Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 15.06.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Зазначає, що за час перебування у шлюбі у них народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з червня 2020 року позивач та відповідач не проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені, не ведуть спільного господарства. Вважає, що їх спільне проживання як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини. Окрім того, зазначає, що відповідач не допомагає матеріально їй та їх спільній малолітній дитині, між ними не було досягнуто домовленості з приводу розміру матеріального утримання на розвиток і виховання дитини, а тому позивач змушена самостійно утримувати спільного малолітнього сина та ще одну неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Як вказала [PERSON] в позовній заяві, на момент подання позову вона не має достовірних відомостей про місце роботи та доходи відповідача. Повідомила суд, що відповідач [PERSON] інших осіб на утриманні не має. Просить суд розірвати шлюб, який укладено між нею та відповідачем, стягнути на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі, витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.06.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Гребінківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №43 (а.с.09). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 47 (а.с.10). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 03.1-15/123/3, виданої 18.06.2021 року виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із статтею 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, беручи до уваги, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат вирішено у відповідності до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved