Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2019 року о 06:30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки МАЗ 203069 д.н.з. [NUMBER] в м. Львові на вул. Рубчака, 2, здійснив наїзд на припаркований автомобіль позивачки. В результаті, транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 року у справі №466/9198/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Встановлено, що ДТП відбулась внаслідок порушення [PERSON] - водієм Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, п.п. 13.1, 2.3.б Правил дорожнього руху України. У результаті автомобіль позивачки - Ніссан д.н.з. [NUMBER] , здійснив інертний рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , який отримав інертний рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки КІА д.н.з. [NUMBER] . Як наслідок, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до звіту №1944/19 про оцінку автомобіля, виконаного ТОВ АК «Експерт-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 266 814,84 грн. Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ МАЗ 203069 д.н.з. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», яке 26.12.2019 року виплатило позивачці страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн. (з урахуванням комісії банку, зараховано на карту 99 500,00 грн.). Проте, відповідач не відшкодував решти вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що становить 167 314,84 грн. Звернення позивачки з цього приводу залишив без відповіді. [PERSON] також зазначає, що у зв`язку з даною подією, понесла витрати на перевезення транспортного засобу евакуатором - 600,00 грн., проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу - 2 500,00 грн., витрати на зберігання транспортного засобу, в розрахунку 80,00 грн. / доба. Отже, на день звернення до суду, загальна сума майнової шкоди становить 178 254,84 грн. Крім того, позивачка зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля звичний спосіб життя її сім`ї значно змінився. Тому просить відшкодувати їй моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 18.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 подав до суду 12.03.2020 року відзив на позовну заяву. З відзиву вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги. Зазначає, що згідно до Звіту №1944/19 про оцінку автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 161 327,73 грн. Ринкова вартість транспортного засобу складає 266 814,84 грн. А ринкова вартість зазначеного автомобіля у пошкодженому стані складає 105 487,10 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», яке є страховиком ЛК АТП №1, 26.12.2019 року виплатило позивачці страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн. (з урахуванням комісії банку, зараховано на карту 99 500,00 грн.). Стверджує, що згідно до Звіту №1944/19 про оцінку автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (Свр) складає: 344 984,48 грн., оскільки вартість відновлювального ремонту (Свр = 344 984,48) перевищує дійсну (ринкову) вартість автомобіля (С = 266 814,84 грн.) відповідно проводити відновлювальні ремонтні роботи економічно не доцільно. Відповідно вартість автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 266 814,84 грн. Отже, розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 161 327,74 грн., як різниця між вартістю транспортного засобу до (266 814,84 грн.) та після ДТП (105 487,10 грн.) Враховуючи факт отримання позивачкою страхового відшкодування, розмір завданого матеріального збитку становить: 161 327,74 грн. - 99 500,00 грн. = 61 827,74 грн. Щодо стягнення витрат на перевезення транспортного засобу, ЛК АТП №1 не погоджується. Зазначає, що позивачка надала у якості доказу Товарний чек на суму 600,00 грн. від 12.11.2019 року, виписаний фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Згідно свідоцтва платника єдиного податку Серії А №974505, виданого суб`єкту господарювання [PERSON] , та згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] не здійснює такий вид господарської діяльності, як надання послуг перевезення евакуатором. Відповідно товарний чек від 12.11.2019 року не є належним та допустимим доказом понесених позивачкою витрат на перевезення транспортного засобу евакуатором. Відповідач визнає позовні вимоги про стягнення 2 500,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу. Щодо стягнення витрат у розмірі 7 840,00 грн. на зберігання транспортного засобу та стягнення моральної шкоди, ЛК АТП №1 заперечує. Зазначає, що позивачкою не доведено факту понесення зазначених витрат, а також не доведено факту завдання моральної шкоди та її розмір. Крім того, відповідач стверджує, що позивачка вказала що на день подання позовної заяви понесла витрати на професійну допомогу у розмірі 3 000,00 грн., одна вона не підтвердила такі витрати. Позивачка подала до суду 19.05.2020 року заяву про зменшення позовних вимог. Зазначає, що при поданні позовної заяви, помилково не було враховано вартість транспортного засобу після ДТП, що становить 105 487,10 грн. Враховуючи те, що ринкова вартість автомобіля на момент ДТП складала 266 814,84 грн., ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані - 105 487,10 грн., то розмір відновлювального ремонту автомобіля становить 161 327,84 грн. Відтак, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування - 99 500,00 грн., стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 61 827,74 грн., як невідшкодована сума вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Отже, [PERSON] просить стягнути з ЛК АТП №1на її користь 72 767,74 грн., з яких: 61 827,74 грн. - невідшкодована сума вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу; 600,00 грн. - витрати на перевезення транспортного засобу евакуатором; 2 500,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу; витрати на зберігання транспортного засобу, в розрахунку 80,00 грн./добу, що на день звернення до суду становить 7 840,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги залишила без змін. Ухвалою судового засідання від 18.09.2020 року клопотання позивачки задоволено та залучено до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] Однак, на адресу суду 13.10.2020 року повернулись матеріали позовної заяви та ухвала про залучення [PERSON] до участі у справі, як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Позивачка подала до суду заяву про розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримуює в повному обсязі. Крім того, подала заяву також про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача ЛКП «Львівелектротранс» в судове засідання не з`явився. Згідно наданого відзиву позовні вимоги заперечив частково з мотивів наведених в такому. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 17 лютого 2020 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення своїх доводів у поданому до суду позові шляхом подачі відзиву, заперечень на позов, письмових пояснень та заперечень на ці пояснення тощо. Станом на час судового розгляду справи введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України). Щодо посилання на звернення Ради суддів України з проханням «утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи», то дана справа не передбачає обов`язкової присутності в судових засіданнях її учасників. Враховуючи, що такі скористалися своїм правом, передбаченим ЦПК України та подали на адресу суду відзив та пояснення відповідно. Відтак суд приходить до переконання, що учасниками судового провадження чітко висловлена їх позиція щодо заявленного позову та додаткової аргументації не потребує. В той же час, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак, від сторони відповідача, ні від його представника заяви до суду про участь у судовому розгляді справи в режимі відеоконференції не поступало. За вищенаведених обставин суд вважає можливим завершувати судовий розгляд справи за відсутності учасників судового провадження, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав. Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 30.10.2019 року відбулось ДТП за участі [PERSON] , водія ЛК АТП №1, який керував транспортним засобом МАЗ 203069 д.н.з. [NUMBER] . В контексті ст..82 ЦПК України судом встановлено, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 15.11.2019 року, 30.10.2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки МАЗ д.н.з. [NUMBER] , у м. Львові на вул. Рубчака, 2, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Ніссан д.н.з. [NUMBER] , який здійснив інертний рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , який отримав інертний рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки КІА д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ремонтною калькуляцією №00324701 від 25.11.2019 року вартість ремонтних робіт становить 344 984,48 грн. У відповідності до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року зі змінами до цього Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до п.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року зі змінами до цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо - транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: - з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається зі звіту №1944/19 від 25.11.2019 року про оцінку автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER] , ринкова вартість транспортного засобу становить 344 984,48 грн., ринкова вартість автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень становить 266 814,84 грн. Відповідно, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 161 327,73 грн. Ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 105 487,10 грн. Як вбачається з банківської виписки від 17.02.2020 року, 26.12.2019 року [PERSON] отримала від ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 99 500,00 грн (а.с.42). Дана обставина не оспорюється учасниками судового провадження, відтак суд приймає таку до уваги та приходить до висновку, що 61 827,74 грн. становлять невідшкодовану суму вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відтак враховуючи наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц та приписи статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача ЛКП «Львівелектротранс» підлягає стягненню не відшкодована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» майнова шкода в сумі 61 827,74 грн. Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до рахунку ТзОВ «АК «Експерт-Сервіс» №1944 від 19.11.2019 року [PERSON] понесла витрати у розмірі 2 500,00 грн. на проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу. Згідно товарного чеку від 12.11.2019 року, [PERSON] понесла витрати у розмірі 600,00 грн. за перевезення евакуатором автомобіля марки Nissan Qashqai д.н.з. [NUMBER] з вул. Рубчака, 2 на вул. Городоцьку, 306 (а.с.43). Витрати позивача на зберігання транспортного засобу, в розрахунку 80,00 грн./добу, що на день звернення до суду становить 7 840,00 грн. також підтверджуються матеріалами судового провадження. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України, передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України, залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відтак суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягають як такі, що не знайшли свого доказового підтвердження. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає по 2 500 грн. судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи. Відтак слід стягнути з Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1Б) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ) в рахунок відшкодування завданих майнової шкоди 72 767,74 гривень. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 15.10.2020 року загальна вартість наданих послу юз правової допомоги становить 5 500 грн. Дана обставина також стверджується договором №30/12-2019 про надання правової допомоги (далі- договір) та додатковою угодою №1 до договору. Дана вимога підлягає до задоволення в контексті ст. 133 ЦПК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ЛКП «Львівелектротранс» на користь позивача сплачений судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1782, 55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial