Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.03.2011 року по справі № 2-272/11 відповідач по справі зобов'язаний сплачувати на її користь на утримання їх з ним дочки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 12 квітня 2011 року в Тиврівському районному суді вона отримала виконавчий лист та пред'явила його до виконання до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області. На протязі виконання судового рішення відповідач по справі сплачував аліменти нерегулярно, часто допускав прострочення по сплаті. [INFO] їх донька досягла повноліття. Як наслідок 21 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Разом з тим, відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції від 31 грудня 2013 року № 844 за платником аліментів - відповідачем у справі рахується борг зі сплати аліментів, який станом на 25.02.2013 року становить 4986,83 грн. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів, яку допустив відповідач у справі істотно порушує її права а також права їх дочки [PERSON]. Оскільки в добровільному порядку погасити заборгованість із сплати аліментів відповідач відмовляється, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Згідно з вимогами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку, наданого державним виконавцем відділу ДВС Тиврівського РУЮ заборгованість відповідача по справі зі сплати аліментів за період з березня 2011 року по лютий 2013 року становить 4986,83 грн. Виходячи з її розрахунку заборгованості, сума неустойки становить 1446,76 грн. Відповідач у справі свого обов'язку по сплаті аліментів не виконував, на час подачі даного позову заборгованість по сплаті аліментів відповідачем не погашена. Оскільки відповідач знав про необхідність сплачувати аліменти, однак ухилявся від свого батьківського обов'язку з утримання дочки вважає, що такі його дії свідчать про його винну поведінку, відтак зазначена сума пені підлягає до стягнення. Просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла за період з 14 березня 2011 року по 25 лютого 2013 року включно в розмірі 4986,83 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 1446,76 грн., яка виникла в період з жовтня 2011 року по 25 лютого 2013 року включно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених в заяві. Відповідач [PERSON] просить позов задоволити частково, звільнити його від сплати неустойки, так як він не працює, здійснює догляд за хворою матір'ю, яка є інвалідом І групи . Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно виконавчого листа № 2-272/11 від 14.03.2011 р. відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини . [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття . 21 березня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Постанова сторонами не оскаржувалась. Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції від 31 грудня 2013 року № 844 за відповідачем у справі - [PERSON] рахується борг зі сплати аліментів, розмір якого станом на 25.02.2013 року - 4986,83 грн. Статтею 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення ( ст. 196 СК України) . Згідно розрахунку пені, наданого позивачкою /а.с.17/ зробленого відповідно до вимог закону її сума становить 1446,76 грн. [PERSON] не працює, так як здійснює догляд за матір»ю, яка є інвалідом І групи, за що отримує допомогу в розмірі 182,70 грн./а.с.18,19/. Позивачка заперечила, що відповідач має батька, який фактично здійснює догляд за своєю дружиною. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням обставин, які мають істотне значення ( ч. 3 ст. 551 ЦК України) . Суд зменшує розмір неустойки з відповідача за прострочення сплати аліментів до 1000 гривень.

Outcome: partial