За викладених обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON] суд виходить із засад диспозитивності цивільного судочинства відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України та засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved