Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 24 березня 1999 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON], яка померла 29 травня 2001 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на успадковане нею після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧН № 0098520. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у звязку із відсутністю оригінала сертифіката. [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0098520 належало [PERSON], який помер 24 березня 1999 року, та було успадковане [PERSON] після його смерті, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) площею 4,34 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Щорса, на його імя було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0098520, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 677 від 25 жовтня 1996 року, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 31 січня 2017 року (а.с. 9). 24 травня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який проживав в [INFO], за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 2 червня 2017 року (а.с. 29). З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2135/01-17 від 5 травня 2017 року (а.с. 25) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 757/01-16 від 6 червня 2017 року (а.с. 27) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідками виконкому Макіївської сільської ради № 1160 від 21 вересня 2016 року та № 24 від 11 січня 2017 року (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0098520 право на земельну частку (пай). 29 травня 2001 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй по Закону на день смерті, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 8). Зазначений заповіт не змінено та не відмінено, що підтверджується відміткою секретаря виконкому Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 28 листопада 2003 року. Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за вказаним заповітом. З копії спадкової справи № 585/2003 до майна померлої [PERSON] (а.с. 44-47) вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину, 9 грудня 2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката серії ЧН № 0098528. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0098520, виданий на імя [PERSON], втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 14). Позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], в звязку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0098520, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 квітня 2017 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved