Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської області від 09.08.2010 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, що стверджується розрахунком заборгованості №11-947/17 від 01.11.2017 року, виданим Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, згідно з яким заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 45 000.00 грн. У звязку з невиплатою аліментів на сина та неналежним виконанням відповідачем обовязку по його утриманню, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2017 року в сумі 13540 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що відповідач не має можливості сплатити заборгованість за прострочення сплати аліментів у звязку з незадовільним станом здоровя та скрутним матеріальним становищем. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 09 серпня 2010 року №2-5327/10 шлюб, укладений між позивачем та відповідачем розірвано, сина [PERSON], [INFO], залишено на виховання матері, та стягнуто з [PERSON] на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття. На підставі вказаного рішення 09.08.2010 року був виданий виконавчий лист № 2п-5327/10 та постановою державного виконавця від 13.10.2010 року відкрито виконавче провадження №21888155 з виконання вказаного виконавчого листа. Загальна заборгованість відповідача по аліментним зобов'язанням визначена державним виконавцем та підтверджується доданими до заяви доказами, а саме довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах. Згідно з Розрахунком заборгованості №11-947/17 від 01.11.2017 року, виданим Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 45 000.00 грн. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, доказів на спростування цього відповідачем не надано, тому позивач має право на неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% за кожен день прострочення платежу. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-300 цс 16 від 16.03.2016 року. Таким чином загальна сума неустойки (пені) за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2017 року становить 13 540,00 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем\~не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з мотивів викладених вище. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача,\~тому суд вважає за необхідне стягнути\~з відповідача на користь\~позивача\~сплачений судовий\~збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved