Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Піщанська сільська рада Новомосковського району в особі органу опіки та піклування, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у супроводі матері, без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], за межі України, до Польщі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. 01 лютого 2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Ще до розірвання шлюбу, приблизно з грудня 2007 року сторони разом не проживали та не вели спільне господарство, їх син проживає разом з матір'ю. Починаючи з січня 2008 року відповідач перестав відвідувати сина та жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконує, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина не приймає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки батька. Дитина знаходиться на її утриманні. На теперішній час місце знаходження та номер телефону відповідача їй невідомо. З 06.11.2017 року позивач працює в Польщі у м. Ольштин за трудовим договором, за умовами якого вона має можливість на те, щоб її син в період літніх канікул проживав разом з нею у Польщі. Крім того, у цей період у позивача передбачена відпустка і вона має фінансову можливість, щоб її син приїхав до Польщі для оздоровлення та розширення свого світогляду. На даний час дитина проживає разом з матір'ю позивача за адресою [ADDRESS], яка його доглядає. Між тим, наразі позивач має змогу поїхати з дитиною за кордон для відпочинку, оздоровлення та розширення його світогляду, але не має можливості це зробити, оскільки для виїзду за кордон неповнолітньої дитини необхідна нотаріальна згода обох батьків. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за межі України неможливо, оскільки місце перебування [PERSON] позивачу не відоме, тому остання звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 02 січня 2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без його присутності згідно чинного законодавства, а також зазначив, що орган опіки та піклування не заперечує на виїзд за межі України для відпочинку до Польщі неповнолітньої дитини [PERSON] разом з матір'ю з 01.06.2018 року по 20.08.2018 року(а.с.23,24). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 06 січня 2007 року, з актовим записом у Книзі реєстрації народжень № 17 (а.с. 7). 01 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розігнання шлюбу Серія [NUMBER], виданого Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 лютого 2017 року, з актовим записом № 10 (а.с. 6). У відповідності до відомостей відділу адресно-довідкової роботи Управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Позивач [PERSON] має намір тимчасово вивезти дитину [PERSON] на відпочинок до Польщі. Суд вважає, що бездіяльність відповідача в даній ситуації, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Загальних положень «Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженої постановою КМУ № 367 від 04 червня 2015 року в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. З огляду на вище викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини для тимчасового перебування. На підставі викладеного,

Outcome: approved