Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 2623682401:01:003:0202 по [ADDRESS] за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га. На зазначеній земельній ділянці розташовано належні їй будівлі і споруди, яких вона є одноосібним власником. Відповідач по справі, [PERSON] є її суміжним землевласником, якому належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 2623682401:01:003:0272 площею 0,215 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , на якій розташовані об`єкти будівництва, які побудував [PERSON] після придбання ним вказаної земельної ділянки. Межа між їхніми земельними ділянками проходить по огорожі. Відповідач [PERSON] побудував на межі земельних ділянок гараж, який фактично є багатофункціональною спорудою, встановив покрівлю і кілька останніх років добудовував його та облаштовував. У термін до 3 років тому, в кінці гаража він побудував безпосередньо у межі господарську споруду, де утримує свійських тварин та птицю. У червні 2019 року [PERSON] здійснив будівництво критого навісу. При цих побудовах не дотримано правил добросусідства та порушено її права як суміжного землевласника та власника об`єктів будівництва. Ним повністю проігноровано погодження такого будівництва із нею як суміжним землекористувачем та власником будинку, будівель і споруд. Побудовані господарські будівлі і споруди затіняють їй землю, частково виступають на її земельну ділянку, або знаходяться в межі земельної ділянки. Нахили покриття дахів будівель і споруд спрямовані на територію її земельної ділянки. [PERSON] не облаштовано покриття, стоки та мережі щодо відведення води та снігу на її землю. Висота гаража взагалі становить біля 3 м, що спричиняє значне затінення. Загальна довжина цих будівель і споруд у межі становить біля 18 м. Вона пропонувала [PERSON] до приміщення гаража і приміщення для худоби перебудувати дахове покриття і його нахил спрямувати на свою земельну ділянку, або перебудувати будівлі і споруди у відповідності до будівельних норм та з відступом від межі земельної ділянки, однак такі прохання ігноруються. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Козар Т.В. позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав та просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, проте, у поданому 04.08.2020 року відзиві зазначив, що вони з відповідачкою та її чоловіком перебували в нормальних сусідських стосунках та не мали жодних проблем з приводу землекористування. Господарську споруду він влаштував в 2004 році, а всі інші будівлі, які він влаштував, відповідають вимогам закону та архітектурно-будівельній документації. В 2019 році він влаштував тільки навіс, як тимчасову споруду, водовідвід якої був влаштований з самого початку його будівництва. Дійсно, по довжині 15 метрів межа між їхніми земельними ділянками проходить по належній йому господарській споруді, так як він отримав земельну ділянку і провів будівництво житла і господарських будівель і споруд до того, поки Вербовецька сільська рада надала земельну ділянку позивачці. І заперечень щоб межа їх земельних ділянок проходила по стіні його господарської споруди не було, тобто позивачка з цим погодилася. До цієї межевої господарської споруди на початку 2000-х років з однієї сторони огорожу влаштував він, а з іншої чоловік позивачки, що свідчить про їх взаємну згоду на розташування будівель і межі між їхніми господарствами. І жодних претензій з її боку не було. Визнає, що стікання опадів є з даху господарської будівлі, яка побудована на початку 2000-х років. В березні 2020 року земельна комісія Вербовецької сільської ради рекомендувала йому провести водо- і сніговідведення, що він повністю виконав. Щодо відсутності віддалі в 1 метр між його будівлею та землею позивачки, то таке було узгоджено з головою двору позивачки - її чоловіком ще в 2004 році. Вважає, що господарські споруди не спричиняють шкоди і не чинять перешкод в користуванні майном позивачці, так як вони влаштовані на довжині всього 15 м, а на земельній ділянці, яка поряд з будівлями, позивачка вирощує багаторічні трави, яким вони не шкодять. А тому він не бачить необхідності у знесенні належних йому господарських будівель і споруд, адже іншим чином їхня перебудова неможлива. Щодо водо- і сніго- відведення, то він уже провів такі роботи. Іншим чином належні йому господарські будівлі не чинять перешкод в користуванні майном позивачці, а тому її позовні вимоги є безпідставними. Влаштовані ним будівлі відповідають будівельно-технічній документації, а наявні незначні відхилення від цієї документації є компромісом між ним та позивачкою. Таким чином, вимоги позивачки є безпідставними, так як йому було наділено земельну ділянку і дано дозвіл на будівництво до того часу, як наділялася земля позивачці. Між їх господарствами знаходилася земельна ділянка, яка наділялася позивачці після того, як йому наділили землю і він провів будівництво. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Лазоришин І.І. позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що у відповідача є вся необхідна архітектурно-будівельна документація на забудову належної йому земельної ділянки. І його господарські споруди влаштовані відповідно до цієї документації, а також спільної домовленості між ним та чоловіком позивачки. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить в позові відмовити. Вислухавши сторони, представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Статтею391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, у позивачки [PERSON] перебуває у власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12), а також земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в с. Вербовець, Косівського району, кадастровий номер 2623682401:01:003:0202, що підтверджується копією Державного акту серії ЯИ №643266 виданого 22.02.2010 року (а.с.13). Так само, згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у відповідача [PERSON] є у власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,215 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] кадастровий номер 2623682401:01:003:0272 (а.с.14-16). З аналізу вищезазначених документів щодо права власності сторін на належні їм земельні ділянки видно, що позивачка оформила своє право власності на землю швидше, ніж відповідач. Зокрема, [PERSON] отримала Державний акт на землю 22.02.2010 року, в той час, як за відповідачем право власності на землю було зареєстровано 14.09.2013 року (а.с.15). Як видно із копії генплану забудови земельної ділянки [PERSON] та копії акту розбивки споруд від 25.12.2008 року, господарська будівля відповідача на плані розташована із певним відступом від межі (зворот а.с.52, 53), але згідно копії додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 2623682401:01:003:0272 від 14.08.2013 року (а.с.56), межа земельної ділянки відповідача із позивачкою на плані проходить по стіні його господарської будівлі. На звернення позивачки до Державної архітектурно-будівельної інспекції України за роз?ясненнями щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, начальником управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 25.07.2019 року їй було надано відповідь, що власник об?єкта індексний номер 9415280 та 9415403 від 14.09.2013 року, тобто [PERSON] , не виступає суб?єктом містобудування, а тому правові підстави здійснення заходів ДАБК стосовно нього в Управління відсутні. Практичні питання, що стосуються цивільно-правових спорів, учасники яких характеризуються майновою самостійністю, належить вирішувати у судовому порядку (а.с.32). Відповідно до положень ч.1 ст.103 та ст.104 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків - ч.2 ст.152 ЗК України. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що згідно Державних будівельних норм відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. І власник будівлі має забезпечити необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. В зв?язку із цим вважає, що [PERSON] порушено вимоги будівельних норм, що порушує її право власності і завдає їй шкоди. З метою визначення відповідності будівельним стандартам та нормам побудованих відповідачем господарських будівель і споруд на земельній ділянці, яка межує з її земельною ділянкою, та на яку потрапляють атмосферні опади з вказаних будівель, а також можливості їх перебудови, судом було призначено будівельно-технічну експертизу, яку проведено не було в зв?язку із ненаданням експерту додаткових матеріалів і на повторному призначенні такої експертизи представник позивачки не наполягав. Згідно поданих сторонами фотознімків господарських будівель відповідача розташованих на межі із земельною ділянкою позивачки, видно, що на спорудах відповідача відсутні належні конструкції по водовідведенню та снігоутриманню, що дійсно створює позивачці перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою. Даний факт також було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] , яка є дочкою позивачки, суду пояснила, що її мати раніше отримала земельну ділянку за вказаною адресою, ніж [PERSON] . Коли відповідач купив там сусідню земельну ділянку, то на ній було велике болото і поряд стояла маленька будка (металевий контейнер), яку з часом, сусід почав використовувати як гараж. Пізніше, цю будку він почав розширювати і добудовувати, і свої дії він ні з ким не узгоджував. А на даний час, його господарські споруди створюють їм у користуванні земельною ділянкою через потрапляння атмосферних опадів, від яких бувають навіть зсуви землі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він одружився із дочкою позивачки приблизно в 2013 році і періодично проживає там з сім?єю. З відповідачем перебуває у добрих відносинах. Коли він туди прийшов, то у сусіда був лише гараж, а за останні півтора роки, відповідач зробив до нього металеві стіни і піднавіс. Від часу звернення позивачкою до суду, сусід доробив на покрівлі водостоки (ринви). Таким чином, в судовому засіданні точно встановлено, що споруджені відповідачем господарські будівлі і споруди облаштовані та зведені з порушенням встановлених державою будівельних норм, що створює відповідні перешкоди позивачці у користуванні нею своїм майном, земельною ділянкою. А вказані [PERSON] у його відзиві на позов твердження про якусь домовленість із чоловіком позивачки, свого підтвердження не знайшли, оскільки свідок [PERSON] підтвердила, що її померлий батько після розлучення із мамою в 2001 році, проживав за вказаною адресою приблизно до 2003 року, і будь-якого відношення до вказаної землі він не мав, так як ця земля належала її матері. При цьому, відповідач у відзиві вказав, що спірну споруду він влаштував в 2004 році, тобто після залишення господарства позивачки її чоловіком. В зв?язку із вищенаведеним, суд вважає за доцільне зобов`язати [PERSON] здійснити перебудову належних йому господарських будівель і споруд, які межують із земельною ділянкою [PERSON] , шляхом приведення їх у відповідність до будівельних норм та проектних документів, забезпечивши при цьому необхідні інженерно-технічні заходи щодо встановлення засобів снігоутримання та водовідведення з метою недопущення потрапляння і стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів цих будівель і споруд на територію земельної ділянки позивачки. Окрім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі 840,80 грн. оплаченого нею судового збору, що підтверджується квитанцією від 08.05.2020 року (а.с.34). Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 104, 152 ЗК України та

Outcome: approved