Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Центральної міської лікарні м.Рівне, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1251,50 грн. у якості оплати місячної відпустки до початку підготовки в інтернатурі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у 2012 році закінчила Львівський національний медичний університет ім. Данила Галицького, після чого отримала направлення на роботу, згідно якого датою прибуття є 01.08.2012 року. Стверджує, що відповідач в порушення вимог п.7.1 Наказу МОЗ №291 від 19.09.1996 року та п.24 Постанови КМУ №992 від 22.08.1996 року народження не оплатив позивачу місячну відпустку до початку навчання на інтернатурі. Просить позов задоволити. У судовому засіданніпозивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили такі задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Зокрема зазначила, що виплата місячного розміру соціальної стипендії за час відпустки не була виплачена позивачу, оскільки така до установи не зверталась із відповідною заявою, довідки з вищого навчального закладу не надала. Окрім того, вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності у зв'язку з тим, що така допомога не відноситься до структури заробітної плати. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.2 ЗУ «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням (в редакції чинній на момент виникнення даних правовідносин) передбачено соціальні гарантії та компенсації. Так, відповідно до п.24 вказаного Порядку молодим фахівцям, які одержали направлення на роботу після закінчення вищого навчального закладу, надається відпустка тривалістю 30 календарних днів. За час відпустки молодим фахівцям виплачується допомога у розмірі академічної або соціальної стипендії, що вони отримували в останній місяць навчання у вищомунавчальному закладі (крім додаткової соціальної стипендії, що виплачується особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи) за рахунок замовника. Після укладення трудового договору на молодих фахівців поширюються усі види соціального захисту, передбачені колективним договором працівників підприємства, установи, організації. Таким чином, оплата місячної відпустки до початку підготовки в інтернатурі входить в структуру заробітної плати та відноситься до додаткової заробітної плати, тому покликання представника відповідача на те, що така допомога не входить в структуру заробітної плати є необґрунтованими та безпідставними. Окрім того, суд звертає увагу на те, що у даних правовідносинах необхідно керуватися ч.2 ст.233 КЗпП України, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тому, у даному випадку суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки оплата місячної відпустки до початку підготовки в інтернатурі входить в структуру заробітної плати. Так, судом встановлено, що [PERSON] навчалася на медичному факультеті Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького з 01.09.2006 року по 25.05.2015 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки №3344 від 28.05.2012 року. [PERSON] після закінчення навчання у вказаному вище університеті у 2012 році отримала направлення на роботу №115, згідно якого остання направляється в розпорядження УОЗ Рівненська ОДА Рівненська ЦМЛ для роботи на посаді лікаря-нейрохірурга. Встановлено дату прибуття - 01.08.2012 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи відповідним направленням. Згідно витягу з наказу №104-к від 01.08.2012 року «Про прийняття лікарів-інтернів в ЦМЛ м.Рівне» прийнято на посаду лікаря-інтерна в ЦМЛ м.Рівне з виплатою заробітної плати в Центральній міській лікарні [PERSON] за спеціальністю «Нейрохірургія» з 01.08.2012 року по 30.06.2015 року. Розмір академічної стипендії за останній місяць навчання у вищому навчальному закладі, тобто за травень 2012 року, підтверджується довідкою по цільовій картці Приватбанку за травень 2012 року та становить 1251,50 грн. Окрім того, листом Управління держпраці у Рівненській області №17-04/1930 від 25.05.2017 року [PERSON] повідомлено про те, що за результатами перевірки, зокрема щодо питання оплати переїзду до м.Рівне для проходження інтернатури та невиплати місячної відпустки до початку проходження інтернатури винесено ЦМЛ м.Рівне припис на усунення виявлених порушень. Відповідно до п.7.1 Наказу МОЗ №291 від 19.09.1996 року «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів» проїзд молодих спеціалістів, які мають направлення на роботу, до місця спеціалізації (інтернатури) і місячна відпустка до початку підготовки в інтернатурі сплачується за рахунок коштів замовника, до якого їх направлено на роботу. Суд зазначає, що Наказом МОЗ №291 від 19.09.1996 року та Постановою КМУ№992 від 22.08.1996 року не передбачено норми про подання заяви до роботодавця щодо надання оплати місячної відпустки до початку підготовки в інтернатурі, так само як і не передбачено норми, яка не дозволяє здійснити виплату вказаної допомоги при невикористаній відпустці. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а відтак позов підлягає до задоволення. Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved