Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення до житлового будинку. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вона з 05.04.1975 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 07.06.2011 року. Зазначеним рішенням суду також поділене їх з відповідачем спільне сумісне майно. За нею визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] та інше рухоме майно і предмети домашнього вжитку. Інша 1/2 частина будинку належить відповідачеві. Майже одразу після розподілу майна чоловік вигнав її з будинку. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявами про притягнення відповідача до відповідальності. Протягом 2013 року голова Придніпровської сільської ради та дільничний інспектор неодноразово спілкувалися з [PERSON] та роз'яснювали йому неприпустимість подібної поведінки, однак відповідач до теперішнього часу всіляко перешкоджає її вселенню до будинку чим грубо порушує її житлові права та права власника. Просить зобов'язати [PERSON] не чинити її перешкоди у користуванні 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS], вселити її до будинку. В судове засідання від позивача надійшла заява, просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.21). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 05.04.1975 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 07.06.2011 року (а.с.4-5). Зазначеним рішенням суду також було здійснено поділ спільного майна сторін. Зокрема, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с.4-10). Власником іншої 1/2 частини будинку є відповідач. Частки сторін в натурі не виділені. Позивач зареєстрована у вказаному домоволодінні, що підтверджується довідкою (а.с.13), однак не може потрапити до власного житла, оскільки відповідач її туди не пускає. Протягом 2013 року Придніпровським сільським головою та дільничним інспектором неодноразово проводилися бесіди з [PERSON] з питання забезпечення права позивача на проживання в належному їй помешканні, про що свідчить лист сільського голови від 24.07.2014 року №306 (а.с.11). Однак до теперішнього часу відповідач продовжує одноособово користуватися будинком, чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном. За фактом невиконання рішення суду Нікопольським МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №12013040340006081 від 08.08.2013 року (а.с.12). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди підлягають задоволенню, позаяк право позивача користуватися та розпоряджатися своїм майном передбачено ст. ст. 321 та 358 ЦК України, а ст. 391 передбачено право власника вимагати усунення йому перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved