Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позов мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 53, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради від 22.03.2000 року. В даній квартирі нею був зареєстрований чоловік її внучки [PERSON], який фактично за вказаною адресою не проживає, так як виїхав за кордон та його місцезнаходження невідоме. Зазначає, що відповідач, який не проживає за адресою [INFO], втратив право на користування квартирою внаслідок його відсутності близько двох років та його реєстрація в помешканні перешкоджає оформити субсидію для оплати комунальних послуг, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. З посиланням на викладене просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 39 в будинку № 33 по вул. Грушевського в м. Ужгород та зняти його з реєстраційного обліку в квартирі. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак, як вбачається з матеріалів справи, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, заперечень проти позову не представив, був повідомлений належним чином завчасно, через оголошення у газеті «Новини Закарпаття» № 39 (4654) від 03.06.2017 року. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності № 53, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради від 22.03.2000 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] близько двох років за вищевказаною адресою не проживає та його місцезнаходження невідоме. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст.16,386,391 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Реєстрація відповідача у квартирі, що належить [PERSON] є перешкодою для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує її конституційні права. Доказів на спростування фактів щодо тривалого непроживання за вказаною адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що залишив будинок і тривалий час був відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Водночас, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 33/39 близько двох років, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved