Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Приватний нотаріус Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірина Юріївна, про визнання заповіту недійсним. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті позивач звернулася до Великоолександрівської державної нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини і там довідалась, що чоловік 30.09.2013 року склав заповіт на користь [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Гідулян І.Ю., яким заповів відповідачеві земельну ділянку площею 8,49 гектарів. Відповідач не має ніякого відношення до їхньої родини, крім того померлий [PERSON] на день посвідчення заповіту мав психічний розлад. Заповіт було складено за місцем проживання померлого у відсутність свідків, тому вважає вказаний заповіт недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав в межах і з підстав, викладених у ньому. Однак від повторного направлення справи до експертної установи для проведення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відмовився, оскільки позивач не має змоги зібрати медичну документацію, вказану в клопотанні КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» та необхідну для проведення вказаної експертизи. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Суду пояснила, що зміст позовних вимог [PERSON] полягає в тому, що її померлий чоловік [PERSON] на момент складання заповіту був недієздатною особою та не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Для підтвердження факту недієздатності спадкодавця необхідно було провести посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, яку було призначено ухвалою суду від 14.04.2017 року. Без висновку експерта оцінювати психічний стан померлого немає сенсу, покази сторін та свідків по справі в такому випадку не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами. Оскільки позивач та її представник на протязі часу, наданого судом, не змогли зібрати належну медичну документацію та відмовляються від проведення посмертної експертизи, в задоволенні позову просить відмовити. Також просить стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала і суду пояснила, що з [PERSON] вони проживають в одному селі, вона часто спілкувалася з померлим [PERSON]. [PERSON] кілька разів звертався до неї за фінансовою допомогою, яку вона надавала. Померлий часто скаржився їй на своїх дітей. Він пояснював, що пенсії не вистачає, донька ніде не працює, постійно з ними не проживає, приїздить лише, коли потрібні гроші. При цьому гроші [PERSON] вона завжди передавала при свідках. Бажаючи віддячити за надану фінансову допомогу, [PERSON] запропонував їй належну йому земельну ділянку та попросив її запросити до нього нотаріуса, щоб посвідчити заповіт. Оскільки вони орендували його земельну ділянку з 2013 року, вона погодилась і запросила до [PERSON] приватного нотаріуса Гідулян І.Ю., яка й посвідчила заповіт. Коли [PERSON] помер, вони з чоловіком надали допомогу на його поховання. Третя особа приватний нотаріус Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірина Юріївна з позовними вимогами не погодилась і суду пояснила, що за два дні до складання заповіту до неї за консультацією звернулася [PERSON] і від імені [PERSON] попросила її посвідчити заповіт в с. Борозенському. 30.09.2013 року вона приїхала за місцем проживання [PERSON], поспілкувалася з ним та його дружиною, вони розповіли за трьох своїх дітей. На той час вдома була лише одна їх донька [PERSON], яка пояснила, що батьківська земля їй не потрібна, оскільки вона виїздитиме до Росії, до рідної сестри. [PERSON] та [PERSON] виявили бажання скласти заповіти на користь [PERSON] Під час спілкування з ними вона з'ясувала, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, поводився адекватно, був дієздатним, орієнтувався в просторі та часі. На час складання заповіту був тверезим, хворим не виглядав, у неї не виникло сумнівів в його дієздатності. Під час складання заповіту їм було роз'яснено, що земельні ділянки заповідаються [PERSON], а не передаються в оренду, їм це було зрозуміло. Після смерті [PERSON] до неї звернулася його донька [PERSON] і сказала, що її сестра і брат вимагають забрати землю у [PERSON], інакше не будуть підтримувати її фінансово. Спадкоємці [PERSON] в шестимісячний термін після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Сімейний лікар [PERSON], опитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста, пояснив, що він знав [PERSON], йому було проведено операцію з видалення пупкової грижі, а також була онкологія, померлий переніс велику кількість хвороб. Він дійсно 28.05.12р. видав довідку про стан здоров'я [PERSON] для звернення в управління соцзахисту. А 21.02.2017 року на прохання родичів померлого видав довідку про те, що хворий [PERSON] (нині покійний) потребував постійного стороннього догляду, у нього у нього разом з соматичними проявами загального захворювання відмічалися часті провали в пам'яті, часті неадекватні стани, часті галюцинації. Ніяких доказів психічної хвороби померлого [PERSON] у нього не було, до психіатра він хворого не направляв, оскільки той в цілому був адекватною людиною. Сімейний лікар не являється психіатром, то ж він не може стверджувати, що [PERSON], був психічно хворою людиною. Чому вказав перераховані вище симптоми в довідці, пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала секретарем Борозенської сільської ради з 2006 по 2016 рік. Вона добре знала [PERSON], він був учасником бойових дій. В 2013 році він звернувся до сільради з проханням посвідчити доручення, яке він надавав [PERSON] для представництва своїх інтересів в реєстраційній службі. На той період він був грамотним, адекватним, добре орієнтувався в сучасних політичних подіях. Вона чула, що [PERSON] хворіє, але хвороба не впливала на його поведінку, поводився він адекватно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1976 року вона проживає в с. Борозенське і тому добре знала [PERSON], може підтвердити, що він до смерті був адекватним. Він мав онкозахворювання, атеросклероз - закупорку сосудів, але знаходився в здоровому глузді. Був товариським, любив спілкуватися, знав і пам'ятав ще її маму. Лежачим хворим він не був, ходив у себе по дворі, сидів на лавочці, вже перед смертю потребував сторонньої допомоги. Помер [PERSON] в [INFO]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що померлого [PERSON] він добре знав, часто з ним спілкувався. Коли діду була потрібна фінансова допомога на лікування доньки, вони з дружиною надали її. Сума допомоги значна - 120 000 грн. Йому відомо, що бажаючи віддячити за допомогу, [PERSON] склав заповіт на користь його дружини. Психічно хворим померлий не був ніколи, він сам ходив до магазину, вільно спілкувався на різні теми. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивача та померлого [PERSON] і їй невідомо за яких обставин було складено заповіт на користь відповідача. Перед цим до її батьків приїхала [PERSON] та попросила паспорти для складання договору оренди. У неї було онкозахворювання і батькам потрібні були кошти на її лікування. З 2010 року її батько хворів, не впізнавав сина, був як рослина. В такому стані він мін підписати все. Допомоги на поховання батька [PERSON] не надавала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству з [PERSON], добре знав померлого, але про його хворобу нічого не знав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він доводиться позивачеві зятем, три роки тому одружився на її онучці. [PERSON] дійсно постійно хворів, мав високий тиск, головні болі. Про заповіт йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] і знала померлого на протязі 30 років. Останні роки перед смертю він дуже хворів, йому робили операцію в районній лікарні. Вона часто приходила до них додому, дід був лежачим 6-7 років перед смертю, але чим конкретно він хворів вона не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знав [PERSON] років 10, останні п'ять років перед смертю він був лежачий, нікуди не ходив. Останні півроку дідусь його не впізнавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] він знайомий з 2006 року, щодня проїздив велосипедом на роботу біля їхнього двору. [PERSON] до 2015 року був абсолютно нормальним, сам ходив в магазин, сам розраховувався за покупки, поводився адекватно. Проживав з дружиною. Періодично до них приїздила їх донька [PERSON]. Йому відомо, що [PERSON] матеріально допомагали [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] помер в [INFO]. Вона знала його як нормальну адекватну людину. В 2011-2013 роках він був ходячим, психічно хворим він ніколи не виглядав, чим саме хворів їй невідомо. Проживав до смерті з дружиною і донькою. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача та її представника, третю особу, спеціаліста, свідків, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст.ст. 3, 10, 60, 119 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обгрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав для предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Заповітом від 30.09.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Іриною Юріївною, [PERSON] заповів [PERSON] [INFO] земельну ділянку площею 8,49 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка належить йому на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Великоолександрівською районною державною адміністрацією Херсонської області від 10 березня 2005 року. Відповідно до п.п.1,2 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом. Відповідно до п.1.1, 1.6, 1.7 Глави 3 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Відповідно до ст.1248 Цивільного кодексу України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що вищевказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Гідулян І.Ю. за місцем проживання [PERSON] у зв'язку з хворобою заповідача, в присутності його дружини та доньки. Заповіт записаний нотаріусом зі слів [PERSON], до підписання прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний ним в присутності нотаріуса Під час спілкування з спадкодавцем приватним нотаріусом було з'ясовано, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є дієздатним, орієнтується в просторі та часі. На час складання заповіту [PERSON] був тверезим, хворим не виглядав. Йому було роз'яснено, що земельна ділянка заповідається [PERSON], а не передається в оренду, і йому це було зрозуміло. За таких обставин суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Гідулян І.Ю. при складанні та посвідченні заповіту [PERSON] були дотримані вимоги чинного законодавства України. Згідно довідки Борозенської дільниці загальної практики сімейної медицини від 28.05.12р. № 66 (лікар [PERSON]) [PERSON] за станом здоров'я потребує постійного по стороннього догляду. Діагноз: Атеросклероз. ДЕ-3 ст. в ВББ. Кортико-амнестичний сіндром. ХОЗЛ ст. нестійкої ремісії. ІХС Дифузний кардіосклероз ЛСН 1-2А ст. Рак передміхурової залози 2 ст. Стан після орхектомії. Стан після часткової резекції кишечника. Згідно довідки Борозенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 22 від 21.02.2017 року (лікар [PERSON]) 28.05.2012 року хворому [PERSON] [INFO] (нині покійному) видавалась довідка в тому, що він потребує постійного стороннього догляду, у нього разом з соматичними проявами загального захворювання відмічалися: страх, часті провали в пам'яті, часті неадекватні стани, часті галюцинації. В судовому засіданні лікар Борозенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON], опитаний в якості спеціаліста, не зміг пояснити, чому вказав симптоми психічного розладу в довідці № 22 від 21.02.2017 року. З його показів вбачається, що доказів психічної хвороби померлого [PERSON] у нього не було, до психіатра він хворого не направляв, вказану довідку видав на прохання родичів померлого. Сімейний лікар не володіє спеціальними знаннями психіатра, то ж не може зробити висновок про наявність психічних розладів у [PERSON] Оглянута медична документація померлого [PERSON] та покази сімейного лікаря [PERSON] не підтверджують страждання [PERSON] психічним розладом в момент складання заповіту на користь [PERSON], до того ж розладом, який би мав результатом неусвідомлення значення своїх дій і (або) незмогу керувати ними. Для такого висновку суд вважає необхідними спеціальні знання в галузі психіатрії, тому за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 14.04.2017 року було призначено по даній справі посмертну судову психолого-психіатричну експертизу. Проведення експертизи було доручено КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» . 15.08.2017 року на адресу суду з КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» було повернено матеріали цивільної справи без виконання ухвали суду від 14.04.2017 року та клопотання голови СПЕ про надання необхідних матеріалів, а саме: - медичної документації з обласного онкологічного диспансера; - об'єктивних характеризуючи даних за місцем проживання; - відомостей від районного психіатра, а при наявності - оригінал медичної карти амбулаторного хворого; - покази свідків про особливості поведінки та загальний стан [PERSON] в період ситуації, що розглядається судом. Судом було запропоновано позивачеві та її представнику зібрати необхідні матеріали для повторного направлення справи до КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я», надано для цього достатній проміжок часу. Однак в судовому засіданні представник позивача відмовився від повторного направлення матеріалів до експертної установи для проведенняпосмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, оскільки позивач не має змоги зібрати медичну документацію, вказану в клопотанні КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» та необхідну для проведення вказаної експертизи . Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 145 ЦПК України та роз'ясненнями наданими в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що волевиявлення [PERSON] на час підписання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Від повторного направлення матеріалів справи для проведення посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи позивач відмовилась. Згідно наданих Борозенською сільською радою Великоолександрівського району характеризуючи даних щодо стану здоров'я померлого [PERSON], жодних психічних порушень в його діях виявлено не було. Нарікань зі сторони сусідів та мешканців села на [PERSON] не надходило. Суд не приймає до уваги покази позивача та свідків щодо психічного стану померлого [PERSON] на момент складання заповіту, оскільки вказані особи не мають необхідних спеціальних знань в галузі психіатрії, їх доводи носять суб'єктивний характер. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем та її представником не доведено в судовому засіданні недійсність заповіту [PERSON] від 30.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Іриною Юріївною, з підстав неусвідомлення [PERSON] значення своїх дій та неможливості керувати ними. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Рішення ухвалено на користь відповідача, а документально підтвердженими судовими витратами є витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп. та витрати, що пов'язані з явкою до суду в розмірі 1779 грн. 70 коп. Таким чином, зазначену суму судових витрат необхідно стягнути на користь [PERSON] з позивача [PERSON]

Outcome: approved