Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 20.12.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори за № 1-4303 є власником 11/130 частин домоволодіння 26 по вул. Фрайнштейна в м. Нікополі. На даний час в будинку зареєстровані вона, [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], який доводився братом її чоловіка, який помер. Реєстрація [PERSON] в буд. 26 по вул. Фрайнштейна в м. Нікополі проводилась на прохання її колишнього чоловіка, однак з 2000 р. відповідач в будинку не проживає, створює перешкоди в користуванні власністю, оскільки вона має право на субсидію по сплаті комунальних платежів. Добровільно знятися з реєстрації [PERSON] відмовляється, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, тому суд за клопотанням представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи за їх відсутності. Суд вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 20.12.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори за № 1-4303 [PERSON] є власником 11/130 частин домоволодіння 26 по вул. Фрайнштейна в м. Нікополі. (а.с. 5-6) Відповідно до акту від 24.04.2015 р. виданого завіреного головою квартального комітету № 16 в буд. 26 по вул. Фрайнштейна в м. Нікополі, Дніпропетровської області зареєстрований, але не проживає з 2000 р. [PERSON] (а.с. 4) Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведенні норми права суд приходить до думки, що позовні вимоги [PERSON], щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved