Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] із заявою про встановлення юридичного факту, визнання права користування житловим приміщенням, визначення порядку користування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 01.03.2007 року по 01.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбних відносин за адресою [ADDRESS]. В період спільного проживання у них народився син, [PERSON], [INFO] Останнім часом [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, вигнав [PERSON] разом з дитиною з будинку, змінив замки на вхідних дверях і цим самим позбавив позивача та дитину права користування житловим будинком, що і стало підставою звернення до суду. Просить суд: - Встановити факт спільного проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбних стосунків з 07.08.2013 року по 21.08.2017 року. - Визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право на користування житловим будинком [ADDRESS], до досягнення сином повноліття. - Визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] таким чином: надати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у користування житлову кімнату в натурі площею - 6,5 кв.м; надати [PERSON], [INFO], та його рідній сестрі [PERSON], [INFO], у користування житлову кімнату в натурі площею - 22,6 кв.м; приміщення кухні площею 8,7 кв.м., кладової кімнати площею 5,0 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м., коридору площею 10,3 кв.м. - залишити у спільному користуванні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до відзиву на позовну заяву просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що позивач на момент подання позову не проживала з ним разом, не була членом його сім'ї, за комунальні послуги не сплачувала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Гребінківської РДА в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила задовольнити. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що з 07.08.2013 року по 01.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбних відносин за адресою [ADDRESS]. 29.12.2008 року у них народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області 27 січня 2009 року, актовий запис № 9 ( а.с. 08). [PERSON] та [PERSON] постійно проживали як члени сім'ї [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS], частина якого належить йому на праві приватної власності ( а.с.09-11). Останнім часом відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, вигнав позивача разом з дитиною з будинку, змінив замки на вхідних дверях і цим самим позбавив позивача та дитину права користування житловим будинком. У зв'язку з цим [PERSON] була змушена звернутися до поліції, що підтверджується копією талона - повідомлення № 98 від 21.08.2017року. Іншого житла у [PERSON] немає ( а.с.12). Спірний будинок, власником 1/2 частини якого є відповідач, складається із двох жилих кімнат площею 6,5 кв.м. та 22,6 кв.м. (всього житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 60,6 кв.м.). На кожну із сторін припадає по 9,7 кв. м. житлової площі. Є місце для дитячої кімнати, облаштування місця навчання дитини, особистих речей, іграшок. Факт реєстрації [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS], повністю підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті громадянина України (а.с.05) Відповідно до п. 14 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Частиною 4 ст. 9 Житлового Кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини 2 статті 176 Сімейного Кодексу України права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Згідно з ч. 1, 4 статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності з ч. 2, 3 статті 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти, члени сім'ї або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з п.4 статті 816 Цивільного кодексу України порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved