Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Страхової компанії «Універсальна» про відшкодування моральної шкоди спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Потерпілоб в даному кримінальному провадженні є вона [PERSON] , як дружина загиблого внаслідок ДТП [PERSON] . В результаті ДТП їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 300 000 грн. та пов`язує із перенесенням значного емоційного стресу, що супроводжувався погіршенням сну, апетиту, появою головного болю, частих запаморочень та порушенням життєвого укладу. Також вона страждає частими нервовими зривами на підґрунті гибелі чоловіка. Єдиним негативним наслідокм є втрата її чоловіка з вини [PERSON] .. Оскільки в результаті втрати чоловіка вона втратила рідну для неї людину з якою прожила більшу частину життя, та тпер залишилась одна в похилому віці. З огляду на викладене, вимоги ст.ст.1166-1167 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просила: стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., та враховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» просила стягнути з ПАТ СК «Універсальна» в рахунок виплати страхового відшкодування 200 000,00 грн., як це передбачено страховим полісом АІ 9140724 від 19.02.2016 року. Ухвалою суду від 21.09.2018 року прийнято справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Від представника ПАТ «СК «Універсальна» надійшов відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволені позову т зазначив, що ПАТ «СК «Універсальна» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 23 400,00 грн., з яких: 17 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що становить 12 мінімальних заробітних плат станом на дату випадку 10.08.2016 року, заподіяної смертю потерпілого, визначеної відповідно до п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 6000,00 грн. фактичних витрат на спорудження нагробного пам`ятника відповідно до заяви [PERSON] та наданих чеків, згідно п. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, згідно отриманого листа [PERSON] , останній відшкодував згідно чеків 7 608,00 грн. на поховання загиблого [PERSON] , на його лікування 4 425,00 грн та 2500-3000 грн. додатково надав на поховання на прохання [PERSON] (без чеків). Також повідомив, що ним досягнуто домовленості з [PERSON] про відшкодування всіх інших витрат страховою компанією. Отже, відсутні правові підстави для повторно відшкодування [PERSON] витрат на поховання та лікування Страховиком ПАТ «СК «Універсаьна» немає. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи уїї відсутність, позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Представник ПАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як убачається з матеріалів справи, вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON] 10.08.2016 року близько 08 години 25 хвилин керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ СПВ 33021.01 15 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по Бериславському шосе, зі сторони вул. Ладичука в напрямку пр. Ушакова в м. Херсон, у лівій смузі руху, знаходячись в районі будинку № 1 проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 б) та 18.4 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному знаками та дорожньою розміткою, перед яким у правій смузі руху зупинився невстановлений слідством автомобіль, при наближенні до пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину в межах пішохідного переходу справа наліво по ходу руху автомобіля. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 941 від 31.08.2016, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Від отриманих унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди травм пішохід [PERSON] помер у лікарняному закладі. Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з грубим порушенням [PERSON] вимог п. 2.3 б) п. 18.4 Правил дорожнього руху України. Враховуючи зазначене, суд виходить з того, що вирок суду в кримінальному провадженні щодо відповідача Масельського , який набрав законної сили, є обов`язковим для суду при розгляді цієї цивільної справи про правові наслідки дій чи бездіяльності водія [PERSON] в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт скоєння з вини відповідача 10.08.2016 року ДТП, внаслідок якого чоловік позвача помер, вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП доказуванню в даній цивільній справі не підлягають. За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно роз`яснень, наведених у п.9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). На момент ДТП цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Універсаьна», згідно полісу АІ9140724 від 19.02.2016 року строк дії з 20.02.2016 року по 19.02.2017 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду завдано життю і здоров`ю становить 200 000,00грн., за шкоду завдану майну 100 000,00грн. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі- Закон № 1961-ІV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 27.1. ст. 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.3 Закону № 1961-ІV ст. 27 ЦК України страховик (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1. та п.п. «в» п. 41.2. ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно п. 27.4 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з абз. 3 п.1. Розпорядження державної комісії з регулювання фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить у розмірі 200 000 грн на одного потерпілого. Оскільки страховий випадок настав 10.08.2016 року, то відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VIII у 2016 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 травня 2016 року становив 1450 грн, отже з ПАТ СК «Універсальна» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 17 400,00 грн. . В судовому засіданні встановлено та неоспорюється сторонами, що ПАТ СК «Універсальна» було виплачено [PERSON] 23 400,00 грн. з яких: 17 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 6000,00 грн. фактичних витрат на спорудження нагробного пам`ятника відповідно до заяви [PERSON] та наданих чеків. Враховуючи, що моральну шкоду відшкодовано ПАТ СК «Універсальна» у визначеному законом розмірі, що підтверджено належними доказами, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., суд виходить з того, що особа, яка керує транспортним засобом, несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі, і моральну шкоду, а потерпіла особа має право на її відшкодування. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними. Як зазначалося вище, [PERSON] в результаті ДТП 10.08.2016 р. зазнав тілесних ушкоджень, внаслідок яких помер. Смерть чоловіка безумовно спричинила заподіяння його дружині [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у її глибоких душевних стражданнях, пов`язаних зі смертю чоловіка. Виходячи із наведених норм Конституції України та Цивільного Кодексу України суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок протиправної поведінки відповідача, що встановлено вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2016 року. В той же час, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що за своїм характером кримінальне правопорушення, скоєне відповідачем, було спрямоване проти життя близької позивачу особи (чоловіка), що є однією із важливіших цінностей та свобод людини, охоронюваних державою. Глибина фізичних та душевних страждань позивача, на думку суду, є значною, відчутною та критичною. Безперечно, позивач страждала, смерть чоловіка викликала значні зміни в її морально-психологічному стані, що внесло в її життя душевний та моральний дискомфорт. Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини заподіяння шкоди та наслідки для позивача,

Outcome: partial