Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 21 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області із [PERSON], актовий запис № 394. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них спільних дітей немає. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося у зв'язку із різними поглядами на шлюбні відносини. Шлюбні відносини припинені з березня 2017 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати (а.с. 15). Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, судову повістку про виклик до суду отримав, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення (а.с. 14). Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області про що в Книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис за № 394 (а.с. 3). Від шлюбу дітей немає. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати тому необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 640 гривень судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved