Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради про визнання договору оренди землі недійсним. Вимоги позову обґрунтовує тим, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В розділі об'єкт оренди п.3 Договору зазначено, що на земельній ділянці не знаходяться об'єкти нерухомого майна, однак ця інформація є неправдивою, оскільки в Договорі не зазначено розташування вхідного ганку будинку. Відповідно до рішення Рівненської міської ради від 22 листопада 2006 року №405, згідно якого надано в оренду земельну ділянку площею 65 м2 для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS], визначено термін укладення договору оренди протягом трьох місяців з дня отримання копії рішення. Однак, спірний договір було укладено поза межами передбаченого строку в 2008 році. Згідно п.20 спірного Договору оренди передбачено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі, який підписано сторонами 14 травня 2008 року, а договір зареєстрований 08 липня 2008 року. Таким чином в спірному договорі оренди землі , відсутні визначені законом ряд істотних умов договору оренди, а ті які там присутні містять неправдиві відомості, отже договір підлягає визнанню недійсним за правилами ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали обґрунтування позовних вимог викладених в позовній заяві, просили суд визнати договір оренди землі недійсним. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову, з підстав що позивачу було відомо про рішення РМР ще з 2006 року, договір оренди погоджений і підписаний сторонами ще в 2008 році, з цього часу позивачу було відомо про всі істотні умови договору. Представник третьої особи, просив відмовити в задоволенні позову, суду пояснив, що в п.3 спірного договору зазначено, що на земельній ділянці не заходяться об'єкти нерухомого майна, про що позивачу було відомо на час підписання договору, крім цього до договору як невід'ємна частина договору долучено план зовнішніх меж орендованої земельної ділянки, на якій не відображено вхідного ганку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що за рішенням Рівненського міського суду від 18 серпня 2006 року за гр. [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. На підставі рішення суду 22.07.2006 року Рівненською міською радою було прийнято рішення №405, згідно якого надано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 65м2 для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS]. 14 травня 2008 року між Рівненською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки 65 м.2, яка знаходиться в [ADDRESS], який зареєстрований у Державному реєстрі земель 08 липня 2008 року за №040858300113. Відповідно до умов даного договору Рівненська міська рада передала [PERSON] в платне користування належну їй земельну ділянку на строк 25 років. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З дослідженого в судовому засіданні п.3 Договору убачається, що на земельній ділянці не знаходяться об'єкти нерухомого майна. До договору, дорученні документи, які є невід'ємною частиною договору оренди землі, а саме: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; технічна документація по передачі земельної ділянки в оренду у випадках передбачених законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; за згодою сторін зазначаються інші умови оренди земельної ділянки. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що в Договорі відсутні ряд істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а ті, які зазначені містять неправдиві відомості щодо права оренди земельної ділянки. Однак, позивач при укладенні Договору оренди, при передачі земельної ділянки не зверталась до Рівненської міської ради про порушення її прав, не оскаржувала рішення міської ради про передачу землі в оренду. Крім цього, до моменту укладання договору оренди в 2008 році позивач замовляла технічну документацію землеустрою щодо складання документів, що посвічують право власності та право оренди на земельні ділянки за адресою [ADDRESS], про що в документах зображення графічних меж наявний її підпис, а отже підписуючи договір оренди позивач дійшла згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні. Отже, враховуючи що договір оренди землі діє з дня його реєстрації з 2008 року, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed