Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , укладений 30.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний будинок. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 30.09.2017 проживає у житловому будинку за адресою [ADDRESS] . 30.09.2017 між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Вказаним договором досягнуто домовленості між сторонами про купівлю позивачем будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В рамках виконання укладеного договору позивач передала відповідачу як плату за відчужуваний будинок грошові кошти у сумі 10000 (десять тисяч) грн., що підтверджується розпискою відповідача про отримання коштів. В свою чергу, на виконання укладеної угоди відповідач передав позивачу житловий будинок, який був предметом угоди і відповідач вступила у фактичне володіння будинком, де і проживає в даний час з моменту виконання сторонами угоди купівлі - продажу, проводить поточні ремонти, сплачує за комунальні послуги. Проте, відповідач уклавши в письмовій формі угоду та фактично виконавши всі умови укладеної угоди купівлі - продажу будинку, від її нотаріального посвідчення ухилився. Місце його знаходження не відоме, що заважає позивачеві здійснити реєстрацію права власності на будинок. Також, позивач вказала, що згідно з випискою з погосподарської книги власником житлового будинку, 1962 року побудови за адресою [ADDRESS] , значиться за [PERSON] . Земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку надавалась батькам [PERSON] . Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просить суд задовольнити вимоги позову. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, як і не надали заяви про розгляд справи без його участі. Розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Позивач по справі домовився із [PERSON] про купівлю будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] . Сторони досягли всіх істотних умов договору купівлі-продажу вказаного будинку 30.09.2017.На виконання вказаного договору позивач сплатила відповідачеві 10000 (десять тисяч) гривень та прийняла вказаний будинок. Проживає у вказаному будинку з вересня 2017 року, про що свідчить довідка Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Відповідач в свою чергу отримав гроші, про що надав розписку, та передав будинок позивачеві. Договір домовилися нотаріально оформити та зареєструвати в установленому законом порядку до 30.11.2017. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, ухилився від нотаріального посвідчення договору. Позивач виготовила технічний паспорт на будинок, зареєструвала своє право проживання в ньому. Відповідно до довідки Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 1496 від 05.12.2018, за позивачем закріплений особовий рахунок з 2017 року по 2018 рік в по господарських книгах, згідно яких вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Довідка Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 1497 від 05.12.2018 свідчить про те, що будинок [ADDRESS] значиться за [PERSON] після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Останнім була надана в користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою. Керівник Знам`янського МКП «Бюро технічної інвентаризації» на запит суду надала інформацію про те, що вказаний будинок в підприємстві не зареєстрований, власник відсутній, технічна документація відсутня. Знам`янське РКП «Бюро технічної інвентаризації» надало на запит суду інвентаризаційну справу, відповідно до якої встановлено, що на замовлення [PERSON] виготовлений технічний паспорт на спірний будинок на підставі записів в погосподарській книзі Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Право власності на будинок не підтверджене жодним документом. Також, в судовому засіданні встановлено, що батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] проживали постійно в збудованому будинку за адресою [ADDRESS] ,в період з 1957-1962 року до дня смерті у 1995 та 1996 роках, про що свідчать особові рахунки заведені на господарство та записи в погосподарських книгах. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заведених спадкових справ після смерті останніх, встановлено, зо їх син [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті своїх батьків та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, відкриті на ім`я батьків. Інше спадкове майно в судовому засіданні не встановлено. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Право власності та інші речові права на нерухомі речі (земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України, пункт 1 частини першої статті 4, частина перша статті 5 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що спірний будинок не має правовстановлюючих документів, відповідач не є та не був власником будинку, тому не мав права відчужувати будинок позивачеві.

Outcome: dismissed