Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою (з урахуванням уточнень до заяви Вх. №23083/20 від 31.12.2020 року) про продовження обмежувального припису стосовно [PERSON] . Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що зареєстрований шлюб між сторонами було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.01.2020 року по справі 496/2359/19. Після розлучення [PERSON] неодноразово застосовував фізичну силу до заявниці, висловлював образи нецензурною лайкою, завдавав заявниці тілесні ушкодження, внаслідок чого [PERSON] , неодноразово викликала органи поліції, крім того колишній чоловік продовжував проживати у будинку, що належить заявниці та чинив перешкоди заявниці у користуванні житловим будинком. На теперішній час кримінальні провадження відносно [PERSON] не закриті та досудове провадження триває. Крім того, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Рішенням Біляївським районним судом Одеської області від 09.04.2020 року по справі 496/1340/20, яке набрало законної сили, відносно [PERSON] було вже видано обмежувальний припис, але він продовжує здійснювати психологічний тиск на заявника шляхом погроз, та, крім того, здійснює перешкоди у користуванні будинком, змінює та ламає замки, пошкодив засоби обліку електро та теплоенергії. Таким чином, навіть після прийняття вищевказаного рішення [PERSON] продовжує вчиняти протиправні дії по відношенню до заявниці та її майна, тобто на теперішній час існує обґрунтовані підозри того, що вона буде перебувати у небезпеці після закінчення дії вищезазначеного рішення суду, отже є великий ризик продовження вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці та можливість настання невідворотних наслідків для стану її здоров`я та життя, у зв`язку з чим звернулась до суду з відповідною заявою. Заявниця, [PERSON] та її представник, [PERSON] , в судовому засіданні наполягали на задоволені заяви та просили продовжити обмежувальний припис стосовно [PERSON] Заінтересована особа, [PERSON] та його представник, [PERSON] , в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про продовження обмежувального припису стосовно [PERSON] та зазначали, що свідчення заявниці є неправдивими та не мають жодного доказу на підтвердження викладеного у заяві. Крім того, [PERSON] наголошував, що жодного насильства з його сторони ні під час дії обмежувального припису, ні після його закінчення, щодо заявниці не відбулося, а тому просить у задоволенні заяви відмовити. Заслухавши заявницю, заінтересовану особу, представників, дослідивши письмові докази та, оцінив фактори небезпеки (ризиків) щодо продовження вчинення домашнього насильства, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо вжиття заходів з приводу протиправних дій (домашнього насильства) [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження проживання в будинку (квартири) за адресою [ADDRESS] від 13.09.2020 року, встановлено, що [PERSON] , не може потрапити до власної оселі в зв`язку з тим, що замки на дверях замінені; Протоколом прийняття заяви від гр. [PERSON] інспектором СРПП Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 18.09.2020 року, пояснень [PERSON] від 18.09.2020 року щодо невиконання рішення Одеського апеляційного суду від 15.07.2020 року, а саме погроз в адресу [PERSON] та її батьків фізичною розправою в присутності свідків; Протоколом прийняття заяви від гр. [PERSON] інспектором СРПП Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 03.10.2020 року, пояснень [PERSON] від 03.10.2020 року інспектору СРПП Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області, витягом із ЄРДР (кримінальне провадження №12019161250000871) підтверджується, що за заявою [PERSON] від 26.12.2019 року, внесені відомості до ЄРДР про нанесення їй легких тілесних ушкоджень гр. [PERSON] (ч.1 ст. 125 КК України), згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №30689 виданої лікарем Одеської обласної клінічної лікарні нейрохірургічного відділення м. Одесса, вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ОКБ с 26.12.2019 року по 31.12.2019 року з діагнозом струс головного мозку, численні забої, синці голови, забій правої кисті, закритий перелом кісток носу зі зміщенням уламків; астено-невротичний синдром. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2020 року по справі 496/1340/20 заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - задоволено частково та видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] , уродженця м. Беслан, [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] із наступними заходами тимчасового обмеження: -усуненням перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права приватної власності [PERSON] з боку кривдника [PERSON] ; -усуненням перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права приватної власності [PERSON] з боку кривдника [PERSON] ; -забороною [PERSON] наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а також за місцем мешкання батьків [PERSON] в [ADDRESS] ; - забороною [PERSON] вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс повідомлення) з [PERSON] та через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В решті вимог заяви відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Врони А.В. - залишено без задоволення, а апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено та рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2020 року в частині відмови у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення; видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] , уродженця м. Беслан, [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2020 року - залишено без змін. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017 року (далі Закон України №2229-VIII від 07.12.2017 року) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті (ч.5 ст. 26 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). Згідно з п.3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Разом з тим, відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Під час вирішення питання про наявність підстав для продовження обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Таким чином, оцінивши ризики, які полягають в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, фактори небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, з урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень сторін та їх представників, з`ясувавши обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про продовження обмежувального припису. Разом з тим, вирішуючи питання в частині задоволення заяви [PERSON] про продовження обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Обмежувальний припис стосовно [PERSON] є заходом тимчасового обмеження прав, що не свідчить про позбавлення останнього житла. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (до ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України). Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд враховує критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження прав [PERSON] , з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису, та його продовження, у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Так, при вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приймає до уваги, що підстави, які брав до уваги суд під час видання обмежувального припису щодо [PERSON] продовжують існувати. Враховуючи те, що заявниця [PERSON] , звернулася до відповідних державних органів держави Україна за захистом від домашнього насильства, та на даний час є ознаки його вчинення, які не можуть бути поза розумним сумнівом спростовані, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує захисту, а отже, для недопущення порушення права заявниці, гарантованого ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного і сімейного життя), враховуючи, що існують ризики продовження та повторення конфліктів між сторонами, що мають ознаки домашнього насильства, з метою захисту прав [PERSON] , від насильства в сім`ї, вважає за необхідне продовжити дію обмежувального припису щодо [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] )на строк 6 (шість) місяців.

Outcome: approved