Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції по сплаті аліментів зазначивши, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Станом на березень 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2019 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року було збільшено розмір присуджених аліментів та зобов`язано відповідача щомісячно сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 20000,00грн з моменту звернення до суду з відповідним позовом та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, відповідач не виконував рішення суду, вимушена була звертатись до виконавчої служби щодо примусового виконання судового рішення. У другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з 31.01.2020 року перебуває виконавче провадження № АСВП:61122369. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 10.02.2020 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі понад 420 000,00грн. Така поведінка відповідача спрямована на ухилення від виконання обов`язків утримувати дитину є умисною та має систематичний характер. На звернення адвоката відповідача від 29.01.2020 року щодо розгляду питання про можливість розстрочення сплати заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась до січня 2020 року 31.01.2020 року представником позивача було направлено відповідь та банківські реквізити, на які відповідач може здійснювати платежі на виконання постанови суду. Про наявність умислу в діях відповідача свідчить і той факт, що у [PERSON] існує реальна фінансова можливість сплати аліментів, що вбачається з його декларації про доходи. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості по аліментах в розмірі 440 000,00грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів в розмірі 133 600,00грн та суму інфляційних витрат у розмірі 36 787,53грн, а також судові витрати по справі. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сорокою М.Л. подано відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що відповідач в повному обсязі проти аргументів сторони позивача наведених у позовній заяві, вважає її необґрунтованою, безпідставною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 11.07.2019 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000, 00 гривень щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 704, 80 грн. судового збору. 05.12.2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2019 року змінено в частині визначення розміру аліментів та судового збору, збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , з 10 000 грн. щомісячно до 20 000 грн. щомісячно, та збільшено розмір судового збору з 704, 70 грн. до 1200 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1 800 грн. Відповідачем з метою добровільного виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2019 року, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року у цивільній справі № 367/3084/18, що набрало законної сили, 29.01.2020 р. вживались заходи, направлені на виконання рішення суду. З цією ж метою відповідач в особі представника, адвоката Сібірцевої О.С., письмово звернувся до позивача у справі [PERSON] з приводу надання банківських реквізитів, належних [PERSON] , для здійснення перерахування аліментів на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2019 року, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року у цивільній справі № 367/3084/18. У відповідь на що 31.01.2020 р. було отримано від позивача, в особі представника, адвоката Левківського Б.К. цинічні коментарі з приводу начебто недійсності намірів відповідача щодо добровільного виконання рішення суду. Відповідач частково погасив заборгованість зі сплати аліментів 14.07.2020 року, що спростовує ті обставини, на які посилається позивач на час розгляду справи судом. Вимоги, щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів в сумі 133 600 (сто тридцять три тисячі шістсот) грн. 00 коп., суми інфляційних витрат у розмірі 36 787 (тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 53 коп. у зв`язку з несплатою аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення судових витрат, зазначає, що витрати мають бути документально підтвердженими та обґрунтованими, що позивачем не було зроблено. Просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] - адвокат Левківський Б.К. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд цивільної справи без участі позивача та її представника, позов підтримав, просив задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сорока М.Л. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному об`ємі. Додатково повідомила, що станом на сьогоднішній день заборгованості по аліментах відповідач не має. Відповідач не мав наміру ухилятись від сплати аліментів. Обов`язок сплачувати аліменти в розмірі 20 000,00грн. щомісяця у відповідача виник лише після винесення постанови Київським апеляційним судом від 05.12.2019 року. Уже 29.01.2020р. відповідач звертався до позивача, щоб надали банківські реквізити для перерахування коштів по сплаті аліментів. Вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане 14.03.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 839. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року у цивільній справі № 367/3084/18 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2019 року змінено в частині визначення розміру аліментів та судового збору, збільшено розмір аліментів , які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] з 10 000,00грн щомісячно до 20 000,00грн щомісячно, та збільшено розмір судового збору. Згідно постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження ВП № 61122369 від 31.01.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 367/3084/18, виданого 15.01.2020 року Київським апеляційним судом про збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] з 10 000,00грн щомісячно до 20 000,00грн щомісячно починаючи з 02.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.02.2020року № 22307 вбачається, що за період з 02.05.2018 року по 01.02.2020 року нараховано аліментів на суму 419 354,80грн., сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2020р. становить 419 354,80грн. Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про припинення розшуку майна боржника ВП № 61122369 від 07.08.2020 року встановлено станом на 07.08.2020 року у [PERSON] , [INFO] заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Згідно квитанції № ПН578 від 05.08.2020 року [PERSON] проведена сплата аліментів згідно виконавчого листа по справі № 367/3084/18 на суму 429 000,00грн. та згідно квитанції № ПН81 від 06.08.2020 року [PERSON] проведена сплата аліментів згідно виконавчого листа по справі № 367/3084/18 на суму 16 806,40грн. Згідно платіжних доручень від 14.07.2020 року № 160 на суму 100 00,00грн, від 07.09.2020 року № 201 на суму 20,000,00грн, від 20.10.2020 року № 72 на суму 20 000,00грн, від 01.12.2020 року № 337 на суму 20,000грн, від 18.12.2020 року № 2803 на суму 33 548,39грн, від 15.01.2021 року № 420 на суму 20 000,00грн, від 08.02.2021 року № 2859 на суму 20 000,00грн, від 04.03.2021 року № 2907 на суму 20 000,00грн, від 07.04.2021 року № 3016 на суму 20 000,00грн, від 13.05.2021року № 3176 на суму 20000,00грн, вбачається, що [PERSON] сплачує аліменти щомісячно по ВП №61122369 згідно виконавчого листа № 367/3084/18, та заборгованості не має. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 440 000,00грн є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Враховуючи той факт, що у [PERSON] , [INFO] заборгованість зі сплати аліментів відсутня, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів 133 600,00грн є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання. Правовідносини сторін в даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, до яких положення ч.2 ст. 625 ЦК України не застосовуються. Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені. Зокрема, ст.196 СК України визначено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат визначений у ч.4 ст.196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. У відповідача [PERSON] не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, щодо прострочення сплати додаткових витрат на дитину позивачем доказів теж не надано. Суд звертає увагу на те, що при вирішені спірних правовідносин, які виникли в площині сімейних відносин, пріоритетним для вирішення останніх, окрім загальних норм законодавства, є норми Сімейного кодексу України, в силу чого, при наявності загальної та спеціальної норми законодавства, дія якої охоплює спірні правовідносини, застосуванню підлягає спеціальна норма законодавства, а тому, в даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин щодо стягнення інфляційних втрат за несвоєчасну сплату грошових коштів у виді аліментів ст.625 ЦК України застосуванню не підлягає, а застосовується норма ст. 196 СК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду, не ґрунтуються на вимогах матеріального права, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed