Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Самбора Самбірського МУЮ Львівської області, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим; спільне життя із ним не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння призвели до фактичного припинення ними шлюбних відносин; через часті конфлікти і сварки подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , котра на даний час є неповнолітньою; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин більше півроку, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та наполягала на цьому, оскільки за наданий судом строк для примирення вона із чоловіком не примирилися і, на її переконання, це є цілком неможливим, оскільки відповідач не змінив свого бачення на сімейне життя. Відповідач у минулому судовому засіданні проти позову не заперечував, проте судом було вирішено надати сторонам термін для примирення; однак в останньому судовому засіданні відповідач висловив свою позицію та заперечив проти обставин, викладених у позовній заяві, вважав, що збереження сім`ї можливе. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони зареєстрували 10 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Самбора Самбірського МУЮ Львівської області; від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , котра на даний час є неповнолітньою; спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя, що призводило до частих суперечок та непорозумінь і, що в свою чергу призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин; шлюбні відносини між подружжям не підтримуються останні півроку. Судом уживались заходи для збереження сім`ї та сторонам надавався строк для примирення, однак вони не примирились; позивач наполягала на питанні припинення шлюбу внаслідок його розірвання у судовому порядку, - в зв`язку з чим вважає, що вони з чоловіком вже не повернуться до нормального їх подружнього життя; відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та просив суд вдруге надати термін для примирення наперекір позиції дружини, однак судом вже надавався строк для примирення, проте між ними у відносинах нічого не змінилося і позивач на сьогодні в судовому засіданні надалі наполягала на власній позиції про розвід; разом з тим відповідач нічим не обґрунтовував власних міркувань про примирення і не спростував поданої суду письмової заяви про визнання позову. З`ясувавши обставини під час розгляду справи, суд приходить до висновку про зайве вдруге вживати заходи для збереження сім`ї та надавати сторонам строк для примирення, оскільки як вбачається із пояснень відповідача самостійно він і не збирається вживати жодних реальних кроків для дійсного збереження сім`ї; у минулому судовому засіданні позов визнавав та перед початком переконував суд у необхідності розірвати шлюб негайно, покинувши разом із позивачем зал судового засідання. Тому суд вважає, що сім`я розпалася та збереження шлюбу суперечить їх обидвох інтересам; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом півтора року. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим позивач звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. При наведених вище обставинах суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої неповнолітньої дочки. Відтак, позов підставний і підлягає задоволенню. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved