Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі -АТ «Перший український міжнародний банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що 06.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто з неї на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 11494,71 дол. США. Разом з тим, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, заборгованість не є безспірною, крім того, при вчиненні виконавчого напису не було дотримано процедуру повідомлення боржника про усунення порушень за кредитним договором. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5226 від 06.05.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що відповідачем були дотримані всі вимоги для того, щоб здійснення виконавчого напису відповідало вимогам закону, всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості були надані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус повністю дотримався процедури вчинення виконавчого напису. У зв`язку із цим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності її представника. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Представник АТ «Перший український міжнародний банк», у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника ПАТ «Перший український міжнародний банк». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 06.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис № 5226 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 4928924 від 11.08.2006 за період з 30.04.2019 по 30.04.2020 у розмірі 11494,17 дол. США, яка складається з: 6340,81 дол. США заборгованості за сумою кредиту, 5153,89 дол. США. заборгованості за процентами (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилалася на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, заборгованість не є безспірною, крім того, при вчиненні виконавчого напису не було дотримано процедуру повідомлення боржника про усунення порушень за кредитним договором. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що відповідачем були дотримані всі вимоги для того, щоб здійснення виконавчого напису відповідало вимогам закону, всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості були надані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус повністю дотримався процедури вчинення виконавчого напису. У зв`язку із цим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача АТ «Перший український міжнародний банк» суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь банку, безспірності характеру правовідносин між сторонами. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 31350 грн. Обґрунтовуючи заяву, представник [PERSON] зазначав, що у зв`язку з розглядом справи у суді позивачем було понесено судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31350 грн. Посилаючись на зазначені обставини просила покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України представником позивача не надано детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Ураховуючи те, що представником позивачем не надано суду обгрунтованого розрахунку суми витрат, понесених на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), правових підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Outcome: approved