Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Як на підставу для задоволення позову, позивач посилається на обставини щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що вона не володіла інформацією про наявність спадкового майна. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Від уповноваженого представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вирішення позовних вимог залишено на розсуд суду. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 9 вересня 1999 року між позивачем та [PERSON] виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, актовий запис №24. [PERSON] [INFO] помер, що стверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2012 року (а.с. 7). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. На день смерті [PERSON] , останнім місцем реєстрації якого було [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] - сестра дружини; [PERSON] - племінниця, [PERSON] - племінниці син (а.с. 15). Приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Федоренко Е.Ю. було роз`яснено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд виходить також із того, що згідно із загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач у якості обставини, яка перешкоджала їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначила той факт, що їй не було відомо про наявність спадкового майна після смерті чоловіка. Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає, що сам по собі факт необізнаності про існування спадкового майна не може свідчити про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є відсутніми. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий висновок міститься також в постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 639/2082/17. Таким чином, належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали їй звернутися з відповідною заявою, суду не надано. Крім того, як зазначено позивачем в тексті позовної заяви про існування спадкового майна вона дізналася в жовтні 2019 року, а з позовом до суду звернулася лише 15 липня 2020 року. В свою чергу, чоловік позивача помер [INFO] . Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить понад 7 років, а також встановлені обставини, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed