Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з вказаним позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 34000 грн.00 коп. за розпискою про позику від 05.11.2016. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідач [PERSON] була найманим працівником у позивача та мала доступ до грошей компанії. Приблизно у жовтні 2016 року вона без дозволу керівництва взяла з каси 34000 гривень, які належать директору ТОВ «Гігієна-Мед-Стерил» [PERSON] Про свій вчинок вона повідомила позивача та зобовязалась повернути кошти протягом місяця. Сторони домовились, що дані правовідносини вони вважатимуть договором позики, про що [PERSON] написала боргову розписку. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, як за місцем реєстрації так і за фактичним місцем проживання. Суд за згодою представника позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів (ч.1 ст.224 ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05.11.2016 відповідач [PERSON], маючи перед позивачем грошове зобовязання написала боргову розписку на суму 34000 грн. зі строком повернення всієї суми боргу до 11.12.2016. Отже між сторонами склалися договірні відносини за умовами договору позики. За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В силу ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлюється строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Вирішуючи спір, суд враховує наявність у позивача оригіналу боргової розписки, що дає підстави вважати невиконаним грошове зобовязання, яке взяла на себе [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача на користь держави, зважаючи на те, що позивач на підставі ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його сплати при подачі позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved