Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлою, в обґрунтування заяви зазначила, що вона приходиться їй донькою. Наприкінці березня 2001 року вона виїхала у невідомому напрямку. Рішенням Марганецького міського суду від 01.03.2004 року її доньку позбавлено батьківських прав та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей. Органами юстиції оголошено її в розшук. Про місце її проживання та перебування не відомо. Оголошення [PERSON]., 1975 року народження, померлою їй необхідно для оформлення права власності, отримання соціальних виплат. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримала, просила оголосити [PERSON]. померлою. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Постоєнко Л.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Територіальної громади міста Марганець в особі виконавчого комітету Марганецької міської ради в судовому засіданні Білоножко А.П. на задоволенні заяви заперечувала. Заінтересована особа Марганецька державна нотаріальна контора - завідувач Ковтюх А.В., надала суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно повторного свідоцтва про народження від 10 травня 2006 року [NUMBER], заявник [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Як з'ясувалось у судовому засіданні донька [PERSON] отримала паспорт та змінила прізвище на «[PERSON]». В заяві [PERSON] вказала, що її донька наприкінці березня 2001 року виїхала у невідомому напрямку. Однак в судовому засіданні встановлено, що ці обставини не відповідають дійсності, так як Рішенням Марганецького міського суду від 01 березня 2004 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей та стягнуто з неї аліменти на їх утримання. У рішенні вказано, що «відповідач у судове засідання не з'явилася, оскільки знаходиться у місцях позбавлення волі».(а.с.6). Тобто, на час розгляду вказаної справи, [PERSON]. заходилася у місцях позбавлення волі, що суперечить заяві, де вказано, що донька заявниці виїхала у невідомому напрямку наприкінці березня 2001 року. Крім того про даний факт заявниці було відомо, про що вона заявила у судовому засіданні. Відповідно доданого акту про не проживання за адресою [ADDRESS] від 30.01.2015 року, [PERSON] - дочка [PERSON], не проживає з 2001 року. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення «звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Статтею 247 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель [PERSON], 1975 року народження, суду заявницею не надано. Із пояснень заявника, встановлено, що [PERSON] в 2001 році виїхала в невідомому напрямку, які простувались рішенням суду. У наданому акту про не проживання за адресою [ADDRESS] від 30.01.2015 року, вказано, що [PERSON] - дочка [PERSON], не проживає з 2001 року. Однак факт тривалого непроживання не може свідчити про смерть особи. Разом з тим в матеріалах справи не містяться дані про те, чи зверталася [PERSON] із заявою про розшук до міліції, а також про визнання безвісно відсутньою громадянки [PERSON], 1975 року народження Отже, враховуючи вищевикладене, зокрема те, що заява обґрунтована тільки фактом відсутності за місцем проживання [PERSON]., а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку заявником не доведено, суд доходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed