Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною заявою, в якій з усіма уточненнями, просить встановити факт смерті свого батька громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 13 грудня 2017 року на тимчасово окупованій території України в м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області. Заява мотивована тим, що, для реєстрації смерті батька заявник зверталася до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, однак їй було відмовлено з тих підстав, що предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації спадкових прав. У судовому засіданні представники заявника підтримали подану заяву з мотивів, викладених у ній, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. На підставі ч. 2 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З Свідоцтва про народження Серія IV-УР № 1602631 від 20.05.1963 року випливає, що [PERSON] народилася 10.05.1963 року в м. Зимогіря Луганська область, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 142. Батьком значиться [PERSON], матірю [PERSON]. З Свідоцтва про укладення шлюбу Серія ІІ-ЕД № 358842 від 08.07.1984 року випливає, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 28.07.1984 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 60. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові Павлик, дружині Павлик. Як випливає з Лікарського свідоцтва про смерть № 175 від 15.12.2017 року, виданого Зимогірською міською лікарнею, [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [INFO], - помер 13.12.2017 року в м. Зимогіря Словяносербського району Луганської Народної Республіки. Згідно з Довідкою про причину смерті від 15.12.2017 року (до форми №106/у № 175), [PERSON] помер 13.12.2017 року у віці 79 років; причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність. Згідно з Свідоцтвом про смерть серія І-ВВ № 048920 від 19.12.2017 року, громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] помер 13 грудня 2017 року у м. Зимогіря Словяносербського району Луганської Народної Республіки, про що складено відповідний актовий запис № 755. З метою реєстрації факту смерті батька для реалізації спадкових прав, заявник зверталася до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, однак у такій їй було відмовлено, оскільки предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до пп. а, б п. 1 глави 5 розділу ІІІ, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть). Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано Кабінет Міністрів України ужити заходів, зокрема, щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника, зокрема, у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки як встановлено судом, [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець [INFO], - дійсно помер 13 грудня 2017 року у м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved