Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на ремонт квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2005 року уклала з [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS]. 17.10.2005 року мати позивачки передала відповідачу в рахунок оплати вартості квартири одну тисячу доларів США, про що той написав відповідну розписку. З 2006 по 2009 рік відповідач не звертався до позивачки за грошима. За цей час вона провела ремонтні роботи в квартирі, яка на момент укладення договору найму була непридатною для проживання, а саме: встановила металеві двері, провела газ, встановила автономне опалювання, відремонтувала сантехнічне обладнання, електромережу, вирівняли стіну та стелю, поклеїла шпалери тощо. 05.09.2010 року закінчився 5-річний строк найму квартири, але [PERSON] не виявив бажання укладати з позивачкою будь-яку угоду з приводу квартири, по серпень 2013 року вона взагалі не знала про його місцеперебування. 28.11.2013 року Скадовським районним судом Херсонської області ухвалено рішення про виселення позивачки та її родини зі спірної квартири без надання їй іншого приміщення. Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 45 447 грн., витрачені позивачкою на ремонт квартири [ADDRESS] та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, які вказані в позовній заяві. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, місцезнаходження якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресі, клопотання про відкладення розгляду справи, як і заперечень на позов не надав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі поданих доказів та в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 05.09.2005 року між сторонами укладено договір найму квартири [ADDRESS] (далі - договір). В п. 5.1 договору зазначено, що його укладено на строк 5 років. Згідно п. 1.6 договору, по закінченню строку оренди або в інший погоджений з наймодавцем строк наймач має право викупити квартиру по ціні 5 тисяч доларів США. Відмова наймодавця від укладення договору купівлі-продажу квартири з наймачем не допускається. В п. 4.4. договору зазначено, що у випадку відмови орендодавця добровільно укласти договір купівлі-продажу квартири на умовах, зазначених в п.1.6. договору, орендатор вправі стягнути з орендодавця штраф в розмірі 30% від суми угоди, вказаної в п.1.6., а також стягнути з нього завдані збитки. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 28.11.2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.02.2014 року постановлено виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири [ADDRESS]. За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими. Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Копіями рахунку фактури від 04.11.2005 року, 03.11.2005 р., товарного чеку від 10.12.2009 року, квитанції до прибуткового ордеру від 22.11.2005 року, рахунку фактури від 09.10.2013 р., прибуткових касових ордерів від 11.10.2005 року, 23.12.2005 року № 2157614/128, 23.12.2005 року № 2157614/129, 23.12.2005 року № 2157614/130, 08.11.2005 року підтверджено витрати на ремонт спірної квартири на загальну суму 27 911, 86 грн. (а.с. 14, зворотній бік 14, зворотній бік а.с. 17, 28, зворотній бік а.с. 28). При цьому суд не приймає як належні докази витрат копії рахунків фактури від 08.12.2005 року (а.с. 12), від 02.12.2005 року (а.с. 13), витратну накладну від 10.11.2005 року (зворотній бік а.с. 13), оскільки вони не містять підпису постачальника. Також суд не приймає як доказ витрат на ремонт квартири, договір № 18 від 25.10.2009 року згідно якого вартість робіт та матеріалів становить 36404 грн., оскільки позивачкою не надано акту виконаних робіт згідно вказаного договору, інших належних та допустимих доказів його виконання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи вказане та фактично встановлені обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки кошти витрачені нею на ремонт квартири [ADDRESS] в розмірі 27911,86 грн. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial