Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування та розпорядження власністю, а саме 1/2 частиною квартири [ADDRESS] та вселення її у дану квартиру. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що їй з відповідачем на праві власності належить по 1/2 частці вищевказаної квартири, однак [PERSON] фактично займає всю квартиру, перешкоджає їй у вселенні в спірну квартиру, тому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності часткою квартири, шляхом вселення. В судовому засіданні позивачка та її представник, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просили суд їх вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, на обґрунтування чого надав відповідні письмові заперечення та просив суд відмовити позивачці у задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні, не заперечував проти позовних вимог та зазначив про ухвалення рішення на розсуд суду у відповідності до норм чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, які підтвердили обставини викладені у позовній заяві, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~статті 60 ЦПК України\~встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 29 вересня 2007 року позивачка [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], придбала квартиру [ADDRESS] (попередня назва Ювілейне) Дніпровського (попередня назва Дніпропетровський) району Дніпропетровської області, в якій проживала тривалий час та зареєстрована з 11 грудня 2008 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою наданої виконкомом Слобожанської селищної ради. Крім того, 30 вересня 2011 року у сторін від спільного шлюбу народився син - [PERSON], який також від дня народження зареєстрований в [INFO], що також підтверджується вищевказаною довідкою селищного голови. Згодом, 14 липня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було припинено, а 24 грудня 2014 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/234/14-ц про поділ спільного майна подружжя за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (попередня назва Ювілейне). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачкою [PERSON], відповідно до запису №10001378, зареєстровано право власності на ? частину вищезазначеної квартири. Однак, як встановлено у судовому засіданні, з моменту набуття чинності вищевказаного рішенням суду щодо визнання за відповідачем [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири, відповідач самовільно виселив позивачку разом з їх спільною дитиною з їх спільної квартири, та чинить перешкоди у користуванні належною позивачці власністю шляхом не допуску до майна, змінивши замки на вхідних дверях. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Так судом встановлено, що в порядку усунення перешкод у здійсненні свого права власності, позивачка [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою про захист її порушених прав власності, однак отримала відповідь про звернення до суду в порядку цивільного судочинства, у звязку з чим вона вимушена звертатись до суду за захистом свого порушеного права власності.\~\~\~\~ Таким чином, відповідач створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності щодо розпорядження часткою у спірній квартирі на власний розсуд, ігноруючи її вимоги щодо передачі ключів від вхідної двері квартири та вселення. Відповідно до\~ст. 155 ЖК України\~жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Статтею 159 ч.1 ЖК України\~зазначено, що предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Згідно п.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] незважаючи на обізнаність про іншого співвласника квартири [ADDRESS], добровільно не передає комплект ключів від вхідної двері квартири, тим самим перешкоджає позивачці користуватися своєю власністю та розпоряджатися нею на свій розсуд, тому порушені права позивачки підлягають захисту, а перешкоди в користуванні та розпорядженні нею часткою в квартирі - усуненню, шляхом вселення в спірну квартиру. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.\~\~ Прийшовши до висновку про задоволення позову, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved