Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила: стягнути із [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS], аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 13.07.1999 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано. На даний час вона разом з дітьми проживає у [ADDRESS]. Вихованням та утриманням дітей вона займається самостійно. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає. Їй самостійно важко належним чином утримувати неповнолітніх дітей, в повній мірі забезпечувати всім необхідним для їх нормального фізичного, морального розвитку та розвитку їх творчих здібностей. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, непрацездатних батьків на його утриманні не має. Де працює відповідач, а також чи є він суб'єктом підприємницької діяльності та має регулярний дохід їй невідомо, а тому вважає, що розмір аліментів має бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей. 04 квітня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 06 травня 2019 року на 11 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, однак не викликалися. Відповідач відзив не подав. Будь-яких клопотань від сторін не надійшло. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі наказу №363 від 23.04.2019 про надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреності від 23.04.2019, у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3351 від 06.05.2019, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному об'ємі. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] року у місті Ямпіль Вінницької області. Місце проживання зареєстроване у [ADDRESS]. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11 вересня 2012 року (а.с.6) судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Із копії заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області №138/1228/16-ц від 17 червня 2016 року, яке набрало законної сили 23 липня 2016 року, (а.с.5) судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 02.08.2005 року (а.с.6) та серії [NUMBER] виданого 09.09.2015 (а.с.7) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із довідки №196 виданої 25.02.2019 року виконкомом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] разом зі своєю сім'єю проживає у [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своїх неповнолітніх синів, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхніх спільних дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, так як відповідач про своє місце роботи не повідомляє позивачку, як на це вказує позивач і не спростовано відповідачем, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх синів, які є здоровими та у певній мірі матеріально забезпеченим. Матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, молодим та фізично здоровим, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоров'я, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 04 березня 2019 року за вхід.№1708, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 04 березня 2019 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1536 гривень 80 копійок, так як позивачка у позовній заяві заявила дві вимоги майнового характеру, а відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог, судовий збір сплачується за кожну вимогу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved