Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою та просить встановити факт, що заповіт, посвідчений 29 січня 2001 року [PERSON], секретарем Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 24 дійсно складений [PERSON], яка померла 06 лютого 2016 року, а також встановити факт, що 1/2 (одна друга) частка квартири № 186, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Затонського, будинок 6, дійсно належить [PERSON], яка померла 06 лютого 2016 року, на підставі: договору № 99/С- 0046 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 01 квітня 1999 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON] (російською мовою) [PERSON], з іншого боку та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2008 року(справа № 2-5123/08) про визнання вищезазначеного договору купівлі-продажу дійсним. Заінтересована особа [PERSON] про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла 06 лютого 2016 року (свідоцтво про смерть, бланк серії І-ЖД № 443414, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції 06 лютого 2016 року, актовий запис № 1472 від 06 лютого 2016 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] залишила на імя [PERSON], заповіт, посвідчений 29 січня 2001 року [PERSON], секретарем Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 24, за яким заповіла все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. 25 березня 2016 року [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - [PERSON]. Син померлої [PERSON] - [PERSON], [INFO], є інвалідом II групи, тому він має право на обовязкову частку у спадщині, відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України. Інші спадкоємці за законом, передбачені статтею 1241 Цивільного кодексу України, відсутні. На час смерті [PERSON] у шлюбі не перебувала, ні з ким із чоловіків однією сімєю не проживала. Для відкриття спадщини [PERSON], подала нотаріусу наступні документи: Свідоцтво про смерть [PERSON] (серії І-ЖД № 443414), видане 06 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 1472 від 06 лютого 2016 року; заповіт, посвідчений 29 січня 2001 року [PERSON], секретарем Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 24, у якому заповідачем зазначена [PERSON]; Державний акт на право приватної власності на землю, бланк І-ОД № 055322, виданий 20 лютого 2002 року Благоєвською сільською радою Іванівського району Одеської області на імя [PERSON]; договір № 99/С-0046 купівлі-продажу нерухомого майна (квартири [ADDRESS]), укладений 01 квітня 1999 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON] (російською мовою) [PERSON], з іншого боку; - рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2008 року (справа № 2-5123/08) про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним, у якому позивачем зазначена ПЕЙЧЕВА (українською мовою) [PERSON]. Проте, своїм листом - розясненням від 29 березня 2016 року за вих. № 31/02-14 нотаріус розяснив, що відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус при зверненні спадкоємця у звязку із відкриттям спадщини зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, тощо. Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 Глави 10 розділу II Порядку, нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинен перевірити належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 Глави 10 розділу II Порядку, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Також, нотаріус зазначила, що в представлених документах різниться прізвище: «ПЕЙЧЕВА» та «ПЕЙЧЄВА», що унеможливлює встановити належність заповіту та 1/2 (однієї другої) частки квартири під № 186 по вулиці Затонського, 6 у місті Одеса, [PERSON]. Крім того, у розясненні зазначено, що відповідно до статті 47 Закону України «Про нотаріат» та Порядку, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Внаслідок чого, нотаріус, запропонував звернутися до суду із заявою про: встановлення фактів належності заповіту та 1/2 (однієї другої) частки квартири під № 186 по вулиці Затонського, 6 у місті Одеса, померлій. Таким чином, зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з метою встановлення фактів належності заповіту та 1/2 (однієї другої) частки квартири під № 186 по вулиці Затонського, 6 у місті Одеса, Спадкодавцеві. Встановлення даних фактів потрібно для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Встановлення цих факту не повязується з вирішенням спору про право. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON], обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved