Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», ТОВ «Росвен Інвест Україна», приватного нотаріуса [PERSON], який обгрунтувала тим, що 3 березня 2010 року між нею та ТОВ «ПроКредит Банк» був укладений кредитний договір на суму 11000 грн. Кредит надавався на побутові потреби проведення ремонту. На сьогодні їй стало відомо, що банк не здійснює обслуговування її кредитних зобовязань у звязку з відступленням права її кредитних зобовязань на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». 13.04.2017 року отримавши витяг з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна,їй стало відомо про зареєстроване обтяження її домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Ялинова,55. Обтяження зареєстровано приватним нотаріусом [PERSON] 01.11.2011 за №11790911 за заявою ПАТ «ПроКредит Банк» №1-2/11/1785 від 28.10.2011. Вважає, що даний запис є недійсним та підлягає скасуванню, оскільки між нею та банком не укладалось нотаріально посвідченого договору застави, предметом якого було б належне їй домоволодіння, а тому нотаріус не мав підстав для внесення запису про обтяження належного їй майна. У звязку з чим, уточнивши позовні вимоги просила суд скасувати реєстраційний запис за №11790911 про заборону на нерухоме майно, домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро ([PERSON]), вул. Ялинова (Самарський район), будинок 55, зареєстрований 01.11.2011р. реєстратором приватним нотаріусом В.М. та вилучити даний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник ПАТ «ПроКредит Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення в яких зазначив, що на теперішній час права вимоги за кредитним договором позивача відповідно договору факторингу були відступлені новому кредитору ТОВ «Росвен Інвест Україна». Проти вимог позивача заперечує, проте не володіє актуальною інформацією щодо стану заборгованості за кредитним договором позивача. Просив розглянути справу в його відсутності. Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що до тепер позивач свої кредитні зобовязання за договором не виконала. Вважав, що заборона про обтяження майна позивача була здійснена правомірно. Також, просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки та обставина, що позивач дізналась про наявність запису про обтяження лише в 2017 році не відповідає дійсності, оскільки укладаючи кредитний договір, договір поруки та застави, вона повідомлялась, що у випадку не виконання договірних зобовязань може накладатись арешт на її майно. До того ж, позивач на підтвердження своїх вимог не надала доказів, які підтверджують, що договір застави є недійсним, а запис вчинений нотаріусом є неправомірним. В подальшому в судове засідання не з'явився. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, що 03.03.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Прокредит Банк» був укладений кредитний договір №1502.41281, за яким вона отримала кредит в розмірі 11000 грн. для проведення ремонту та обслуговування квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ялинова,55, із застосуванням енергозберігаючих технологій (а.с.8-9). Тоді ж, в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Прокредит Банк» був укладений договір застави рухомого майна №135090-ДЗ1, за яким в заставу було передано нерухоме майно у вигляді домоволодіння №55 по вул. Ялинова в м. Дніпро ([PERSON]) (а.с.12,13). У зв'язку з укладанням вищезазначеного договору застави, 01.11.2011 року за №11790911, реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] за заявою ПАТ «ПроКредит Банк» №1-2/11/1785, був внесений запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно, домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро ([PERSON]), вул.. Ялинова (Самарський район), будинок 55. Власником якого є [PERSON] (а.с.17,18). 22 серпня 2016 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу №КЕ/ПБ-2016, відповідно до умов якого, ПАТ «ПроКредит Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором позивача (а.с.34-38). Відповідно ч.1 ст.574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно ч.1,2 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні застовадавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володінні заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Відповідно ст.577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадку та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача, що договір застави рухомого майна за яким фактично було передано в заставу нерухоме майно є нікчемним, оскільки при його укладанні не були дотримані вимоги законодавство щодо його нотаріального посвідчення. Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №20/15 від 03.03.2004р., яка діяла на час внесення запису про обтяження нерухомого майна позивача, передбачала, що нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна та земельної ділянки, а також за місцем державної реєстрації транспортного засобу або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону щодо відчуження цього майна (майнових прав на нерухоме майно): 1) за повідомленням установи банку чи іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири; 2) при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки (майнових прав на нерухоме майно), а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, якщо це передбачено договором; 3) при посвідченні договору довічного утримання (догляду); 4) за повідомленням іпотекодержателя, якщо предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено; 5) при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою (строком на п'ять років); 6) при одержанні повідомлення про смерть одного з подружжя, які за життя склали спільний заповіт подружжя; 7) при посвідченні спадкового договору; 8) у всіх інших випадках, передбачених законом. Виходячи з того, що договір застави (іпотеки) домоволодіння №55 по вул. Ялинова в м. Дніпро ([PERSON]), приватним нотаріусом [PERSON] не посвідчувався то відповідно правових підстав для внесення запису про заборону щодо відчуження цього майна, нотаріус не мав. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що запис внесений про обтяження нерухомого майна у вигляді домоволодіння №55 по вул. Ялинова в м. Дніпро ([PERSON]) підлягає скасуванню та вилученню з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Що стосується доводів представника відповідача, що позивачем пропущений строк позовної давності, то суд зазначає наступне. Згідно зі статтями\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Позивач повязує момент обізнаності про порушення свого права власності з отриманням 13.04.2017 року витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, оскільки до цього моменту вона не здогадувалась, що належне їй майно перебуває під обтяженням. Відповідачем це не спростовано та не наведено доводів протилежного. А тому суд вважає, що строк на звернення до суду з позовом\~[PERSON] не пропущено, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності та відмови з цих підстав у позові. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved