Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «СІТІ ПЛЮС» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсацію за втрату грошових доходів. У ході розгляду справи заявлені вимоги уточнила і в кінцевому просила стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 31 821,27 гривень, середній заробіток за період затримки з 16.12.2014 року по день розгляду 26.05.2015 року в сумі 19838.42 гривень та компенсацію за втрату грошових доходів 17042.85 гривень, а всього стягнути 68702,54 гривень. У позовній заяві зазначила, що на підставі наказу за №42-к від 01.03.2012 року була прийнята і працювала на посаді головного бухгалтера до ТОВ «СІТІ ПЛЮС», з роботи звільнилася 16.12.2014 року згідно наказу № 50-к за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. На дату звільнення з роботи ТОВ «СІТІ ПЛЮС» нарахувало їй заробітну плату за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року у розмірі 39 160,59 гривень, а за вирахуванням податків - 31 821,27 гривень. Вказана заробітна плата їй не виплачена до цього часу. Відповідач відмовився виплачувати їй заборгованість посилаючись на відсутність грошових коштів. Оскільки дії відповідача порушують її права по оплаті праці, що суперечать нормам трудового законодавства, у зв'язку з чим вона змушена захищати свої права у судовому порядку і з посиланням на положення ст.. 118 КЗпП України заявила вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, на підтвердження чого надала розрахунок середньоденного заробітку в сумі 123, 22 гривень за 161 день затримки складає станом на 26.05.2015 року 19838,42 грн. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення компенсації від втрати частини грошових доходів зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати. За наданим позивачем розрахунком розмір такої компенсації складає 17042,85 гривень за період невиплати їй заробітної плати з жовтня 2013 року. В судове засідання позивач не з*явилася, подала заяву про підтримання збільшених позовних вимог, просила допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та розглянути справу за її відсутності. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України кожна особа вправі заявити про розгляд справи за її відсутності, то суд розглядає справу без участі позивача особа Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином , що підтверджено поштовим повідомленням про завчасне вручення судової повістки. Заяв , клопотань від відповідача не надходило. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, за відсутності заперечень позивача суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши отримані докази , суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що позивач 01.03.2012 року була прийнята і працювала на посаді головного бухгалтера до ТОВ «СІТІ ПЛЮС», з роботи звільнилася 16.12.2014 року за згодою сторін згідно наказу № 50-к, що підтверджено записами в трудовій книжці позивача(а.с.6) та копією наказу про звільнення а.с.7). На день звільнення відповідач не виплатив [PERSON] належну їй заробітну плату за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року, розмір якої за вирахуванням податків станом на 17.12.2014 року складає 31821,27 грн., відповідно до довідки ТОВ « СІТІ ПЛЮС»(а.с.8) і не провів кінцевий розрахунок із звільненим працівником. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення. Згідно з положеннями ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата працівнику виплачується регулярно у робочі дні і строки, встановлені колективним договором або нормативним актом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-и календарних днів. Таким чином, оцінивши отримані докази щодо порядку та строків не проведення виплати заробітної плати та не проведення із позивачем кінцевого розрахунку суд вважає, що про порушення свого права позивач дізналася в день звільнення, коли не отримала належних їй до виплати сум. Тому у відповідності до положень п.25 Постанови ПВС України за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 р. № 13 ,- «Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП». Позивачем строки звернення до суду у відповідності до положень ст 117 КЗпП України не пропущено, а відповідач порушив його права і до цього часу не провів з нею кінцевого розрахунку. Тому позивач має право на стягнення їй середнього заробітку з дня звільнення по день фактичного розрахунку, тобто, по дату ухвалення рішення. Крім того, Постановою КМ України від 21.02.2001 року за № 159 визначено обов'язок роботодавця виплатити працівникові компенсацію втрати частини грошових доходів. Позивачем надано розрахунок середнього заробітку та розміру компенсації від втрати грошових доходів (а.с.50-51), який судом перевірено. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути належну їй, але не виплачену заробітну плату в сумі 31821,27 грн.( сума зазначена у розмірі після вирахуванням податків) і відповідно до положень ст. 367 ЦПК України допустити рішення в цій частині до негайного виконання. Також підлягають задоволенню і вимоги в частині стягнення середнього заробітку за період затримки з 16.12.2014 року по день розгляду - 26.05.2015 року в сумі 19838.42 гривень та компенсації за втрату грошових доходів в сумі 17042.85 гривень, нарахованої за період з жовтня 2013 року по дату розгляду справи судом, а всього стягнути на користь позивача 68702,54 гривень. Витрати у справі віднести на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved