Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,0556 га та 1,1057 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які були видані державні акти на право приватної власності на землю серії ЯЗ № [NUMBER] від 10 березня 2009 року та серії ЧН № [NUMBER] від 15 квітня 2004 року. Отримати свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки в нотаріальній конторі вона (позивач) не може, так як площі земельних ділянок, які зазначені у державних актах, не відповідають площам, зазначеним у витягах з Державного земельного кадастру. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. Представник Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада проти позову не заперечує, просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки, площами 1,3660 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 1,4439 га (кадастровий номер [NUMBER]), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копіями державних актів (а.с. 10; 15). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] за життя заповіту не складав, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії спадкової справи № 74/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 30-36) вбачається, що [PERSON], як дочка, прийняла спадщину після смерті батька. Дружина померлого - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON] в зв'язку з тим, що в Державних актах на земельні ділянки та витягах з Державного земельного кадастру зазначені різні їх площі, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2/02-31 від 4 січня 2016 року (а.с. 34). З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копії витягу № 494 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12 листопада 2015 року (а.с. 11-13; 14) вбачається, що дійсна площа земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], становить 1,0556 га. З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копії витягу № 495 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12 листопада 2015 року (а.с. 16-18; 19) вбачається, що дійсна площа земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], становить 1,1057 га. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved