Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано у 2018 році. Донька мешкає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 тис. грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив суд урахувати його стан здоров`я після перенесеної ДТП, розмір його заробітку та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.01.2017 відділом Лубенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] та [PERSON] 21.01.2017 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 12. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.2017 Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 429. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2018 у справі № 754/9396/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яув була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивачки в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень відповідача наданих суду, він працює та отримує постійний заробіток, розмір якого за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склав 42 452, 85 гривень, відповідач нещодавно потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок чого отримав значні тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.10.2020 по 08.10.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка у своїх заявлених позовних вимогах просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 тис. грн, а тому суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тобто змінити порядок стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти у частині від його доходу. За таких обставин, враховуючи майновий стан відповідача, його часткове визнання позову, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved