Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною сестрою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в Установі [NUMBER] УВД Львівського облвиконкому, де відбував покарання. Їх батькові - [PERSON], коли він приїхав до установи за місцем смерті сина, видали лише довідку про те, що йому видано труп його сина для поховання за місцем проживання, жодних інших документів він не отримував. В черговий раз 07.09.2017 року вона звернулась до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з письмовою заявою про внесення актового запису про смерть та видачу свідоцтва про смерть брата, але 07.09.2017 року їй було відмовлено у реєстрації його смерті у зв'язку з тим, що відсутній документ, який є підставою для реєстрації смерті, а саме, документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Зазначила, що встановлення факту смерті брата їй необхідно для оформлення спадкового майна після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в Установі [NUMBER] УВД Львівського облвиконкому в м. Львів. В судовому засіданні представник заявниці - [PERSON] (довіреність від 25.05.2017р.) - заяву підтримала та пояснила, що заявниця є рідною сестрою [PERSON], [INFO], який був зареєстрований в [ADDRESS]. [INFO] року її брат помер в м. Львові в установі виконання покарань, де відбував покарання. Коли їх батько [PERSON] забирав тіло сина - то отримав лише довідку про те, що видано труп сина для поховання за місцем проживання у м. Бердянську, ніяких інших медичних документів він не отримував. Батько заявниці привіз тіло сина до м. Бердянська, де з ним попрощались сусіди, рідні і повіз до місця поховання в с. Азовське, де був похований 19.02.1984 року. Заявниця була впевнена, що смерть брата була зареєстрована належним чином, але після смерті батька, коли нотаріус перевіряв фактично зареєстрованих осіб за місцем проживання батька, було з'ясовано, що до цих пір там прописаний і його син, брат заявниці, [PERSON]. Вона звернулась до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але їй було відмовлено у реєстрації смерті брата. Просила суд задовольнити заяву, оскільки немає іншої можливості підтвердити цей факт. Представник заінтересованої особи - Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без присутності представника відділу, також зазначили, що заперечень проти заяви [PERSON] не мають. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її рідний брат - [PERSON], [INFO], в 1983 році вкрав каблучку у свого товариша, після чого був засуджений та в кінці 1983 року був направлений для відбування покарання у Львівську область. [INFO] року його вбили, ховали брата 19.02.1984 року, тіло їздив забирати її чоловік та їх батько. Батькові дали лише довідку про видачу трупа для поховання, ніяких медичних документів не давали. Зараз їй необхідно встановити факт смерті брата для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявницю, вони сусіди. Знає, що у заявниці був брат [INFO] - [PERSON], який був засуджений, відбував покарання та під час етапування його вбили, це було в лютому 1984 року. Він особисто був на похованні [PERSON], бачив цинкову труну, що була запаяна, поховали його на цвинтарі в с. Азовське Бердянського району. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає заявницю, вони сусіди. Знає, що у її батька [PERSON] був ще син [PERSON], який скоїв злочин і був засуджений, а під час етапування до місця відбування покарання чоловік, який був з ним у камері, задушив його. [PERSON] в цинковій труні, поховали в с. Азовське. Він був на похованні, бачив могилу, був на поминках. Суд, вислухавши думку представника заявниці, пояснення заявниці як свідка, та інших свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану, та від оголошення особи померлою. В свою чергу, вимогами частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.п. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5 (у ред. Наказу МЮУ 24.12.2010 № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: 1) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 2) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; 3) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 4) рішення суду про оголошення особи померлою; 5) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; 6) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 7) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи суд встановив, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 28.09.1972р., витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 СКУ №00018498941 від 09.08.2017р. відносно [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.05.1977р., відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище «[PERSON]»). Як вбачається з копії довідки №970 від 14.02.1984р., виданої «начальником Учр. ВЛ-315/187 УВД Львовского облисполкома» [PERSON] виданий труп його сина [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року в «Учреждении ВЛ-315/187 УВД Львовского облисполкома» для поховання за місцем проживання в м. Бердянську (а.с.9). Згідно листа приватного нотаріусу Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А. №184/01-16 від 23.05.2015р., [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після батька [PERSON], [INFO] рок народження, який помер [INFO] року. Станом на 23 травня 2015 року [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.13). 07.09.2017р. заявниця звернулася до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, де їй було відмовлено у реєстрації смерті брата [PERSON], оскільки заявницею не надано документ, який є підставою для реєстрації смерті, а саме, документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою (а.с.10,11). Як вбачається з відповіді Державної установи «Львівська установа виконання покарань(№19)» №10/19-9/6808 від 13.11.2017р., згідно архівної обліково-довідкової картотеки Львівської установи виконання покарань (№19), [PERSON], [INFO], прибув до Львівського СІЗО [INFO] року з Дніпропетровського СІЗО, як особа, яка прямує транзитом, для направлення до ВК (№76) Рівненської області. Помер [INFO] року, повідомлення про смерть для реєстрації смерті було направлено 14.02.1984 року в міське бюро РАГСу м. Бердянська. Більше інформації щодо [PERSON] у Львівській установі виконання покарань (№19) немає (а.с.29). Згідно відповіді Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області №3806/04-06 від 09.11.2017 року, згідно здійсненої перевірки по даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть щодо [PERSON], [INFO], не виявлено. Перевірку здійснено за період з [INFO] року по даний час (а.с.31). Як вбачається з відповіді Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №4398/17.9-04-42 від 13.12.2017 року, до їх відділу повідомлення, медичне свідоцтво, довідка про смерть громадянина [PERSON], [INFO], не надходило та реєстрації смерті здійснено не було. Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.98) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Таким чином, факт смерті [PERSON] підтверджується поясненнями свідків, які підтвердили, що знали [PERSON], [INFO], який під час відбування покарання [INFO] року помер, його тіло в м. Бердянськ привіз його батько [PERSON], поховали на кладовищі в с. Азовське Бердянського району, а також відповіддю Державної установи «Львівська установа виконання покарань(№19)», відповідно до якої встановлено, що [PERSON], [INFO], прибув до Львівського СІЗО [INFO] року з Дніпропетровського СІЗО, як особа, яка прямує транзитом, для направлення до ВК (№76) Рівненської області, та помер [INFO] року. За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки заявниця не має документу, передбаченого діючим законодавством України, для реєстрації смерті свого брата, а саме, документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, що унеможливлює отримання нею свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану, її родинні відносини із [PERSON] підтверджені відповідними документами, встановлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати свої спадкові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved