Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] У позовній заяві зазначено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 червня 2006 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори. Відповідач по справі - [PERSON] зареєстрована в даному будинку, що підтверджується будинковою книгою. З лютого 2014 року виїхала із будинку, її фактичне місце перебування не відоме. Добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності на будинок. Просив позов задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратла право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду письмові клопотання про слухання справи у їх відсутнсоті. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула повторно, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про день, чакс та місце слухання справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 07 червня 2006 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.07.2016 року [PERSON] розлучений з дружиною [PERSON], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] але з лютого 2014 року за даною адресоюне проживає. Згідно з рішенням Рогатинського районного суду від 11 серпня 2014 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис про одруження №61 від 19 вересня 2008 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище змінено на [PERSON] рішення суду набуло законної сили 21 серпня 2014 року. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. За ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Суду не представлено доказів, що підтверджують право відповідачки на збереження права на житло при її відсутності за місцем проживання понад рік. Відсутність по місцю реєстрації [PERSON], понад рік, тобто понад строк, встановлений ст.405 ЦК України, без поважних причин в судовому засіданні підтвердився, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved