Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у зв'язку з навчанням. Позов мотивовано тим, що від спільного шлюбу у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Виноградівського районного суду №2-568/10 від 29.03.2010 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей, і до досягнення ними повноліття. [INFO] синові сторін по справі [PERSON] виповнилося 18 років, що стало підставою припинення сплати аліментів на його утримання. В той же час, син позивачки та відповідача - [PERSON] є студентом І-го курсу денного відділення фізичного факультету Ужгородського національного університету і буде продовжувати навчання в даному закладі. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання сина не надає, тому позивачка змушена звертатися до суду про примусове стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно по 500 грн. на утримання сина [PERSON], у зв'язку з його навчанням, так як їй одній важко утримувати та виховувати сина. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, про що свідчать судові розписки, наявні в матеріалах справи в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що від спільного шлюбу у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 3зв., 6). Рішенням Виноградівського районного суду №2-568/10 від 29.03.2010 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей, і до досягнення ними повноліття. [INFO] синові сторін по справі [PERSON] виповнилося 18 років, що стало підставою припинення сплати аліментів на його утримання. В той же час, син позивачки та відповідача - [PERSON] є студентом І-го курсу денного відділення фізичного факультету Ужгородського національного університету і буде продовжувати навчання в даному закладі (а.с.7). На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання сина не надає. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, у відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З урахуванням абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: approved