Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на поховання спадкодавця. В позові зазначила, що [INFO] помер її брат [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2016 року за нею визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку № [ADDRESS], за відповідачем відповідно на 2/3 частини цього будинку. Позивач також зазначила, що вона організувала поховання [PERSON] за власний рахунок, здійснивши витрати на загальну суму 18726.91 грн., які складаються із встановлення пам'ятника, ритуальної атрибутики, поминального обіду. \\Оскільки відповідачу в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] належить 2/3 частини спадкового майна, просила стягнути з нього на її користь 2/3 частини понесених нею витрат на поховання у розмірі 12484, 61 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених у позові. При цьому додатково пояснила, що на організацію похорон брата вона витратила значно більшу суму, чим 18726,91 грн., але не має документів на їх підтвердження. Для цієї мети позичала гроші у сторонніх людей. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, пояснивши, що у витратах на поховання свого батька участі не приймав через те, що про його смерть його ніхто не повідомив. За наявності підстав згоден компенсувати позивачеві ? частину понесених нею витрат. Витрати на встановлення пам'ятника визнає на суму 2700 грн., який встановлений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 45 від 03.10.2008 року. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок № [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом є позивач та відповідач. Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2016 року, позивачеві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належить 1/3 частина, відповідно відповідачу - 2/3 частини зазначеного будинку (а.с. 7-10). Ця обставина не заперечувалась сторонами. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач [PERSON] організувала поховання [PERSON] та у зв'язку з чим понесла витрати у сумі 18726,91 грн., які складаються із поминального обіду в сумі 1904 грн., ритуальної атрибутики - 11534,91 грн., встановлення пам'ятника - 5288 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати, понесені позивачкою на поминальний обід підтверджуються квитанцією № 083851 від 08.07.2015 року (а.с. 39), виданою фізичною особою-підприємцем [PERSON], витрати на ритуальну атрибутику підтверджуються договором - замовленням на організацію та проведення поховання від 07.07.2015 року (а.с.15), квитанцією № 519525 від 08.07.2015 року (а.с. 40), видатковою накладною № Ц-00004148 від 10.07.2015 року (а.с. 11 -12), квитанцією № 1241 до прибуткового касового ордера від 10.07.2015 року, квитанцією № 1235 до прибуткового касового ордера від 10.07.2015 року (а.с. 13). Перелічені документи в силу ст. ст. 57-59, 64 ЦПК України є належними письмовими доказами, але у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1232 ЦК України відшкодуванню підлягає лише половина понесених позивачкою витрат ( 18726,91 : 2 = 9363,45 грн.). Посилання відповідача на постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 45 від 03.10.2008 року «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещадного випадку на виробництві або професійного захворювання» як обґрунтування своїх заперечень неспроможне, оскільки ця постанова не може бути застосовано до виниклих правовідносин. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз'яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Вартість пам'ятника підтверджено бланком замовлення № МР114 від 17.07.2015 року (а.с. 16) та квитанцією до прибуткового касового ордера №МР114 від 16.04.2016 року (а.с. 38), які мають підписи, реквізити, що вимагаються до фінансових документів. У квитанції зазначено, що [PERSON] сплатила за пам'ятник 5288 грн. Проте, відповідач усупереч ст. ст. 59, 60 ЦПК України не довів і жодних доказів щодо неналежності платіжного документа та невідповідності сплаченої позивачем вартості пам'ятника її граничної вартості для Запорізької області не надав, а отже стягненню з відповідача підлягає сума 2644 грн. (5288 : 2). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial