Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, 07 травня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 24. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Їхнє сімейне життя з відповідачем спочатку склалось добре, проте з часом шлюбні відносини між ними поступово погіршувались, між ними часто виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на спільне сімейне життя та ведення спільного господарства. З відповідачем вони разом не проживають уже більше трьох років. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Збереження шлюбу стало неможливим, у них різні плани щодо майбутнього. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Збереження сім`ї неможливо, і суперечить її інтересам. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, а лише продовжить їх перебіг в часі, тому, просить суд не надавати строк для примирення. Шлюб вони розривають вперше. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею. Майнових спорів між ними немає. Нею, не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить шлюб розірвати. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Пояснила, що з відповідачем не проживають разом 3,5 роки. Вона втратила до відповідача почуття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області № 13/11547 від 13.07.2020 року та повідомленням виконавчого комітету Гніванської міської ради № 06-33/616 від 17.07.2020 року, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою на 16.09.2020 року, яке направлене за місцем його реєстрації. Відзиву на позов, заяв про відкладення судового розгляду суду не подано. Заяв про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. 07 травня 2015 року між сторонами виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 24. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження. Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем.

Outcome: approved