Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання часки померлого у спільній частковій власності та визнання права власності на частки спадкового майна, в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1994 року - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є співвласниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. [INFO] помер один із співвласників квартири [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за законом на частку належного йому майна. Тобто право спадкувати за померлим [PERSON], як спадкоємець першої черги отримали [PERSON] та [PERSON], однак останній згідно заяви від 18.04.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х. М., відмовився від своєї частки у спадщині за покійним батьком в користь [PERSON]. При зверненні позивача до приватного нотаріусу із проханням оформити належним чином спадщину, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки вказаної квартири, оскільки відповідно до правовстановлюючого документу вказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення та конкретизації часток, тому оформлення спадку можливе лише після виділення частки померлого у спільному майні, що унеможливило оформлення спадщини в позасудовому порядку та не дає можливості власникам квартири належним чином реалізувати гарантовані законодавством права В судове засідання, позивач не з'явилася, відповідно до поданої через канцелярію суду заяви, позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Батівської селищної ради, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутності та не заперечує щодо задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Із змісту ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державою визнаються права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим законом, якщо реєстрація прав чи їх обтяжень, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення такого права. Згідно із п.16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009р. на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир у приватну власність оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Таким чином, суд констатує, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним Свідоцтвом від 19.01.1994 року виданим Ужгородським відділом Львівської залізниці. Матеріалами справи також підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] (співвласник квартири), який заповітного розпорядження не залишив. Єдиними спадкоємцями за [PERSON] є його дружина - [PERSON], яка ініціювала питання про оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі, оскільки син померлого [PERSON], згідно заяви від 18.04.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х. М., відмовився від своєї частки у спадщині за покійним батьком в її користь. Згідно із інформацією наданою приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою, оскільки у правовстановлюючому документі на нерухоме майно не визначена частка, що за життя належала спадкодавцю. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця (особи яка померла) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається у день смерті спадкодавця, або оголошення його померлим, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, що належали йому за життя та не припинилися внаслідок його смерті, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах - ст.ст.1218,1226 ЦК України. На підставі ст.ст.1261,1268 ЦК України, [PERSON] (дружина спадкодавця) є спадкоємцем першої черги та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час його смерті та не відмовилась від спадщини на протязі строків передбачених в ст.1270 ЦК України. Син померлого - [PERSON], згідно заяви від 18.04.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х. М., відмовився від своєї частки у спадщині за покійним батьком - [PERSON] в користь позивачки. Наявність інших спадкоємців, в тому числі і тих, які за законом мали б право на обов'язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, судом не встановлено. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд констатує, що позивачу у справі на праві спільної сумісної власності належить частка у вказаній квартирі, і її частка, у спільному сумісному майні, може бути поділені на підставі ч.1 ст.372 ЦК України. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що кожен з співвласників має рівні частини в квартирі, тобто кожному із співвласників, в тому числі і померлому [PERSON] належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. При цьому [PERSON] належить 2/3 частки вказаної квартири (1/3 частки як співвласника квартири та 1/3 частки на підставі права на спадщину). В ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно до встановлених судом обставин у даній цивільній справі - визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, відтак позов [PERSON] є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами, і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved