Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складала. Спадкоємцями за законом після смерті останньої є позивач та відповідач по справі - син спадкодавця, який спадщину не прийняв і не претендує на неї. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті баби, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39), 13 липня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 42). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 40-41), 13 липня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 44). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № 28) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги за 2019 рік Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 12). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 37). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 37,9 кв. м, житловою площею 17,7 кв. м, вбиральна «Б», колодязь «1» (а.с. 13-17). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої статті 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач народилася [INFO] в селі Новий Двір Турійського району Волинської області та є онукою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про народження її батька [PERSON] (а.с. 8). Таким чином позивач у контексті положень статті 1265 ЦК України є спадкоємцем за законом п`ятої черги. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20 січня 2020 року позивачу встановлено додатковий строк два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 28-29). 28 лютого 2020 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] (а.с. 33 на звороті). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала одна у селі Новий Двір Турійського району Волинської області (а.с. 9). Відповідач, який є сином спадкодавця та належить до спадкоємців першої черги за законом, у встановленому законом порядку та строки із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса не звертався, а після заведення спадкової справи 28 лютого 2020 року подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 34). За життя [PERSON] заповітів не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 29-30). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як внучка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею п`ятої черги за законом, яка в контексті положень статей 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 3 квітня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 11). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 37/2020 до майна померлої [PERSON] (а.с. 26-38), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті баби [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 420 грн 40 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved