Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] (надалі - Квартира). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що їй на праві приватної власності належить Квартира. Відповідач зареєстрований у вказаній Квартирі, але в ній не проживає. Реєстрація відповідача у Квартирі порушує права позивача на оформлення субсидії, що спричиняє проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг. За наведених обставин, вважає, що є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаною Квартирою. Нормативно - правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.\~321,\~405 Цивільного кодексу України. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Соледарська міська рада надала лист, в якому проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу в її відсутність. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою\~ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 20 Цивільного кодексу України\~\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. 2. Не оспорюється учасниками справи той факт, що матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виникло конфліктне правовідношення між сторонами справи є нерухоме майно, а саме Квартира. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухому майно №14240372 від 14.04.2007 власниками Квартири є позивачка, відповідач, [PERSON] та [PERSON] , яким на праві приватної власності належить по 1/4 частки Квартири кожному. Відповідач зареєстрований у Квартирі, що\~ \~підтверджується довідкою виконавчого комітету Світлодарської міської ради №375 від 20.04.2021 згідно якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.01.1991 по теперішній час. Згідно акту про встановлення факту фактичного проживання [PERSON] , складеного 24.11.2020 депутатом Світлодарської міської ради Кашу С.С., останній не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2002 року по теперішній час. Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої\~ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами частини першої\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.\~317\~та частиною першою ст.\~318 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої\~статті 405 ЦК України\~член\~сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз\~статті 405 ЦК України\~дає підстави для висновку, що саме власник має право вимагати від осіб, які є членами його сім`ї та не є власниками цього житла, усунення порушення його прав шляхом визнання їх такими, що втратили право користування. Можливість визнання такими, що втратили право користування житлом власника/співвласника законодавством не передбачена та є виключною в силу наявних конституційних гарантів захисту права власності, його непорушності та збереження за власником. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 214/368/19 провадження №61-1116св20. Виходячи з зазначеного, враховуючи що відповідач є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , в задоволені позовних вимог щодо визнання його таким, що втратив право користування житлом слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed