Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги, у урахуванням заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог (а.с. 136) обґрунтовує тим, що 19 листопада 2013 року між [PERSON] (страхувальник) та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №0384594, за умовами якого було застраховано належний позивачу автомобіль «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП, що сталася 16 січня 2014 року автомобіль позивача було пошкоджено. Страховою компанією визначено вартість матеріального збитку, завданого позивачу у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, встановлено, що ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становить 138577 грн. 21 коп., вартість відновлювального ремонту становить 107108 грн. 94 коп., що перевищує 70% ринкової вартості транспортного засобу. На підставі п.15.17 договору страхування Відповідачем визнано транспортний засіб конструктивно загиблим та визначено розмір страхового відшкодування як різницю між вартістю транспортного засобу та вартістю залишків, встановлених страховою компанією самостійно в розмірі 83000 грн. Відповідачем на користь вигодонабувача ПАТ «Кредобанк» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 44923 грн. 80 коп. (138577 грн. 21 коп. - 83000 грн.) та відшкодовано витрати з евакуації автомобіля в сумі 300 грн. Позивач вказує, що відповідачем при визначені розміру страхового відшкодування було невірно визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля, оскільки відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження від 25 вересня 2014 року, проведеного на замовлення позивача, вартість автомобіля на момент ДТП становить139360 грн. 87 коп., а вартість відновлювального ремонту - 87444 грн. 67 коп., що у відсотковому відношенні дорівнює 62% вартості автомобіля і є менше 70%, внаслідок чого автомобіль не підлягає визнанню конструктивно загиблим. На підставі викладеного вважає, що з відповідача підлягає стягненню на її користь сума невиплаченого страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту за виключенням сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 44932 грн. 80 коп. та франшизи в розмірі 740 грн. Враховуючи наведене позивач просить стягнути з відповідача на її користь несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 41780 грн. 87 коп. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник позивача пояснив, що розмір вартості відновлювальних робіт, визначений у звіті страхової компанії, не відповідає дійсним обставинам, зокрема до вартості відновлювальних робіт включені зайві об'єми робіт по відновленню кузова автомобіля; вартість деталей, які підлягають заміні, у звіті страхової компанії завищено порівняно з вартістю аналогічних деталей у звіті позивача, що призвело до завищення вартості відновлювальних робіт. Також зазначив, що звіт складений на замовлення страхової компанії, а не власника транспортного засобу, як передбачено методикою, та не взято до уваги надану позивачем рахунок-фактуру. Крім того, вартість залишків визначено страховою компанією за пропозицією фізичної особи про викуп аварійного транспортного засобу без врахування інших пропозицій, проведення оцінки, що призвело до заниження вартості залишків. Також позивач повідомила, що на даний час автомобіль перебуває на СТО в розібраному стані, де проводяться ремонті роботи з відновлення автомобіля. В наступному судовому засіданні позивач зазначила, що відновлення автомобіля майже завершено. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що страховою компанією відповідно до умов договору страхування було визначено вартість транспортного засобу до ДТП, вартість його відновлювального ремонту та визнано автомобіль конструктивно знищеним, оскільки відношення вартості ремонту до вартості автомобіля становили 77,3%. Також у відповідності до нормативно-правових актів та умов договору з мережі інтернет було отримано вартість залишків автомобіля позивача. На підставі вказаних даних страховою компанією було нараховано суму страхового відшкодування, за виключенням несплаченої чергової частини страхового платежу за договором, всього в розмірі 44923 грн. 80 коп. та перераховано вказану суму на рахунок вигодонабувача за договором страхування - ПАТ «Кредобанк». На підставі викладеного вказує, що страховою компанією в повному обсязі виконано свої зобов'язання за договором страхування, тому позовні вимоги про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування є безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що 09 квітня 2014 року позивач в повному обсязі виконала свої зобов'язання за кредитним договором від 28 листопада 2011 року, за яким вона отримала кредит на придбання автомобіля, і обтяження з автомобіля, який перебував у заставі банку, знято. Оцінювач [PERSON] та експерт-автотоварознавець [PERSON], які проводили дослідження автомобіля позивача та складали звіти про оцінку автомобіля для страхової компанії та для позивача, пояснили, що при майже однаковій початковій вартості автомобіля до ДТП, різниця у вартості відновлювального ремонту виникла внаслідок того, що дослідження автомобіля після ДТП на замовлення страхової компанії проводилось в умовах спеціалізованої СТО «Авто-Берег Хюндай», тому при визначенні кількості нормогодин, необхідних для відновлення кузова автомобіля, після консультацій з працівниками СТО, на вказані роботи було нараховано 43 нормогодини (роботи «особливої складності»), а не 18, як передбачено методикою для робіт категорії «складні». Крім того, враховуючи пошкодження більш, ніж 50% кузовних деталей, за нормативами СТО при відновленні автомобіля було передбачено повне фарбування автомобіля, а не лише пошкоджених частин. Також, при визначенні вартості запчастин, які підлягають заміні, при дослідженні автомобіля на СТО було взято реальну вартість вказаних запчастин на СТО, а не їх вартість, виходячи з даних комп'ютерної програми. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінювача та експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №0384594, відповідно до умов якого позивач застрахувала, належний їй автомобіль «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER] 2011 року випуску. Вигодонабувачем за вказаним договором страхування сторони зазначили ПАТ «Кредобанк» Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, 16 січня 2014 року о 9 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Лаврській сталася ДТП за участю автомобіля «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу. 17 січня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Підпунктами 14.4.1.1, 14.4.1.2, 14.4.1.4 договору страхування сторони передбачили, що визначення розміру страхового відшкодування при пошкодженні транспортного засобу здійснюється на підставі документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту пошкоджень транспортного засобу і обираються страховиком за одним або кількома із нижчезазначених варіантів, таких як калькуляція, проведена страховиком на підставі програмних продуктів, рекомендованих для використання в товарознавчих експертизах, документи ремонтної організації (СТО), які підтверджують необхідні витрати на ремонт транспортного засобу, письмова угода страховика і страхувальника/вигодонабувача щодо визначеного страховиком розміру витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу. Згідно п.14.4.2.3 договору страхування при знищенні транспортного засобу вартість транспортного засобу до та після страхового випадку може визначатися, в тому числі, на підставі довідкових даних, отриманих з мережі інтернет, що мають бути роздруковані експертом, із зазначенням дати отримання такої інформації та веб-адреси в мережі інтернет (лише для визначення ринкової вартості транспортного засобу після страхового випадку). Відповідно до п.15.12 договору страхування під повною загибеллю (конструктивною або фактичною) розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту складає більш, як 70% ринкової вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22 січня 2014 року, складеного оцінювачем [PERSON] на підставі укладеної між ТОВ «ЕАК «Довіра» та страховою компанією угоди, станом на 22 січня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER] 2011 року випуску становить 107108 грн. 94 коп. при ринковій вартості вказаного автомобіля до страхового випадку в розмірі 138577 грн. 21 коп. На підставі заяви позивача, страхова компанія, у відповідності до положень договору страхування, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 77,3% від ринкової вартості автомобіля, що перевищує 70%, передбачених п.15.12 договору, визнала автомобіль загиблим, ремонт якого економічно недоцільний та нарахувала страхове відшкодування в розмірі 44923 грн. 80 коп. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вартість залишків автомобіля визначалась страховою компанією на підставі даних, отриманих з мережі інтернет на підставі зобов'язуючої пропозиції [PERSON], який пропонував викупити вказані залишки автомобіля за 83000 грн.(а.с.103). Листом від 25 лютого 2014 року № 49-1958/14 ПАТ «Кредобанк», яке є вигодонабувачем за договором страхування, погодило перерахування 44923 грн. 80 коп. суми страхового відшкодування на погашення кредитної заборгованості позивача. Платіжним дорученням №5958 від 12 березня 2014 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перерахувало ПАТ «Кредобанк» страхове відшкодування за автомобіль «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER], страхувальник [PERSON] в розмірі 44912 грн. 80 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виконано свої зобов'язання за спірним договором страхування належним чином та в повному обсязі. Посилання позивача на порушення страховою компанією вимог договору страхування щодо обчислення вартості відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок чого вартість ремонту перевищила 70% ринкової вартості автомобіля, що потягнуло за собою визнання автомобілю загиблим, суд оцінює критично виходячи з наступного. Відповідно до Висновку №2509 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyndai Elantra» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON] 25 вересня 2014 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля після ДТП складає 87444 грн. 67 коп., що при ринковій вартості автомобіля 139360 грн. 87 коп. менше 70%. На підставі вказаного висновку позивач посилається на відсутність підстав визнання автомобіля загиблим. Разом з тим, з пояснень оцінювача та експерта, які складали вказані висновки, та матеріалів справи, зокрема фото-таблиць до зазначених висновків, вбачається, що огляд автомобіля позивача при складанні висновку для страхової компанії проводився оцінювачем в умовах спеціалізованого СТО (Авто-Берег Хюндай), про що свідчить адреса огляду автомобіля, при цьому спеціалістами СТО експерту надавалась консультація щодо реальної кількості нормогодин для виконання певних робіт, зокрема витягування кузова автомобіля спеціалістами СТО було позначено, як роботи особливої складності, фарбування пошкоджених деталей при кількості деталей, що підлягають фарбуванню більше 50%, замінено повним фарбуванням автомобіля. Крім того, при визначенні вартості деталей, які підлягають заміні, оцінювачем було враховано реальну вартість вказаних деталей на СТО, яка є вищою порівняно з даними комп'ютерної програми. Як вбачається з висновку з дослідження автомобіля, складеного на замовлення позивача, огляд автомобіля здійснювався на стоянці, а не в умовах СТО; при визначенні вартості та кількості необхідних робіт та деталей для відновлення автомобіля експерт виходив виключно з даних комп'ютерної програми та без урахування консультації спеціалістів СТО. Крім того, вказаний висновок (а.с. 149) містить застереження, що при розборці автомобіля в умовах СТО можливе виявлення прихованих, не встановлених зовнішнім оглядом автомобіля дефектів. Представник відповідача заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля в умовах СТО, проте, з урахуванням пояснень позивача про те, що автомобіль було розібрано на СТО і на даний час його відновлення майже завершено, суд відмовив у задоволенні цього клопотання. Також суд критично оцінює посилання позивача на те, що вартість залишків автомобіля визначено на підставі однієї пропозиції з мережі інтеренет, без врахування інших пропозицій, без проведення оцінки, внаслідок чого вказана сума виявилась завищеною, за якою неможливо продати залишки автомобіля, оскільки, як вбачається з пояснень представника відповідача та матеріалів справи, зокрема листування позивача та відповідача (а.с. 112-113), позивач створювала перешкоди з огляду та придбання залишків її автомобіля [PERSON] за суму, обумовлену в пропозиції. Крім того, положенням договору страхування допускається визначення вартості залишків транспортного засобу після страхового випадку на підставі даних, отриманих з мережі інтернет. Також суд бере до уваги ту обставину, що ПАТ «Кредобанк», яке є вигодонабувачем за договором страхування, погодило сплату обрахованої страховою компанією суми страхового відшкодування, як передбачено положеннями договору страхування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed