Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить суд стягнути із відповідача на її користь 10391 грн., що Були сплачені нею на користь ПАТ «УніверсалБанку» на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2010 року по справі №2п-5244/10. В судове засідання на судовий розгляд справи сторони не з'явилися. Представник позивача адвокат [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, вважається таким, що належним чином своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило. Тому, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, враховуючи, що наявні матеріали є достатніми для вирішення справи, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що 28.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ «УніверсалБанк» було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач поручилася за виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором № CL115389. За умовами кредитного договору № CL115389 позичальник [PERSON] зобов'язаний був щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами та відсотками в розмірі, що встановлений в графіку погашення кредиту, однак відповідач постійно порушував умови кредитного договору, в результаті чого банк звернувся до суду з позовом до боржника [PERSON] та до [PERSON] як до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] боргових зобов'язань 22.09.2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі № 2п-5244/10 з [PERSON] та з [PERSON], на користь ПАТ «УніверсалБанк» було стягнуто солідарно 111826.31 грн. заборгованості за кредитним договором № CL115389 від 28.01.2008 року та 1240 грн. судових витрат. 26.09.2012 року постановою державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції при виконанні виконавчого листа № 2п-5244, виданого 2.11.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, було звернуто стягнення на заробітну плату поручителя [PERSON], яка працює в «Службі Автомобільних доріг», та постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] в розмірі 20% до повної сплати залишку заборгованості в розмірі 103 029.38 грн.; 10402,93 грн. виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Відповідно до довідки Служби Автомобільних доріг у Закарпатській області № 1324/08-20 від 6.11.2013 року, вказаною організацією здійснювалися відрахування згідно постанови МВ ДВС від 26.09.2012 року; в періоді з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року із заробітної плати [PERSON] утримано 10 391 грн. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, ирк триманням, гарантією. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст. 556 ЦК України). Проаналізувавши у сукупності з'ясовані в ході судового розгляду фактичні обставини, що підтверджені поданими позивачем доказами, та відповідні їм норми матеріального права, суд переконався у тому, що у поручителя [PERSON] виникло право регресної вимоги до позичальника [PERSON] Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позову слід задовольнити повністю.

Outcome: approved