Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Самопоміч», [PERSON] про визнання припиненою поруку за договором поруки № 3034 від 24 травня 2017 року укладеним між [PERSON] та Кредитною спілкою «Самопоміч». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 травня 2017 року між позичальником [PERSON] та кредитором Кредитною спілкою «Самопоміч» було укладено Кредитний договір № 3034. Також 24 травня 2017 року між кредитором та поручителем [PERSON] було підписано Договір поруки № 3034 відповідно до якого остання зобов`язалась перед кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що витікають з Кредитного договору №3034 від 24 травня 2017 року. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Спілка надала Позичальнику кредит на суму 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору термін користування кредитом встановлюється з 24 травня 2017 року до 25 травня 2020 року. Як зазначено у п. 2.1. договору поруки від 24.05.2017, договір поруки діє до 25 травня 2020 року. Після даного пункту Договору стоїть підпис поручителя, що підтверджує її згоду на дані умови. Вважає, що на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України Кредитна спілка «Самопоміч» мала право пред`явити вимогу до [PERSON] до 25 травня 2020 року. 20.10.2020 Спілка звернулась до Івано-Франківського міського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по кредитному договору № 3034 від 24.05.2020 з [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (справа №344/14022/20 від 22.10.2020). На даний час справа перебуває на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області. При цьому жодних вимог до поручителя [PERSON] кредитор не направляв. Вважає, що Спілка пропустила встановлений законодавством строк для пред`явлення до поручителя [PERSON] вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором, тому порука має бути визнана такою, що припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Також [PERSON] 02.12.2020 подавалась зустрічна позовна заява про визнання поруки припиненою у справі №344/14022/20 про стягнення заборгованості за кредитним договором, проте ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.12.2020 в прийнятті зустрічного позову відмовлено через пропуск строку для подання зустрічної позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача адвокат Облещук Ольга Петрівна позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Додатково звертає увагу суду на обставини зазначені нею у відповіді на відзив, зокрема на те, що Об`єднана\~ Палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 18.01.2018 справа № 753/11000/14-ц висловила позицію, що у разі якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення\~ сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Тобто особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Оскільки в договорі поруки є суперечність між\~ пунктами 2.1. та 4.3. то, з позиції представника позивача, застосуванню підлягає пункт 2.1., який є більш сприятливим для Поручителя. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та вирішити питання стягнення судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Від представника позивача голови правління КС «Самопоміч» до суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати без участі представника КС «Самопоміч», та винести справедливе рішення. Також відповідачем надано відзив на позовну заяву, на обґрунтування якого зазначено, що згідно з п. 4.3. Договору поруки строк дії Договору поруки починається з дати його підписання сторонами і закінчується через 12 місяців після закінчення терміну кредитного договору № 3034 від 24 травня 2017 року, або дострокового погашення кредиту. Оскільки Кредитний договір діє до 25 травня 2020 року, то строк дії Договору поруки закінчиться 25 травня 2021 року (через 12 місяців після закінчення дії Кредитного договору, як зазначено в п. 4.3. Договору поруки). Таким чином вважає, що КС «Самопоміч» не пропущено строк для пред`явлення вимоги Поручителю про виконання зобов`язання за договором поруки. З цих підстав відповідач позовні вимоги не визнає, та просить відмовити в позові в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, поданий відповідачем відзив на позовну заяву, відповідь позивача на відзив, вислухавши представника позивача, судом встановлено такі обставини. Встановлено, що 24 травня 2017 року між Позичальником [PERSON] та Кредитором Кредитною спілкою «Самопоміч» було укладено Кредитний договір № 3034 (а.с. 7). 24 травня 2017 року між Кредитором та Поручителем [PERSON] було підписано Договір поруки № 3034, відповідно до якого остання зобов`язалась перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що витікають з Кредитного договору № 3034 від 24 травня 2017 року (а.с. 8). Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Спілка надала Позичальнику кредит на суму 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору термін користування кредитом встановлюється з 24 травня 2017 року до 25 травня 2020 року. З дослідженого в судовому засіданні Договору поруки від 24.05.2017\~ встановлено, що згідно з п. 2.1. Договір поруки діє до 25 травня 2020 року. Після даного пункту Договору стоїть окремий підпис Поручителя, що, з позиції позивача, підтверджує її згоду щодо строку дії Договору поруки. Водночас в п. 4.3. Договору поруки від 24.05.2017 зазначено, що строк дії договору поруки починається з дати його підписання сторонами і закінчується через 12 місяців після закінчення терміну кредитного договору № 3040 від 24 травня 2017 року, або достроковим погашенням кредиту. У зв`язку із виникненням між сторонами спору щодо виконання Кредитного договору № 3040 від 24 травня 2017 року, 20.10.2020 кредитна спілка «Самопоміч» звернулась до Івано-Франківського міського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по кредитному договору № 3034 від 24.05.2020 з [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (справа №344/14022/20 від 22.10.2020) (а. с. 9, 10). Вирішуючи невідповідність між пунктами 2.1. та 4.3. Договору поруки, зокрема те, який саме з цих пунктів Договору підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що пункт 2.1. Договору поруки, за змістом ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, визначає період у часі зі спливом якого пов`язана дія чи подія, та вказує на день припинення поруки (25 травня 2020 року). Тобто, в розумінні ст. 559 ЦК України, пункт 2.1. Договору поруки вказує на дату, яка визначає закінчення строку припинення поруки. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Таким чином п. 4.3. хоча і містить слово «строк», проте, за змістом ч. 2. ст. 252 ЦК України,\~ не є «строком», а «терміном», оскільки вказує на подію, яка має неминуче настати (12 місяців після закінчення терміну кредитного договору № 3040 від 24 травня 2017 року, або достроковим погашенням кредиту). Тобто п. 4.3. Договору поруки не може бути застосований для визначення «строку» в розумінні ч. 1 ст. 559 ЦК України. Суд зазначає, що попри те, що судом з`ясовано справжній зміст зазначених пунктів Договору поруки та можливість їх застосування до спірних правовідносин, суд приймає доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин принципу сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), зміст якого наведений Об`єднаною\~ Палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 18.01.2018 справа № 753/11000/14-ц. З позиції суду п. 2.1. та пункт 4.3. Договору поруки без юридичного тлумачення, можуть сприйматися двозначно, тому особа, яка включила такі умови в договір повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю таких умов. З цих підстав до спірних правовідносин слід застосовувати пункт 2.1. Договору поруки, який є більш сприятливим для Поручителя. При цьому суд відхиляє доводи представника позивача щодо окремого підпису Поручителя в п. 2.1. Договору поруки. З позиції суду Сторонами підписаний Договір поруки в цілому, тому інші підписи під окремими пунктами цього Договору, не наділяють такі пункти вищою юридичною силою по відношенню до інших. Щодо підстав для звернення до суду, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-69цс11 зроблено висновок, що «у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов`язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Звернення кредитної спілки з позовом до [PERSON] зі спливом встановленого строку для пред`явлення вимог до поручителя свідчить про невизнання кредитною спілкою права [PERSON] , як поручителя, на припинення зобов`язання за договором поруки, а тому таке право позивача підлягає захисту шляхом визнання поруки такою, що припинена. Щодо належності відповідачів в даній справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст. 42 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно зі ст. 175 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Із досліджених матеріалів справи встановлена, що [PERSON] є Позичальником за Кредитним договором № 3034 від 24.05.2017 р., а Сторонами за Договором поруки є Поручитель [PERSON] та Кредитна спілка «Самопоміч». Спірні правовідносини, які виникли за Договором поруки, в незалежності від особи Позичальника щодо якої укладена така порука, мають самостійний предмет та підставу. За таких обставин суд вважає, що\~ [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, оскільки не відноситься до кола осіб, які порушили, не визнали або оспорили право позивача на припинення поруки. З позиції суду, [PERSON] , як учасник в справі, могла мати статус третьої особи, оскільки рішення в справі може вплинути на її права та обов`язки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до Кредитної спілки «Самопоміч» про визнання договору поруки припиненим слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити. Також, у зв`язку із задоволенням позову,

Outcome: approved