Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 21 вересня 2007 року придбала у власність у житловий будинок [ADDRESS]. При цьому, до цього часу у придбаному позивачкою спірному будинку зберігає реєстрацію відповідач, але не проживає. Позивачка зазначає, що зазначена обставина обмежує її права як власника у користуванні й розпорядженні житлом. При цьому, на письмову вимогу позивачки знятися з реєстраційного обліку відповідач не прийняв ніяких дій. За таких обставин, позивачка посилаючись на положення ст.ст.321, 391 ЦК України вважає, що є підстави для задоволення поданого нею позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. При цьому пояснила, що вона є єдиним власником будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку також зареєстрований, але не проживає з 2012 року відповідач. При цьому, майна, яке належить відповідачу, в будинку не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його повідомлення про час і місце розгляду справи було здійснено відповідно до приписів ч.3 ст.76 ЦПК України. Заява про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходила. У зв'язку з цим, беручи до уваги думку позивачки, яка у судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом після наради на місці була прийнята ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів у справі, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. 21 вересня 2007 року позивачка придбала у [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого зазначеного дня державним нотаріусом Совєтської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим та зареєстровано в реєстрі за №2080 (а.с.4-5). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16062852, виданого 26 вересня 2007 року Джанкойським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації позивачка є єдиним власником житлового будинку під [ADDRESS] (а.с.7). Як випливає з Виписки з будинкової книги для прописки громадян за №2712, виданої 21 жовтня 2013 року Виконавчим комітетом Совєтської селищної ради АР Крим та адресної довідки, наданої 26 грудня 2013 року за Вх.№10876/13-Вх Совєтським районним сектором Головного управління Державної міграційної служби України в АР Крим відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], тобто в будинку, належному на праві приватної власності позивачці (а.с.16,27). 29 листопада 2013 року позивачка рекомендованою поштовою кореспонденцією надіслала на адресу відповідача листа, в якому вона пропонує останньому в строк до 10 грудня 2013 року знятися з реєстрації в добровільному порядку. Зазначеного листа було отримано відповідачем 03 грудня 2013 року (а.с.19-20). Згідно Акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї №677 від 27 листопада 2013 року відповідач [PERSON] з 2012 року зареєстрований у спірному житловому будинку, проте в останньому не проживає (а.с.17-18). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідач з 2012 року за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає. У суду не має підстав для того, щоб ставити під сумнів правдивість показань зазначеного свідка. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з частиною 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог частини 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дій, які порушують право. Зазначеною статтею також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Обґрунтовуючи позов позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку з початку 2012 року, особистого майна у будинку немає, більше року за місцем реєстрації не з'являвся. Обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача у спірному будинку, судом не встановлено, а відповідачем вони суду не надані. Відповідно до вимог ст.ст. 10,11, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд доходе висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved