Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади села Михайлівці в особі Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Після її смерті на території Михайловецької сільської ради залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 2,9445 га (державний акт серії ВН № 074282; кадастровий номер 0522884200:04:003:0505 та 0522884200:04:003:0506). Крім позивача, після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом були її (позивача) батько та брат - [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. 21 листопада 2016 рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області було задоволено позов її батька [PERSON] та визнано за ним право власності на зазначену вище земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] помер її батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Іншим спадкоємцем за законом є її (позивача) брат [PERSON] , який спадщини не прийняв та на неї не претендує. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не в змозі, оскільки право власності на зазначену вище земельну ділянку у [PERSON] не виникло так як він помер до набрання законної сили рішенням суду про це. У зв`язку з цим нотаріус відмовила їй в оформленні спадкових прав і тому вона змушена звернутися до суду. Просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18.12.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долі Тетяни Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи № 87/2017, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , а з канцелярії Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області - цивільні справи № 139/976/16-ц та 139/744/19. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 2 зворот). Відповідач копію ухвали від 18.12.2019 та доданих до неї матеріалів отримав, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 25). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 139/976/16-ц судом встановлено, що [INFO] у с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входять право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8792 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0505 та площею 0,0653 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0506. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , був її чоловік [PERSON] . Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/976/16-ц від 21.11.2016 за [PERSON] , [INFO] , визнано право власності на земельну ділянку на території Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району загальною площею 2,9445 га (державний акт серії ВН №074282) до якої входять земельні ділянки: площею 2,8792 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0505, та площею 0,0653 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0506, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10-11). [INFO] в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] помер до набрання законної сили зазначеним вище рішенням суду, тобто у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформив спадкових прав. Зокрема, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 139/744/19 слідує, що судом було скасовано рішення державного реєстратора Управління економіки Мурованокуриловецької райдержадміністрації Вінницької області Деруна Віталія Леонідовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32960986 від 16 грудня 2016 року, на підставі якого за номером 18069736 здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8792 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0505, яка розташована на території Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] належало право власності на земельну ділянку загальною площею 2,9445 га, що розташована на території Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, до якої входять земельні ділянки: площею 2,8792 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0505, та площею 0,0653 га, кадастровий номер 0522884200:04:003:0506 (державний акт серії ВН № 074282). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивача (а.с. 8), довідкою Михайловецької сільської ради № 746 від 06.11.2019 (а.с. 12) стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З довідки Михайловецької сільської ради № 746 від 06.11.2019 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 87/2017, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що [PERSON] 16.05.2017 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, подавши 16.05.2017 нотаріусу відповідну заяву. Отже, суд приходить до висновку, що позивач єдина спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вона не може, оскільки без правовстановлюючого документу на землю нотаріус відмовилася видати їй свідоцтво про право на спадщину на неї (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved