Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Грем'яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, що належало [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON]. Вона належним чином прийняла спадщину останньої, тобто фактом подачі заяви до нотаріуса. До спадщини померлої увійшли земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 3,1343 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,4890 га з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані на території Грем'яцької сільської ради. Право власності на вказані земельні ділянки посвідчувалося державним актом, однак на даний час зберігся лише його архівний екземппляр, при цьому оригінал держаного акту на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. В зв»язку з тим, що державний акт втрачений, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Фактично на даний час вона позбавлена можливості в позасудовому порядку підтвердити право на земельні ділянки, власником яких за життя була [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Грем'яцької сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Грем'яч, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 4). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі 1/2 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON], даний заповіт був посвідчений 27.10.2004 року секретарем виконавчого комітету Грем'яцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 159 (а.с.5). 26.12.2002 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яким було посвідчено її право власності на земельні ділянки площею 3,1343 гектари з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,4890 гектари з кадастровим номером [NUMBER]. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Грем'яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.6-9). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 06.04.2018 року (а.с. 11). Позивачка [PERSON] будичі спадкоємцем за заповітом належним чином прийняла спадщину [PERSON], подавши відповідну заяву та є єдиним її спадкоємцем, що підтверджується повідомленням Семенівської районної державної нотаріальної контори №69/02-14 від 14.02.2018 року (а.с.10). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов'язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до її єдиного спадкоємця за заповітом, якою є позивач [PERSON]. Водночас остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON], а саме на належні їй земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них (а.с. 10). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Грем'яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 3,1343 гектари з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,4890 гектари з кадастровим номером [NUMBER], які належали [PERSON] і право власності останньої на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.12.2002 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв'язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved