Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 16 вересня 2016 року у виконкомі Нижньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблений актовий запис № 4, залишити їй прізвище [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 вересня 2016 року. Від спільного проживання дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони є різними за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми. Це призвело до того, що на протязі семи місяців вони спільно не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачкою. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що у підготовче судове засідання відповідач подав заяву в якій позов визнав повністю, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 2016 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2016 року (а.с.5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони на протязі семи місяців спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, дітей від шлюбу не мають, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить не змінювати її прізвище на дошлюбне та залишити їй прізвище [PERSON] , суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved