Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 2,6429 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3683. Вона (позивач), як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 2,6429 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3683, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території колишньої Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку на своє ім`я. У судове засідання позивач та її представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2018 року на підставі розпорядження Носівської райдержадміністрації № 445 від 9 жовтня 2017 року «Про передачу у власність земельних ділянок та надання інформації з державного реєстру речових прав на земельні ділянки власнику» та витягу з Державного земельного кадастру № НВ-7406498402018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,6429 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3683, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території колишньої Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 квітня 2018 року (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , на ім`я якої 25 вересня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 4/2018. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,6429 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:3683, у зв`язку із тим, що державна реєстрація права власності [PERSON] на цю земельну ділянку була проведена після її смерті, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 вересня 2018 року (а.с. 13). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved