Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 вересня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів 07 вересня 2001 року було внесено актовий запис № 649. В червня 2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач матеріально дітей не утримує та ухиляється від виконання батьківських обов'язків по їх вихованню. 04 червня 2011 року позивач уклала шлюб з [PERSON]. Діти проживають разом з нею, її новим чоловіком та його двома доньками однією сім*єю. Тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей та стягнути аліменти на їх утримання . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутні, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала висновок виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Прокурор в судовому засідання вважала за можливе позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітній дітей. Вислухавши в судовому засідання думку сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що у період з 07 вересня 2001 року по 30 червня 2010 рік [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 8/ та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] /а.с.10/. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с.11/ та син [PERSON], [INFO] /а.с.12/. 04 червня 2011 року позивач одружилася з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с. 16-20/. Відповідно довідки про склад сім*ї від 25 червня 2015 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - чоловік, [PERSON] -донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - син та [PERSON] - донька /а.с. 21/. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п 15 та 16 Постанови від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач з 2010 року не проявляв до дітей батьківської турботи та любові, не піклувався про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу, не створював умов для отримання ними освіти. Окрім того відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], що підтверджується нотаріальною згодою /а.с. 27/. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 27 липня 2015 р. № 5-38/171 після розірвання шлюбу з травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] діти залишились проживати з матір'ю. З того часу та до теперішнього часу відповідач взагалі не приймає участі у виховані та утриманні дітей ні усно, ні письмово не цікавиться їх життям та здоров*ям, крім того [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей, а тому вважали за доцільне позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Судом встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] є малолітніми та проживають разом зі своєю матір*ю, потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки з 30 червня 2015 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а саме, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей та стягувати аліменти на їх утримання. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial