Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що близько 7 років вона з відповідачем проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За вищевказаний період у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В даний час сторони перестали спільно проживати. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. [PERSON] має стабільний дохід, отримує офіційно заробітну плату, а тому просила суд, відповідно до ст. 183 СК України, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. [PERSON] та її представник адвокат Дудін Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, за обставин, викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позову просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін, які проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області №832 від 06.06.2017 року, до складу сім'ї [PERSON] входить син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб сина вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач просить про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Досліджуючи матеріальний стан відповідача було встановлено, що він працює монтером колії ПАТ «Укрзалізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» виробничого підрозділу «Христинівська дистанція колії». Згідно довідки від 06.09.2017 року №134, дохід [PERSON] за останні 6 місяців становить 46408,63 грн. Відповідач зобов'язаний утримувати сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти. Доказів того, що відповідач не має можливості утримувати сина та те, що у нього на утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, що має значення для визначення розміру аліментів, суду подано не було. Частиною другою статті 182 СК України в редакції, що до діяла на час звернення позивача до суду, було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 08.07.2017 Законом від 17.05.2017 № 2037 вказана частина викладена в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». За приписом частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи законодавчі зміни, внесені до частини другої статті 182 Кодексу, з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 07.06.2017 року. При цьому, в період з 07 червня по 07 липня 2017 року включно розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання сина [PERSON] щомісячно аліменти і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розгядом справи. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Згідно ч.1 вищевказаної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. та на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги від 02.08.2017 року На підставі викладеного,

Outcome: approved