Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем одружилися в 2009 році. Після одруження тривалий час проживали в квартирі його брата в м.Дрогобичі по вулиці Стрийській. 07.11.2012 року у них народився син [PERSON]. З самого початку подружнього життя відповідач поводив себе неадекватно. Були постійні безпідставні ревнощі, через що виникали сварки під час яких відповідач застосовував рукоприкладство. Таку поведінку відповідача позивачка довго терпіла, бо думала, що є син, якому потрібен батько. В 2016 році після чергової сварки вона забрала дитину і остаточно перейшла жити до свої батьків в Трускавець, де живе з сином по сьогоднішній день. В грудні 2016 року за її позовом Трускавецький міський суд шлюб з відповідачем розірвав. Ще під час того як вони з відповідачем проживали разом, останній життям сина не цікавився, жодної допомоги матеріальної на його проживання та виховання не надавав. Тому вона вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, оскільки він, як батько, також зобовязаний піклуватися про сина, брати участь в його вихованні, в його матеріальному забезпеченні, чого добровільно він робити не хоче. З 1 грудня 2018 року зросте прожитковий мінімум для утримання дітей, та зросте мінімальний розмір стягнення аліментів на дитину/прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становитиме 2027 грн і мінімальний розмір аліментів, що не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дітей такого віку, становитиме 1013 грн 50 коп. Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 11 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Як вбачається із супровідного листа від 18.12.2018 року, то позивачка 19.12.2018 року отримала копію ухвали суду про відкриття провадження в справі. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 22.12.2018 року. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому щлюбі, який згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05.12.2016 року був розірваний, що підтверджується копією рішення суду, яка знаходиться в матеріалах справи. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1СГ № 463999, виданим повторно 16.10.2015 року відділом ДРАЦС Трускавецького МУЮ у Львівській області, яка знаходиться в матеріалах справи. Відповідач не бере участі в утриманні сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184. СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 29 листопада 2018 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідача, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобовязаний приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом сплати аліментів на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved