Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, в якій просила визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 2,22 умовних кадастрових гектарів, на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Лаврівка Ямпільського району Вінницької області за заповітом від 14.05.1991, яким вона заповіла їй усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося. Заповіт не змінено і не відмінено. Відповідно до нотаріально засвідченої копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 27.07.2001, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с.Вітрівка Ямпільського району Вінницької області, розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах. Станом на 07.08.2019 вартість земельної частки (паю) становить 76633,69 грн. Державний акт на право власності на земельну ділянку по даному сертифікату не видавався. Вказала, що спадщину вона фактично прийняла, що підтверджується рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.02.2017, яке набрало законної сили 21.09.2017. 13 червня 2008 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом видано свідоцтво № [NUMBER] про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке до дня смерті належало спадкодавцю [PERSON] , а саме: на майновий пай, на право на земельну частку (пай) та на грошові вклади з належними відсотками та всіма видами нарахувань. Проте, апеляційним судом Вінницької області від 03.10.2018 прийнято постанову у справі №153/1502/17 якою визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №2888, видане 13.06.2008 Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] 27.09.2019 позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючі документи, які підтверджують право на земельну частку (пай) відсутні. Тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№8338 від 19.11.2019, в якій просила підготовче засідання провести у її відсутність. У разі визнання відповідачем позовних вимог просила ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№8340 від 19.11.2019, в якій просив справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнає за дійсні. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви позивача про проведення підготовчого засідання у її відсутність; заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 19 листопада 2019 року на 09 годину 30 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Вітрівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрована. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 06.12.2016 (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Лаврівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії заповіту складеного 14 травня 1991 року у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй онуці [PERSON] , тобто позивачці. Із копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого 27.07.2001 (а.с.7) та довідки начальника відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.05.2019 (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Лаврівка Ямпільського району Вінницької області, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с.Вітрівка Ямпільського району Вінницької області, розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах. Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №233/02-31 від 27.09.2019 (а.с.12) судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1572/16-ц від 27.02.2017, яке набрало законної сили 21.09.2017 (а.с.13-14) судом встановлено, що позивач прийняла спадщину у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Лаврівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії постанови апеляційного суду Вінницької області від 03.10.2018 (а.с.15-18) судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане 13.06.2008 Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] , зареєстроване за №2888 визнано недійсним. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1572/16-ц від 27.02.2017, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Вітрівка Ямпільського району Вінницької області, спадщину прийняла позивачка [PERSON] . Відповідно до ст.534 ЦК України (ред.1963), що діяв на момент відкриття спадщини позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна своєї померлої бабусі [PERSON] . Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлої [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім позивача, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивачки про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved