Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, якому просила визнати дійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 20 квітня 2009 року, укладений нею та [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку № 3 з цільовим призначенням для ведення садівництва загальною площею 0,0619 га та земельну ділянку № 4 з цільовим призначенням для ведення садівництва загальною площею 0,0578 га, що розташовані в Садовому товаристві «ХАДІ» за межами населеного пункту на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що земельна ділянка № 3 з цільовим призначенням для ведення садівництва загальною площею 0,0619 га та додаткова земельна ділянка № 4 з цільовим призначенням для ведення садівництва загальною площею 0,0578 га, що розташовані в Садовому товаристві «ХАДІ» за межами населеного пункту на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-91-057361 [PERSON] 20 квітня 2009 року між нею та [PERSON] укладений договір купівлі продажу зазначеної земельної ділянки. Грошові кошти за земельну ділянку в розмірі 85000 грн. вона передала відповідачу до підписання договору купівлі-продажу, що підтверджується відповідною розпискою від 20 квітня 2009 року. Відповідач в свою чергу передала їй оригінал державного акту на право приватної власності на землю та зобовязалася протягом місяця вжити заходи для нотаріального посвідчення договору. Разом з тим, відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, у звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення у газеті «Слобідський край». Враховуючи умови, встановлені ч.1\~ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є складовою правової системи України відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визначення й захисту рівними чином усіх форм власності (ст.ст. 13,14,41). Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1197 га (основна ділянка № 3 площею 0,0619 га та додаткова ділянка № 4 площею 0,0578 га), що розташована на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області в Садовому товаристві «ХАДІ» з цільовим призначенням для ведення садівництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-91-057361, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313, належала [PERSON] 20 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1197 га (основна ділянка № 3 площею 0,0619 га та додаткова ділянка № 4 площею 0,0578 га), що розташована на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області в Садовому товаристві «ХАДІ» з цільовим призначенням для ведення садівництва. Згідно п.п.1.1, 1.5 зазначеного договору продавець передає у власність, а покупець приймає і зобовязується оплатити основну земельну ділянку № 3 та додаткову земельну ділянку № 4, що розташована у Садовому товаристві «ХАДІ» на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, яка належить продавцю. Разом із земельною ділянкою продавець передає покупцю всі документи, які повязані із земельними ділянками, а також майно, що на ній знаходиться. За п.п. 2.1, 2.2 договору продаж земельної ділянки вчинено за 85000 грн. Вказану суму покупець передав продавцю до підписання договору, що підтверджується розпискою [PERSON] від 20 квітня 2009 року. За п. 3.2 цього договору продавець зобовязався протягом одного місяця з дня підписання цього договору вжити заходів щодо нотаріального посвідчення цього договору для його подальшої державної реєстрації. Зазначений договір купівлі продажу земельної ділянки був укладений в простій письмовій формі, договір не був нотаріально посвідчений. Згідно інформації Садового товариства «ХАДІ» [PERSON] є членом садового товариства «ХАДІ», садова ділянка №3/4. За ч. 1 ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. За змістом ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. За ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель», на вимогу замовника підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За ч. ч. 1, 2 ст. 220 у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі продажу земельної ділянки від 20 квітня 2009 року, відбулося повне виконання договору, [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення договору, тобто вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved