Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували в 1992 р. В 1993 р. у них народився син [PERSON] . Тривалий час із відповідачем у них були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. З відповідачем спільного господарства не ведуть. На примирення не згідна і тому вважає шо необхідно розірвати шлюб. Позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що спільне проживання з відповідачем припинили 02.07.2020 р., відповідач не вживав заходів під час спільного проживання щодо утримання сім`ї, не допомагав їй в проведенні ремонтних та господарських робіт в її будинку, збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду відповідач пояснив, що звинувачення позивача в його бездіяльності є безпідставними, з липня 2020 р. не вживав заходів для примирення з позивачем. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 08.08.1992 р. у відділі РАГС Хотинської державної адміністрації Чернівецької області, про що складено актовий запис № 47. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який на час розгляд справи є повнолітнім. Спільне життя сторін не склалося. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, відсутністю бажання спільно вирішувати сімейні проблеми, побутові проблеми сторони в липні 2020 р. припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Сторони миритися не бажають, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд критично оцінює заперечення відповідача на позов оскільки вони не стосуються предмету позову. При цьому суд враховує, що відповідач не вживав жодних заходів для примирення з відповідачем з липня 2020 р., не заявляв таких клопотань і в суді. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї \~немає.

Outcome: approved