Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на рухоме майно. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить наступне: 1. Визнати договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , модель - VITO 115 CDI, тип загальний пасажирський, колір сірий, кузов [NUMBER] від 28 листопада 2019 року №1-01/2019, укладений між ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» та [PERSON] дійсним. 2. Визнати за [PERSON] право власності на рухоме майно - автомобіль MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , модель - VITO 115 CDI, тип загальний пасажирський, колір сірий, кузов [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує наступне. 28 листопада 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , модель - VITO 115 CDI, тип загальний пасажирський, колір сірий, кузов [NUMBER] . Відповідно до розділу 4 договору вартість майна становить 26500 гривень. При цьому позивач зобов`язався оплатити вартість автомобіля в сумі 4400 гривень в день укладання договору та 22100 гривень - до 10.12.2019 року. Сторони домовилися, що в день остаточної сплати вартості предмету купівлі-продажу, відповідач за актом приймання передачі передає автомобіль позивачеві разом з технічним паспортом та ключами. При цьому, враховуючи, що відповідно до Постанови КМУ від 07 вересня 1998 року №1288 «Про затвердження порядку державної реєстрації, (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджений порядок державної реєстрації транспортних засобів, відповідно до п.8 якого, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку в тому числі нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб (Абзац пункту 8 в редакції Постанови КМ №941 від 18.11.2015) сторони домовилися - до 28 березня 2020 року звернутися до нотаріуса для нотаріального посвідчення укладеного договору. Позивач свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. Відповідно до квитанції №88 від 28.11.2019 року сплатив на підставі договору 4400 гривень, які відповідно до меморіального ордеру відповідача від 28.11.2019 року через директора відповідача було внесено на поточний рахунок відповідача. Відповідно до квитанції №89 від 04.12.2019 року позивач сплатив остаточну вартість майна - 22100 гривень, які відповідно до меморіального ордеру відповідача від 28.11.2019 року через директора відповідача було внесено на поточний рахунок відповідача. Таким чином позивач сплатив 100% вартості майна, про що сторони домовилися при укладанні договору. Відповідач свої обов`язки в частині передачі майна позивачу за актом приймання - передачі виконав в повному обсязі та 04.12.2019 року передав автомобіль разом з технічним паспортом і ключами позивачу. При цьому в обумовлений сторонами строк - 28.03.2020 року відповідач для нотаріального посвідчення договору до обумовленого приватного нотаріуса не з`явився, мотивуючи власні дії тим фактом, що з 16.03.2020 року на всій території України рішенням уряду введений загальнодержавний карантин для протидії розповсюдження короновірусної хвороби і підприємство відповідача працює у віддаленому режимі. Подальші дії відповідача свідчать про небажання нотаріально посвідчувати договір купівлі - продажу автомобіля. При цьому термін, у який сторони домовлялися провести нотаріальне посвідчення договору - станом на дату подання позову сплив. В судове засідання позивач не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити, Представник відповідача також не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутністю. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28 листопада 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» було укладено договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , модель - VITO 115 CDI, тип загальний пасажирський, колір сірий, кузов [NUMBER] . Відповідно до розділу 4 договору вартість майна становить 26500 гривень. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач зобов`язався оплатити вартість автомобіля в сумі 4400 гривень в день укладання договору та 22100 гривень - до 10.12.2019 року. Також сторони домовилися, що в день остаточної сплати вартості предмету купівлі-продажу, відповідач за актом приймання передачі передає автомобіль позивачеві разом з технічним паспортом та ключами. При цьому, враховуючи, що відповідно до Постанови КМУ від 07 вересня 1998 року №1288 «Про затвердження порядку державної реєстрації, (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджений порядок державної реєстрації транспортних засобів, відповідно до п.8 якого, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку в тому числі нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб (Абзац пункту 8 в редакції Постанови КМ №941 від 18.11.2015) сторони домовилися - до 28 березня 2020 року звернутися до нотаріуса для нотаріального посвідчення укладеного договору. Позивач свої обов`язки за договором виконав в повному обсязі. Відповідно до квитанції №88 від 28.11.2019 року сплатив на підставі договору 4400 гривень, які відповідно до меморіального ордеру відповідача від 28.11.2019 року через директора відповідача було внесено на поточний рахунок відповідача. Відповідно до квитанції №89 від 04.12.2019 року позивач сплатив остаточну вартість майна - 22100 гривень, які відповідно до меморіального ордеру відповідача від 28.11.2019 року через директора відповідача було внесено на поточний рахунок відповідача. Таким чином позивач сплатив 100% вартості майна, про що сторони домовилися при укладанні договору. Відповідач свої обов`язки в частині передачі майна позивачу за актом приймання - передачі виконав в повному обсязі та 04.12.2019 року передав автомобіль разом з технічним паспортом і ключами позивачу. При цьому в обумовлений сторонами строк - 28.03.2020 року відповідач для нотаріального посвідчення договору до обумовленого приватного нотаріуса не з`явився, мотивуючи власні дії тим фактом, що з 16.03.2020 року на всій території України рішенням уряду введений загальнодержавний карантин для протидії розповсюдження короновірусної хвороби і підприємство відповідача працює у віддаленому режимі. За змістом стаття 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВС по справі №665/2266/16-ц від 04.03.2019 року, обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: - встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; - втрата стороною можливості з будь яких причин нотаріально посвідчити правочин. Таким чином, ухиляння відповідача від виконання свого обов`язку по нотаріальному посвідченню договору, що виявилося в неодноразовому ігнорування запрошень позивача для нотаріального посвідчення договору до обумовленого приватного нотаріуса за надуманим підставами, та втрата позивачем з цієї підстави можливості нотаріально посвідчити правочин через закінчення граничного строку, вказаного у договорі, у сукупності є підставою для звернення до суду з вимогою визнання договору, укладеного між сторонами, дійсним. Крім того, відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до заявлених вимог, позивачем фактично ставиться питання про підтвердження наявного у позивача права власності, набутого раніше на законних підставах, оскільки своїми діями, спрямованими на відсутність зняття з обліку транспортного засобу в сервісних центрах МВС України відповідач вчиняє дії по запереченню наявного у позивача права власності. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню повністю. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1681,60 грн..

Outcome: approved