Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, та в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 21 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 14809 таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначила, що 16 січня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 08/П/02-К, відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 24000 доларів США під 13,5% річних з кінцевим терміном погашення 15 січня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 16 січня 2008 року було укладено іпотечний договір № 08/П/02-К між АТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] , яка є позивачем по справі. Згідно з п. 1.1. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] , на підставі договору дарування від 07.12.2000 року АВО № 376601, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Мартиненко Т.Т. 16 листопада 2009 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору № 08/П/02-К, відповідно до умов якого встановлено новий кінцевий термін погашення заборгованості - 15 січня 2023 року. 30 жовтня 2012 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 2 про внесення змін до іпотечного договору № 08/П/02-К, відповідно до умов якого додано до предмета іпотеки земельну ділянку загальною площею 0,0405 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 344443 від 25.12.2009 року. Вказує, що у зв`язку із порушенням позичальником, [PERSON] , умов кредитного договору № 08/П/02-К 29.08.2014 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до позичальника, [PERSON] та поручителя, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 27 липня 2014 року у розмірі 288 622,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками - 39 316,41 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 963,61 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 062,66 грн., інфляційні витрати за кредитом 2269,96 грн., інфляційній витрати за відсотками - 4687,69 грн. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 08.12.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2017 року, позов АТ «Укрсоцбанк» задоволено в повному обсязі. 21.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем на підставі заяви АТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14809, яким у рахунок погашення заборгованості позичальника, [PERSON] , перед АТ «Укрсоцбанк», яка виникла за період з 01 серпня 2014 року по 20 березня 2017 року, у розмірі 338 418,10 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 102 096,17 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] , які належать позивачу. Зазначає, що про існування виконавчого напису дізналася лише наприкінці квітня 2019 року, після того, як нею було отримано від Бердянського МВ ДВС лист від 03.04.2019 року № 16317 «щодо ознайомлення з результатами належної оцінки нерухомого майна», у якому зазначено, що «06.02.2019 року під час проведення виконавчих дій державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, а саме: житловий будинок загальною площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, кадастровий номер 2310400000:04:012:0085, загальною площею 0,0405 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] ». З текстом виконавчого напису, вчиненого 21.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 14809 ознайомилася лише в 2019 році у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби. Вказує, що при цьому всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не отримувала ані постанову про відкриття виконавчого провадження, ані жодні інші документи виконавчого провадження протягом 1,5 років, оскільки згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження ВП № 55215603 було відкрито ще 22.11.2017 року. З виконавчим написом від 21.07.2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованим в реєстрі за № 14809 не згодна та вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. 27.05.2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник банку просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з тих підстав, що вимога про усунення порушень позивачем отримувалась, про що надає лише копії доказів направлення такої вимоги. Також зазначає, що закон не містить чіткого переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника і прострочення виконання ним зобов?язань. Посилається на те, що виконавчий напис вчинено не на кредитному договорі, а на іпотечному договорі, строк дії якого визначено за домовленістю сторін до повного виконання зобов?язань за кредитним договором, а зобов?язання не виконані як і рішення суду про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача адвокат Баранова О.П. надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (т. 2, а.с. 63). Представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі на підставі поданого відзиву, також просив у випадку неможливості відкладення судового засідання розглянути справу без участі представника банку та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т. 2, а.с. 62). Від представника третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. - адвоката Кураш Н.П. в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. на підставі матеріалів, наявних у справі (т.2, а.с. 4) Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16 січня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 08/П/02-К, відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 24000 доларів США під 13,5% річних з кінцевим терміном погашення 15 січня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 16 січня 2008 року було укладено іпотечний договір № 08/П/02-К між АТ «Укрсоцбанк» та майновим поручителем [PERSON] (а.с. 8-10) Згідно з п. 1.1. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] , на підставі договору дарування від 07.12.2000 року АВО № 376601, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Мартиненко Т.Т. (а.с. 12) 16 листопада 2009 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору № 08/П/02-К, відповідно до умов якого встановлено новий кінцевий термін погашення заборгованості - 15 січня 2023 року (а.с. 13). 30 жовтня 2012 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 2 про внесення змін до іпотечного договору № 08/П/02-К, відповідно до умов якого додано до предмета іпотеки земельну ділянку загальною площею 0,0405 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14). Зазначена земельна ділянка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 344443 від 25.12.2009 року (а.с. 18). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 08.12.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2017 року, позов АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 27 липня 2014 року у розмірі 288 622,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками - 39 316,41 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 963,61 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 062,66 грн., інфляційні витрати за кредитом 2269,96 грн., інфляційній витрати за відсотками - 4687,69 грн. задоволено в повному обсязі (а.с. 19-20). 21.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем на підставі заяви АТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14809, яким у рахунок погашення заборгованості позичальника, [PERSON] , перед АТ «Укрсоцбанк», яка виникла за період з 01 серпня 2014 року по 20 березня 2017 року, у розмірі 338 418,10 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 102 096,17 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - житловий будинок та земельну ділянку [ADDRESS] , які належать позивачу (а.с. 21). Так, статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Останнє має на увазі: відсутність безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, що встановлюється на підставі будь-яких фактичних обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості; сплив на момент звернення стягувача до нотаріуса і вчинення виконавчого напису строку давності за вимогою стягувача, перебіг якого (строку) починається з дня виникнення у стягувача відповідного права вимоги до боржника. Виконавчий напис має видаватись в межах такого строку давності, загальна тривалість якого становить три роки. Наведений вище правовий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27 березня 2019 року по справі №137/1666/16-ц, правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 13 лютого 2019 року по справі №644/2122/17, від 06 березня 2019 року по справі №330/1510/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №300/470/17, від 14 березня 2019 року по справі №201/13708/16-ц, від 25 березня 2019 року по справі №629/3881/16-ц, від 27 березня 2019 року по справі №361/9307/14. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Окрім того, відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушення зобов`язання у не менш ніж тридцяденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. За змістом п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 16.05.2018 року, справа № 320/8269/15-ц, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків. «Статтею 26 Закону N 1255-IV визначено види позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом N 1255-IV. При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону N 1255-IV встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується із частиною першою статті 27 Закону N 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Закон N 1255-ІV пов`язує можливість звернення стягнення на предмет застави не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й встановлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу вказаного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку N 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону N 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом». Отже, не направлення АТ «Укрсоцбанк» на адресу позивача повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, відсутність реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, недотримання приватним нотаріусом Чуловським В.А. 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Також, п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за таких умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За змістом п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 08.12.2014 року по цивільній справі № 2/326/397/2014 стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості в розмірі 288622,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками - 39 316,41 грн. Згідно з виконавчим написом нотаріуса від 21.07.2017 року сума заборгованості становить 338418,10 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 236 321,93 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 102 096,17 грн. Звернувшись 29 серпня 2014 року до суду з позовом про стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, розрахованої станом на 28 липня 2014 року, АТ «Укрсоцбанк» тим самим змінило строк виконання основного зобов`язання з 15 січня 2023 року на 29 серпня 2014 року. Внаслідок цього з останньої із вказаних дат припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, штрафи, пеню та комісію за кредитом (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). В такому випадку права та інтереси банку забезпечуються лише нормою ст. 625 ч.2 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок суду повністю узгоджується з правовими позиціями [PERSON] Верховного Суду, викладеними в постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року по справі №202/4494/16-ц, постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі №308/4296/14-ц, від 20 березня 2019 року по справі №161/11658/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі №592/10705/16-ц, від 27 березня 2019 року по справі №199/780/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі №341/2135/15-ц, від 03 квітня 2019 року по справі №753/11184/14-ц, від 03 квітня 2019 року по справі №550/569/16-ц, від 03 квітня 2019 року по справі №640/7146/16-ц. Дата звернення АТ «Укрсоцбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості підтверджується скріншотом з сайту Судової влади України (а.с. 23). Як вбачається з виконавчого напису останній вчинено у рахунок погашення заборгованості в тому числі за відсотками за користування кредитом за період з 01 серпня 2014 року по 20 березня 2017 року. Отже, попри припинення з 29 серпня 2014 року права нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, АТ «Укрсоцбанк» незаконно продовжив їх нарахування аж до 20 березня 2017 року, після чого в липні 2017 року звернувся до нотаріуса, надавши відповідній розрахунок заборгованості позивача, до якого включив і неправомірно нараховані проценти, що свідчить про відсутність безспірності вимог банку. 21.07.2017 року нотаріус вчинив спірний виконавчий напис, яким визначив стягнути з позивача на користь відповідача і проценти, в тому числі неправомірно нараховані після 29 серпня 2014 року. Така обставина здійснення розрахунку розміру та складових заборгованості позивача, безсумнівно свідчить про недотримання вимоги закону щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, як обов`язкової умови для вчинення виконавчої напису, та є ще однією підставою для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За змістом постанови Верховного суду від 28 березня 2019 року по цивільній справі № 308/4296/14-ц оскільки після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, пеню та інші платежі, передбачені кредитним договором, а звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором, нарахованої, у тому числі і за період після настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису були відсутні документи на підтвердження безспірності вимог банку. Узагальнюючи наведене, нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису, а розмір нарахованої відповідачем заборгованості, який зазначений у виконавчому написі, є спірним, не відповідає вимогам законодавства і не підлягає стягненню. Крім того, ст. 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. Всупереч вимогам зазначеної статті приватним нотаріусом Чуловським В.А. таких відомостей у виконавчому написі № 14809 від 21.07.2017 року не зазначено. За таких умов, виконавчий напис № 14809 від 21.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, є таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved