Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 10.09.1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний запис за №11. Від даного шлюбу у них народилась двоє доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні стосунки не підтримують, з 2017 року проживають окремо, шлюбні відносини практично були припинені, спільного господарства вони не ведуть. Між ними відсутні моральні та правові основи шлюбу, почуття взаємної любові, підтримки та поваги. Подальше подружнє життя є неможливе. За таких обставин, позивачка просить шлюб, який був укладений 10.09.1994 року між нею та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище їй залишити « [PERSON] ». В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивачки адвокат Печунка В.О. надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у його відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] про шлюб, 10.09.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Тарновецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний запис за №11. За час шлюбу у подружжя народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися, з 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] слід залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору та на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved