Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Березанської СР, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Також, до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати недійсним ордер на жиле приміщення від 07.03.1998 року, виданий КСП «Дослідне» на ім*я [PERSON] та виселити її з вищевказаної квартири. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги, наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що вона безперервно володіє вказаною квартирою протягом більш ніж 20 років. Проти задоволення позову [PERSON] заперечує, просить застосувати до його вимог строк позовної давності. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи та правову позицію свого довірителя. Представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що його довірителем отриманий дозвіл на приватизацію спірної квартири, але вселитися він не може, оскільки там проживає [PERSON], колишній чоловік [PERSON] Ордер, на підставі якого [PERSON] та [PERSON] вселилися у вказану квартиру, вимогам законодавства не відповідає, тому повинен бути скасований. Проти застосування строку позовної давності заперечує, посилаючись на те, що його довіритель дізнався про існування вказаного ордеру тільки в 2016 році, під час судових засідань. На задоволенні позову свого довірителя представник [PERSON] наполягає, посилаючись на вищенаведені обставини. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 7 березня 1998 року [PERSON] отримала ордер на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS], виданий на підставі розпорядження №103 від 7 березня 1998 року головою КСП «Дослідне». В склад її сім*ї, згідно ордеру, входив чоловік [PERSON] На час видачи ордеру будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], знаходився на балансі КСП «Дослідне», працівником якого була [PERSON], тому суд приходить до висновку, що вказана квартира на час видачі ордеру мала статус службової. З того часу і по період 2010 року [PERSON] мешкала за вказаною адресою, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Свідком [PERSON] надані пояснення про непроживання [PERSON] за вказаною адресою з 2001 року, але оскільки вони протирічать поясненням одразу трьох свідків, допитаних у справі, протирічать письмовим доказам - довідкам виконкому Березанської сільської Ради від 26 серпня 2004 року; 29 квітня 2004 року; 10 вересня 2003 року та 22 липня 2004 року, суд критично відноситься до вказаних пояснень в частині визначення строку проживання [PERSON] за вказаною адресою у період з 2001 року по 2010 рік. Суду, всупереч вимогам ч.3 ст.10 ЦПК України не надано належних, допустимих та переконливих доказів проживання [PERSON] за вказаною адресою в період з 2010 року по цей час. Суд критично відноситься до показань допитаного в судовому засіданні колишнього чоловіка позивачки за первісним позовом [PERSON] та допитаної в якості свідка в судовому засіданні [PERSON], оскільки вони спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] (в частині, що стосується періоду проживання з 2010 року по цей час), та не підтверджуються будь-якими іншими, належними, допустимими та переконливими доказами. Суд не вважає такими доказами надані для огляду квитанції про сплату за електроенергію, оскільки всі платежі здійснені від імені особи, на яку виписаний особовий рахунок - [PERSON], а факт його проживання в спірній квартирі сторонами не заперечується. Також, суд не вважає таким доказом вищезазначені довідки виконкому, оскільки за датою видачі період з 2010 року по цей час вони не охоплюють. Будь-яких інших доказів факту проживання [PERSON] в спірній квартирі у вказаний період суду не надано. Згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч.9 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Згідно довідки №17/02-15 від 16 січня 2017 року, житлові багатоквартирні будинки, розташовані в [ADDRESS] на баланс Березанської сільської Ради актом від 07.07.2005 року. Тобто, з цієї дати квартира [ADDRESS] статус службової втратила. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність факту безперервного володіння на протязі десяти років [PERSON] квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], тому в задоволенні її позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Ордер на жиле приміщення від 07.03.1998 року виданий КСП «Дослідне», підписаний головою КСП, що прямо протирічить наведеної нормі закону. Постановою Ради Міністрів УРСР №470 від 11.12.1984 року встановлена форма ордеру, який, зокрема, має містити серію та номер, який в ордері від 7 березня 1998 року відсутній. Враховуючи наведене, суд вважає вищезазначений ордер таким, що вимогам закону не відповідає. В той же час, до кінця судового розгляду [PERSON] заявлено про застосування до вимог [PERSON] строку позовної давності. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. [PERSON] в своєї позовної заяві стверджує, що він про існування вищенаведеного ордеру не знав, та просить строк звернення до суду поновити. Але, [PERSON] 19 серпня 2010 року отримав рішення виконкому Березанської сільської Ради про надання дозволу на приватизацію спірної квартири; постійно проживає у вказаному будинку; заселитися в квартиру не зміг, оскільки в неї постійно проживав [PERSON] Таким чином, суд вважає, що саме з моменту отримання дозволу на приватизацію [PERSON] міг довідатися про порушення свого права, тому перебіг позовної давності починається з 19 серпня 2010 року. Але, до суду [PERSON] звернувся поза межами трирічного строку, тому в задоволенні його вимоги про визнання ордеру недійсним слід відмовити у зв*язку зі спливом позовної давності. Також, як встановлено судом вище, [PERSON] останні сім років не мешкає в спірній квартирі, тому вимоги про її виселення також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed