Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності, який уточнювала. Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2017 року померла [PERSON]. За життя вона склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] 16.01.2013 року, яким належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла позивачу. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Ордер на вказану квартиру житлово-будівельного кооперативу отримував чоловік [PERSON] [PERSON] як член житлово-будівельного кооперативу № 90 м. Нікополь. [PERSON] була вказана в ордері як член сімї [PERSON] Останній пайовий внесок за житло вони сплатили у грудні 1992 року, і, таким чином, набули права власності на нього, однак належним чином його не оформили. 21.09.1994 року [PERSON] помер, не залишивши заповіту. На день своєї смерті він був зареєстрований та проживав у [INFO] разом з дружиною [PERSON], тому остання прийняла спадщину фактично, однак не оформила своїх спадкових прав. Інших спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом у [PERSON] не було. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи, що після сплати пайових внесків [PERSON] отримав право на оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], однак за життя цього не зробив, а [PERSON] не оформила спадкових прав після смерті чоловіка, позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкову квартиру у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 12.01.2017 року (а.с.3-4,43-44). Позивач у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає (а.с.65). Належним чином уповноважений представник відповідача відзив на позов не надавав. Від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності та, враховуючи наявність заповіту від 16.01.2013 року, складеного на імя позивача, проти позовних вимог не заперечив та просив винести рішення згідно норм діючого законодавства (а.с.63-64). Враховуючи, що відповідач у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 90 м. Нікополь, правонаступником якого є ОСББ «№ 90» (а.с.17). Відповідно до Ордеру № 495, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів № 5031 від 12.06.1992 року, [PERSON] було виділено квартиру [ADDRESS], в яку він заселився разом із дружиною [PERSON] (а.с.16). У грудні 1992 року [PERSON] вніс свій останній пайовий внесок за вказану квартиру у сумі 8701,00 крб., що підтверджується довідкою № 21 від 13.11.2017 року, виданою головою ОСББ «№ 90» (а.с.18). На підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», що був чинний на дату сплати внесків, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] дійсно мав право на отримання свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки набув її на законних підставах, виплатив пайові внески. Однак, своє право власності на майно належним чином він не оформив. 27.01.1993 року [PERSON] помер (а.с.69). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.71-74). Як зазначено в абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] у порядку спадкування за законом була його дружина [PERSON], яка проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою та вела спільне господарство (а.с.19), а тому, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України, п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року), прийняла спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Проте, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] не отримувала. 16.01.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-12, яким квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с.12-13). 12.01.2017 року [PERSON] померла (а.с.10). У встановлений законом строк для прийняття спадщини, а саме 17.01.2017 року, [PERSON] звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.14). Однак, 22.08.2017 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за вих. № 1908/02-31 їй було видано постанову про відмову у вчиненні дій у звязку з відсутністю у позивача документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на квартиру (а.с.22). Відповідно до інформації Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 77 від 18.01.2017 року реєстраційний номер на квартиру [ADDRESS] відсутній, оскільки в автоматизовану систему «Реєстр прав власності на нерухоме майно» дані реєстратором КП «НМБТІ» не вносилися (а.с.23). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині в порядку спадкування за заповітом, не встановлено (а.с.45-58). З урахуванням викладених обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки вони ґрунтуються на її законному праві на спадщину, відповідають волевиявленню спадкодавця та не суперечать правам і законним інтересам інших осіб. Сплачений по справі судовий збір (а.с.1,2) суд вважає доцільним зарахувати у дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved