Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначила, що звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради, для проведення державної реєстрації права власності, але їй було відмовлено з таким формулюванням: «При розгляді заяви про державну реєстрацію права власності, державним реєстратором встановлено розбіжності в поданих документах. По-перше, «розбіжності в прізвищі та по-батькові заявника», а саме із заявою, щодо державної реєстрації прав звертається [PERSON] , тоді як в договорі купівлі-продажу, покупець зазначений, як [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Доказами того, що договір купівлі-продажу від 11.06.1966 належить саме заявнику є такі документи: копія реєстраційного посвідчення, копія паспорта та довідка з КП «Криворізьке БТІ». На підставі викладеного просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу від 11.06.1966. 14 серпня 2020 року на підставі ухвали суду з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку. 03 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Заявник в судове засідання не з`явилася, її представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за умови наявності усіх необхідних документів та доведення обставин справи, не заперечує проти заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.06.1966 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого [PERSON] придбала у власність 3/20 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з двох жилих будинків під літ. «А-1» - 85,20 кв.м., «Д» - 88,41 кв.м. та господарські будівлі. Даний договір зареєстровано у Криворізькому БТІ в реєстровій книзі №1-137-191б на ім`я [PERSON] , про що свідчить реєстраційне посвідчення та довідка з КП ДОР «Криворізьке БТІ» №172367 від 14.08.2019. З рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №46200603 від 28.03.2019, убачається, що до державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області для проведення державної реєстрації права власності звернулась [PERSON] , однак у реєстрації такого права державним реєстратором відмовлено та серед підстав для відмови, зокрема заначено, що із заявою, щодо державної реєстрації прав звертається [PERSON] , тоді як в договорі купівлі-продажу, покупець зазначений, як [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що зазначені у договорі купівлі-продажу, який посвідчений Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою 11.06.1966 за №1-2167 та зареєстрований у Криворізькому БТІ в реєстровій книзі №1-137-191б на ім`я [PERSON] , прізвище ім`я по-батькові заявника, не відповідають дійсному, які згідно з копією паспорта - « [PERSON] ». Отже враховуючи, що факт, заявлений [PERSON] для встановлення у судовому порядку має юридичне значення для реалізації заявником права власності, суд вважає можливим встановити вказаний факт в порядку, визначеному нормами глави 6 розділу IV ЦПК України.

Outcome: approved