Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності та договором дарування. Власником 1/2 частини будинку є [PERSON] . В будинку за вказаною адресою , крім позивача зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача та жодного дня не мешкала у будинку. Ніякого майна та особистих речей відповідача в будинку [ADDRESS] , немає. Реєстрація Відповідача у будинку має формальний характер та порушує права позивача щодо вільного розпорядження власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали , надали пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, просили позовні вимоги задовольнити , не заперечують проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов, клопотань та заяв від неї до суду не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в [ADDRESS] [PERSON] не проживає та жодного разу вона не з`являлася за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про право власності, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] .(а.с.8). Будинок [ADDRESS] складається з двох окремих квартир, які мають окремі входи та окремі особові рахунки: 1 квартира належить позивачу, 2 квартира належить [PERSON] , про що зазначено у технічному паспорті (а.с.9-10). Крім позивача, в будинку за вказаною адресою, зареєстрована відповідач - [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача та жодного дня не мешкала у будинку. Ніякого майна а ні особистих речей відповідача в будинку [ADDRESS] , немає. Реєстрація Відповідача у будинку має формальний характер та порушує права позивача, щодо вільного розпорядження власністю. Відповідно до ст. 383 ЦК Кодексу та ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили у тому числі про позбавлення права користування житловим приміщенням. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.

Outcome: approved