Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку, відповідно до якого просила визнати визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що згідно довідки про склад сім»ї, виданої КП «ЖЕО №4» Кіровоградської міської ради від 26.12.2016 року, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її син - [PERSON], а також квартирантка [PERSON] та її донька [PERSON]. Відповідачі хоч і зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою з 2009 року. В судове засідання позивач не з'явилася надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися судом належним чином, надіслали до суду нотаріально посвідчену заяву про згоду на зняття з реєстрації. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору обміну від 30.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, Тюртюбек О.О., зареєстрованого в реєстрі за №540. Згідно довідки про склад сім»ї, виданої КП «ЖЕО №4» Кіровоградської міської ради від 26.12.2016 року, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її син - [PERSON], а також квартирант [PERSON] та її донька [PERSON]. 06.03.2017 року до суду надійшла нотаріально посвідчена заява від [PERSON], що також діє в інтересах [PERSON], відповідно до якої відповідач дають згоду та просять зняти її та її доньки з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити по фактично понесених затратах.

Outcome: approved