Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерно-комерційного банка соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору поруки №07-15/600, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, [PERSON], як боржником, та [PERSON], як поручителем 23 травня 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], від 28 листопада 1987р. 23 травня 2007 року між АКБ СК «Укрсоцбанк», як кредитором, [PERSON], як боржником, та [PERSON], як поручителем, був укладений договір поруки №07-15/600, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту№2007/36-19/23 від 23.05.2007 р. У зв'язку з тим, що договір поруки №07-15/600 був укладений її чоловіком без її письмової згоди, та угода була вчинена не на користь сім'ї, зважаючи на те, що тепер від [PERSON] АКБ «Укрсоцбанк» має право вимагати виконання зобов'язань, узятих на себе договором позики, а вимоги, що були забезпечені цим договором перевищують 250 000 доларів США, вона вимушена була звернутися до суду із позовом про визнання договору поруки №07-15/600 недійсним. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Акціонерно-комерційного банка соціального розвитку «Укрсоцбанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у запереченнях на позов. Представник [PERSON] з'явився у судове засідання, та визнав позовні вимоги позивача. [PERSON] не з'явився у судове засідання, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши доводи та пояснення сторін, заперечення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню на підставі наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], від 28 листопада 1987р. 23 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, [PERSON], як боржником, та [PERSON], як поручителем, був укладений договір поруки №07-15/600, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед банком повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту№2007/36-19/23 від 23.05.2007 р. Як вбачається з позовної заяви, позивачка посилається на те, що зазначений договір поруки [PERSON] був укладений без повідомлення та згоди своєї дружини, тобто він розпорядився спільною сумісною власністю, що стала забезпеченням можливих вимог АКБ «Укрсоцбанк» та одним з видів забезпечення погашення заборгованості [PERSON] При цьому, [PERSON] посилається на ст. 65 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Та на підставі ст. 215 ЦК України просить визнати недійсним вказаний договір поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому ст. 65 СК України не застосовується до цих правовідносин, згідно з якою згода подружжя вимагається в разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлено, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed