Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`єю з березня 2012 року та до дня смерті [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що заявниця є єдиною рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . За життя її батько був інвалідом і 23.02.2015р. був забезпечений автомобілем ЗАЗ Сенс через Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації згідно Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999. В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу також вказаний [PERSON] , як особа яка має право користуватися цим автомобілем, оскільки він є родичом померлого [PERSON] і мав водійські права та був водієм її батька. Після смерті [PERSON] , заявниця та [PERSON] звернулися до Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА з питанням залишення автомобіля заявниці, оскільки вона є інвалідом 2 групи. 10.06.2019р. було отримано відповідь Департаменту з якої вбачається, що згідно Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999, після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким вона була забезпечена, строк експлуатації якого менше 10 років, залишається безкоштовно у користуванні її сім`ї, якщо: в ній є особа з інвалідністю, яка має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не менше 6 місяців з дня її смерті; була зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації. Крім того, працівниками Департаменту заявнику було роз`яснено, що оскільки вона не була зареєстрована разом із батьком за однією адресою, але фактично проживала разом із ним однією сім`єю, то їй необхідно звернутися до суду та в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю. В обґрунтування обставин проживання однією сім`єю із померлим, заявниця вказує, що всі роки з часу інвалідності її батька вона піклувалася про нього, здійснювала за ним догляд, надавала допомогу яку він потребував. 03.03.2012р. померлий [PERSON] отримав ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] . З того моменту заявниця почала проживати разом з батьком за вказаною адресою, оскільки останній через свою інвалідність та похилий вік потребував стороннього догляду, а окрім неї такої допомоги йому не було кому надати. Ухвалою суду від 17 липня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Також в заяві зазначено, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересовані особи - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] у віці 90 років (а.с.6). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] був власником автомобіля марки ЗАЗ модель SENS, 2011 року випуску, д.р.н. [NUMBER] (а.с. 8). Крім того, право користування було в [PERSON] користуватися вказаним автомобілем мав право [PERSON] . Проте, відчуження та передача іншій особі цього автомобіля без згоди соцзабезпечення заборонено. Як вбачається з листа №413-05 від 10.06.2019р. Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації адресованого [PERSON] , відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 автомобіль ЗАЗ сенс яким 23.02.2015р. був забезпечений [PERSON] через Департамент підлягає поверненню. Також роз`яснено, що згідно Порядку після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким вона була забезпечена, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається безкоштовно у користуванні сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: - має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не менше 6 місяців з дня її смерті; - була зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурні підрозділи соціального захисту населення (а.с. 9). Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є інвалідом 2 групи. Таким чином, для залишення собі автомобіля ЗАЗ Сенс яким 23.02.2015р. був забезпечений [PERSON] , заявниці необхідно встановити факт спільного проживання із померлим [PERSON] .. За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 6 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 особа з інвалідністю, законний представник недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку особа з інвалідністю може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи управлінню виконавчої дирекції Фонду на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку. Згідно абзацу 3 пункту 6 Порядку автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті особи з інвалідністю залишається у користуванні її сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: -мала підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше 6 місяців з дня її смерті; -зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; -не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду. Як вбачається з ордеру №067189 серії А від 03.03.2012 року виданого [PERSON] , останньому на підставні рішення міськвиконкому від 28.02.2012 року № 307 видано житлове приміщення, а саме:квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно договору дарування посвідченого державним нотаріусом черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. 2 серпня 2013 року, [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 11). Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2013р. індексний номер 7513869 (а.с. 12). Як вказує заявник, з часу заселення її батька в квартиру [ADDRESS] , а саме з березня 2012 року, вона проживала весь час з ним по день смерті. Зазначене також підтверджується актами опитування сусідів від 09 серпня 2012 року (а.с. 14) та від 09 липня 2019 року (а.с. 16). Крім того, згідно довідки №41 від 18.04.2019р. виданої КП «Бар-благоустрій», [PERSON] здійснила поховання на Барському кладовищі свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , за рахунок власних коштів (а.с. 13). В пункті 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України зазначив, що у випадку, коли постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved