Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Свинарської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом , мотивуючи своє звернення тим, що не може прийняти спадщину на земельну ділянку, в зв?язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. В позові позивач зазначила, що [INFO] року помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29. 04. 2014 року. [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] За життя [PERSON] склав заповіт на її ім?я від 01 лютого 2014 року за яким земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту ІІІ № 038247 від 01 квітня 2003 року заповів їй, заповіт не скасований та не змінений. Інших спадкоємців, в тому числі, які б мали право на обов'язкову частку, не має. Вона як єдиний спадкоємець за заповітом звернулася до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розміром 3,0747 га, яка розташована на території Свинарської сільської ради. 19.03.2015 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої їй відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 3,0747 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Свинарської сільської ради Уманського району Черкаської області, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. За таких обставин, позивач, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Свинарської сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 3,0747 га, державний акт серії ІІІ-ЧР № 038247, кадастровий номер : [NUMBER] виданий [INFO] року Свинарською сільською радою на ім?я [PERSON] в порядку спадкування за заповітом . В судове засідання позивач її представник не з'явились. Попередньо подали, на адресу суду, заяви в яких вказали, що просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Свинарської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду, надав заяву ( вх. № 7950 від 10.04. 2015 року) , в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію сторін по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.04. 2014 року - а.с.-7), після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки , загальною площею 3,0747 га , яка надана для ведення товарного с/г виробництва , яка розташована на території Свинарської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Свинарською сільською радою Уманського району Черкаської області серії ІІІ- ЧР№ 038247, кадастровий номер : [NUMBER] виданий [INFO] року (а.с. - 7). Згідно заповіту від 01.02.2014 року [PERSON] за життя заповів належну йому на праві власності земельну ділянку [PERSON] (а.с.- 5). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - підлягають задоволенню.

Outcome: approved