Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ «АгроДар», правонаступником якого є ТОВ «Агродар-Україна», в якому просить визнати недійсною та припинити дію додаткової угоди №2 від 01.10.2010 до договору оренди земельної ділянки (паю) №52 від 01.04.2003. Свої вимоги обґрунтувала тим, що має земельну ділянку [NUMBER], площею 4,57 га, яка розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, якою вона володіє на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-КР №031324. У 2003 році вона передала відповідачу в оренду свою земельну ділянку на строк до 01.01.2008. Після цього, до основного договору оренди земельної ділянки, між нею та відповідачем підписано додаткову угоду №1 від 23.07.2007, відповідно до якої визначено термін дії договору оренди з 25.04.2003 по 01.08.2013. Також, було складено акт прийому-передачі земельної ділянки. До закінчення строку дії додаткової угоди №1, а саме 19.06.2012 вона письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати дію договору оренди землі, однак відповідач всупереч її заяви та без її відома склав додаткову угоду №2 до договору оренди земельної ділянки [NUMBER], в якій в графі орендодавець стоїть не її підпис, а підпис іншої особи. Вказана додаткова угода №2 до договору оренди землі від 01.04.2003 зареєстрована у відділі Деркомзему у Знам'янському районі Кіровоградської області 25.04.2012 за №352228744001747. У зв'язку з вказаною реєстрацією цієї додаткової угоди, вона письмово зверталася до начальника управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області з метою проведення ним службового розслідування з цього приводу. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили визнати недійсною та припинити дію додаткової угоди №2 від 01.10.2010 до договору оренди земельної ділянки (паю) №52 від 01.04.2003, зазначивши, що позивач не підписувала її та заздалегіть повідомила відповідача про намір самостійно обробляти землю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що законні підстави для задоволення позову відсутні, позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Представник третьої особи управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що державна реєстрація додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки здійснена відповідно до чинного законодавства і підстави для відмови у її здійсненні були відсутні, оскільки подані документи відповідали встановленим законодавством вимогам. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили небажання позивача продовжувати строк оренди земельної ділянки. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача та третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно зі ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.ст.16, 18, 19 вказаного Закону, договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. ЗАТ «АгроДар» 23.03.2011 реорганізовано у ТОВ «Агродар-Україна», яке пройшло державну реєстрацію та зареєстровано за №14441450000007545 від 23.03.2011 і є повним правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «АгроДар». Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії КР №031324, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,57 га, кадастровий №3522287400:02:000:0927 (а.с.7). Між сторонами 01.04.2003 укладено договір оренди землі, згідно з яким позивач передала, а ЗАТ «АгроДар» прийняло в оренду земельну ділянку [NUMBER] площею 4,57 га. Даний договір укладено на строк п'ять років, починаючи з дати його державної реєстрації. Орендна плата проводиться орендарем сільгосппродукцією в еквіваленті до визначеної вартості орендованої земельної частки в розмірі 1,5%. Зазначений договір зареєстровано в Трепівській сільській раді 25.04.2003 за реєстраційним номером №52 (а.с.8-9). Додаткова угода №1 до договору оренди земельної ділянки укладена між сторонами 23.07.2007, відповідно до якої змінився розмір орендної плати та строк закінчення договору оренди - 01.08.2013 (а.с.10). Відповідно до цієї угоди 23.07.2007 складено акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.11). Додаткова угода №2 до договору оренди земельної ділянки укладена між сторонами 01.10.2010, відповідно до неї змінився розмір орендної плати та строк закінчення договору оренди - 31.12.2016 (а.с.13). Позивач 19.06.2012 письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати договір оренди землі та її намір обробляти самостійно належну їй земельну ділянку (а.с.12). Позивач 13.02.2014 звернулася з письмовою заявою до управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області з приводу проведення службового розслідування за фактом державної реєстрації фіктивної додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки (а.с.14), на яку отримала відповідь, що державна реєстрація додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки здійснена відповідно до чинного законодавства і підстави для відмови у її здійсненні були відсутні, оскільки подані документи відповідали встановленим законодавством вимогам (а.с.56-57). З акту звірки розрахунків за оренду земельного паю [PERSON] (а.с.83), відомостей на видачу орендної плати за користування орендованими земельними ділянками за 2011 рік (а.с.98-99, 100, 101-102), за 2012 рік (а.с.94-95, 96-97), за 2013 рік (а.с.84-85, 86-87, 88-89, 90-91, 92-93) вбачається, що загальна сума розрахунку з [PERSON] за вказаний період склала 7635 грн. 14 коп., залишок склав 0 грн. 23 коп. За заявою [PERSON] щодо підробки її підпису в додатковій угоді №2 до договору оренди земельної ділянки 18.02.2014 Знам'янським МВ УМВС України в Кіровоградській області розпочате кримінальне провадження та внесене до ЄРДР за №12014120160000215 (а.с.81). В рамках даного кримінального провадження слідчим витребувано в управлінні Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області примірник додаткової угоди №2 від 01.10.2010 (а.с.79) та 14.10.2014 винесено постанову про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.82), яку направлено до Кіровоградського відділення ОНДІСЕ України в Кіровоградській області для виконання (а.с.80). Згідно з висновком експерта від 27.10.2014 №1824, підпис від імені [PERSON] в графі орендодавець у додатковій угоді №2 від 01.10.2010 до договору оренди №52 від 25.04.2003 виконаний не самою [PERSON], а іншою особою (а.с.127). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Вищезазначений висновок експерта від 27.10.2014 №1824 судово-почеркознавчої експертизи, який суд вважає належним та допустимим доказом у даній справі, свідчить що спірна додаткова угода №2 від 01.10.2010 до договору оренди земельної ділянки була укладена за відсутності на це волі [PERSON] На відсутність бажання, наміру прожовжувати договір оренди земельної ділянки свідчить і заява [PERSON] на ім'я директора ТОВ «Агродар-Україна» від 19.06.2012, яка була прийнята відповідечем та зареєстрована і про надходження якої не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. За таких обставин, враховуючи що в судовому засіданні позивачем доведено той факт, що вона додаткову угоду №2 не підписувала і нікого на це не уповноважувала, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання спірної додаткової угоди недійсною, є обгрунтованими, а тому підлягаю задоволенню. Звертаючись з позовом про визнання додаткової угоди недійсною, позивач одночасно просить припинити її дію. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на питання суду щодо конкретизації вимоги, вказав, що додаткову угоду все таки необхідно визнати недійсною. Підстави і порядок припинення договору оренди землі передбачені ст.ст.31, 32 Закону України «Про оренду землі». За змістом зазначених норм припиненню підлягає лише дійсний договір. Враховуючи викладене, суд залишає без задоволення вимогу позивача щодо припинення дії додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки. На підставі викладеного, ст.ст.203, 204, 208, 210, 215, 216, 236 ЦК України, ст.ст.1, 13, 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: partial