Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 11 серпня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] дочка [PERSON], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з дня поданої позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки фізично здоровий, інших утриманців немає, працевлаштований, однак місце його роботи їй не відоме. Просила позов задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча до суду викликався своєчасно та належним чином, про що свідчать почтові повідомлення, які повернулись на адресу суду (а.с.17,18). Про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.2010 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2014 року), які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Мурованокуриловецької селищної ради №2301 від 02.10.2014 року (а.с.12). На даний час відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що відповідач працездатний, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому суд приходить до висновку, що сума в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при сплаті щомісяця на утримання дітей до досягнення найстаршою дитиною повнолітня буде достатньою, обґрунтованою та законною. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved