Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на зареєстровану за ним земельну ділянку на території Новопилипівської сільської ради Мелітопольського району, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08.06.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Крім позивачки інших спадкоємців, які б після смерті батька мали би право на спадщину немає, оскільки з її матір'ю [PERSON] вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Оскільки, крім позивача, інших спадкоємців немає, позивачка вважала, що в будь-якому випадку вона успадковує земельну ділянку і тому своєчасно, у встановлений ст. 1270 ЦК України звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважала, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із батьком до моменту його смерті, крім того усі документи на спадкові земельні ділянки зберігаються після смерті батька в неї, вважала, що вже чотири роки фактично користується земельними ділянками. Однак після звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було повідомлено, що неї пропущений встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживала із спадкодавцем та не була зареєстрована за вказаною адресою, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Встановлення факту постійного проживання їй необхідно з метою подальшого оформлення права власності на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява з проханням розгляди справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини наполягає у повному обсязі, від іншої частини позовних вимог відмовляється. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши заяву позивача про відмову від позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, вважає, що заява може бути прийнята судом, оскільки висловлює дійсну волю позивача та кореспондується з положеннями ст. 31 ЦПК України, при визначених обставинах відмова позивача від позову в частині визнання права власності не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є дочкою [PERSON] (а.с.10). [INFO] року батько заявника - [PERSON], помер (а.с.11). Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,9123 у межах згідно з палном, розташовану в Мелітопольському районі Новопилипівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 465 від 02.06.2003 (а.с.12). Згідно з довідкою в.о. старости с. Новопилипівка від 29.05.2018 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживав. Разом із померлим за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.14). Відповідно до довідки голови квартального комітету № 4 від 03.07.2018 року, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS]. Її батько [PERSON] проживав за вказаною адресою по [ADDRESS] з 1987 року по 2014 рік (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, інших спадкоємців не має. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, заявник 22.06.2018 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, але їй було роз'яснено, що вона не була зареєстрована разом із померлим на день смерті та у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, а тому їй було роз'яснено звернутися до суду із заявою для продовження строку для прийняття спадщини (а.с.13). Згідно із листом про надання інформації № 587/01-16 від 16.08.2018 року, спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] в Мелітопольській районній державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.27-28). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved