Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі № ЯВ-125 від 20.03.2015 року щодо земельної ділянки загальною площею 5,3581 га з кадастровим номером 6524184000:02:034:0023. Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власником вказаної земельної ділянки, яка розташована на території Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Відповідачем з 2018 року і по сьогодні жодного разу не проводилася виплата орендної плати. Неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо виплати орендної плати позбавляє позивачку грошових коштів, тому просила суд розірвати договір оренди землі. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача 31 травня 2021 року надав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Справа перебувала на розгляді суду з квітня 2021 року, відповідач не з`явився двічі у судові засідання та відзиву не надав. Копія позовної заяви з додатками до неї, судова повістка направлялися за місцем реєстрації відповідача, конверт повернувся з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, також інформація про судові засідання розміщалася на Веб-сайті Нововоронцовського районного суду Херсонської області. Відповідно до п.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117077672 від 14.03.2018 року, згідно свідоцтва про право на спадщину серія та номер 229 від 14.03.2018 року, земельна ділянка, загальною площею 5,3581 га., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6524184000:02:034:0023, належить [PERSON] після смерті [PERSON] . Згідно копії договору оренди земельної ділянки №ЯВ-125 від 20.03.2015 року, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №259712301 від 03.06.2021 року, [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 5,3581 га з кадастровим номером 6524184000:02:034:0023, яка знаходиться на території Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. Вказана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Явір Агроінтернешнл». Строк дії договору - 49 років, розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.11.2015 року, номера запису про інше речове право №25241885. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 та 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм дає підстави для висновку про те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. Судом встановлено, що сторони спірного договору погодили оренду плату, а саме: орендна плата у грошовій формі 3,00 % від грошової оцінки землі. Однак, з наявних матеріалів цивільної справи (відсутності будь-яких даних від відповідача) у порушення умов вказаного договору орендарем орендна плата не сплачувалась з 2018 року, що свідчить про систематичну несплату орендної плати, визначеної договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки слід задовольнити, оскільки ТОВ «Явір Агроінтернешнл» істотно порушило умови спірного договору, а саме систематично не сплачувало орендну плату. Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 6 березня 2019 року в справі № 183/262/18.

Outcome: approved