Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], 22.05.1942р.н., на території України в зоні тимчасово окупованої АР Крим в с.Вересаєво Сакського району. Заява мотивована тим, що 24.11.2014р. померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. 26.11.2014р. Сакським районним відділом актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства Юстиції республіки Крим було видано свідоцтво про її смерть. Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України, факт смерті не міг бути зареєстрований відповідними державними установами України. Заявниця в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в засідання суду не зявився, надіслав лист від 24.11.2016р. про розгляд справи без його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження серії І-АГ №336313, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Вересаєвської амбулаторії №7 від 30.03.2015р., видана [PERSON], її мати [PERSON], 22.05.1942р.н., с.Вересаєво, вул.Миру, 45, знята з диспансерного обліку, у звязку зі смертю 24.11.2014р. Після смерті матері, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори №1364/02-31 від 10.07.2015р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть останньої видане на окупованій території. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоровя або судово-медичної установи,- не пізніше пяти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністративного закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий вищенаведеними органами, особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки, реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина [PERSON], яка померла 24.11.2014р. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved