Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], мотивуючи тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить спадщина її батька [PERSON], який помер 09.01.1997 року. Серед спадкової маси є право останнього на земельну частку (пай) розміром 2,81 в умовних кадастрових гектарах, що належало йому відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ 0057834. Однак вона не може належними чином оформити свої спадкові права, оскільки немає документа, який підтверджує родинні відносини між її дідом [PERSON] та матірю [PERSON], так як у свідоцтві про народження останньої записано лише імя батька. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] \~ \~ \~ \~заявлені вимоги уточнив, пояснивши, що за життя [PERSON] зверталася до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства відносно неї [PERSON], який є її батько, та який помер 09.01.1997 року. Однак провадженні в даній справі було закрито оскільки [PERSON] 19.12.2017 року померла. Але це питання знову постало вже перед заявницею [PERSON], яка є дочкою померлої, так як у свідоцтві про її народження відомості про батька вказані зі слів матері. [PERSON] дійсно був батьком [PERSON] хоча і не перебував у шлюбі з її матірю. Вони жили однією сімєю, вели спільне господарство і [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON]. Просив встановити факт визнання батьківства останнім відносно [PERSON], оскільки це має для заявниці юридичне значення для вирішення питання оформлення спадкових прав. Заінтересована особа [PERSON] заяву визнав, підтвердив, що [PERSON] є його та заявниці дідом. Їхня матір [PERSON] була дочкою останнього і він визнавав ці обставини за життя. [PERSON] проживав у [INFO] разом і своєї дружиною [PERSON], їхньою бабою, хоча вони і не перебували в зареєстрованому шлюбі. Представник заінтересованої особи Степанівського старостинського округу в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, підтвердили, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Останній проживав із її матірю [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. З дитинства [PERSON] [PERSON] визнав себе її батьком, виховував та доглядав її. Вислухавши доводи представника заявниці та покази свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, відповідно ч.3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останнього, факт їхнього батьківства може бути встановлено рішенням суду в окремому провадженні. У п. 3 цієї Постанови розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 р., суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст.53 КпШС України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи на утримання якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства, спільне виховання чи утримання дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 20.10.1956 року маючи дівоче прізвище «Декун», яке було змінено після реєстрації шлюбу із [PERSON] 17.01.1976 року, у звязку з чим суд застосовує норми Кодексу про шлюб та сімю України, що діяли до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України. (а.с.10,11). Запис про народження [PERSON] у Книзі реєстрації народжень проведено 27.10.1956 року за №40 відповідно до ч. 2 ст.55 КпШС України, тобто запис про її батька проведений на підставі заяви матері, що вбачається із свідоцтва про народження серії ГД №643216, актового запису про народження №40, при цьому в графі батько записано імя «Микола», а в графі мати «Декун Наталія Петрівна». Згідно довідок Степанівської сільської ради [PERSON] постійно проживав в [INFO] разом з [PERSON] на момент народження [PERSON]. Остання є його дочкою і прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с.14,15). При цьому\~судом встановлено,\~що [PERSON]\~проживав з\~1955\~року однією\~сімєю з\~матірю \~[PERSON]\~[PERSON]\~без реєстрації\~шлюбу.\~Разом вони вели спільне господарство, спільно виховували та утримували свою доньку [PERSON], що також підтверджується показами свідків та фотокарткою із сімейного альбому заявниці (а.с.20). 09.01.1997 року [PERSON] помер і спадщину, що відкрилася, прийняла його дочка [PERSON], що також вбачається з довідки Степанівської сільської ради (а.с.14). Між тим, [PERSON] померла 19.12.2017 року не оформивши юридично спадкові права після смерті свого батька [PERSON]. При цьому заявниця [PERSON], являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], будучи її дочкою, не може належними чином оформити свої спадкові права через відсутність документа, що підтверджує родинні відносини між її матірю [PERSON] та попереднім спадкодавцем [PERSON] (а.с.7,8,17). Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] за життя визнавав своє батьківство по відношенню до матері заявниці [PERSON]. Як до її народження так і після проживав однією сімєю з нею та її матірю, з якою не перебував у зареєстрованому шлюбі, ведучи з ними спільне господарство та спільно виховуючи [PERSON] і утримуючи її в дитинстві. Відповідно до п.1) ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення її майнових прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved