Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Херсонської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, у тому числі на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В межах строку прийняття спадщини вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Сперчуна О.О., на підставі її заяви зареєстровано спадкову справу, вона є єдиним спадкоємцем померлого. Однак, у видачі їй свідоцтва про на спадщину постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Сперчуна О.О., відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме цілої частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на будинок в порядку спадкування. Спадкодавцю - [PERSON] належало право власності на 90/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності №22 від 17.01.1994року, виданого Виконавчим комітетом Комсомольської районної ради. За життя, [PERSON] звернувся до суду і ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09.02.2015року у справі № 667/4783/14-ц було установлено, що згідно до інвентарної справи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , якому на підставі свідоцтва №16 про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Комсомольської районної ради депутатів трудящих від 29.03.1978року належав житловий будинок, продав [PERSON] 12\\25 частки житлового будинку позначеного на плані під літ. «А», з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 600,0кв.м., що підтверджується нотаріального посвідченим договором купівлі-продажу, укладеним [PERSON] з [PERSON] 19.10.1990року. За цим договором [PERSON] набув у власність в житловому будинку літ. «А», жиле приміщення 1-3, літню кухню «Б», споруди, огорожу та туалет загального користування. Рішенням Комсомольської районної ради №310 від 12.11.1990року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво на цій земельній ділянці двоповерхового жилого будинку розміром 8,92?12,64м.. Жилий будинок літ. «В» був зданий [PERSON] в експлуатацію 08.10.1993року, що стало підставою для перерахунку часток у праві спільної часткової власності Херсонським бюро технічної інвентаризації та видачі виконавчим комітетом Комсомольської районної Ради народних депутатів 17.10.1994року [PERSON] свідоцтва №22 про право особистої власності на 90/100 частки домоволодіння, яке складається в цілому з двох житлових будинків літ. «А», та літ. «В» та двох літніх кухонь, розташованого в [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на 10/100 частки цього домоволодіння [PERSON] не видавалось. З матеріалів інвентарної справи, зокрема, наряду - заказу 97315, виконаного техніком Херсонського бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 29.05.2004року жилого будинку літ. «А» на земельній ділянці по [ADDRESS] уже немає, тобто взагалі не існує. Відповідно до проведеної технічної інвентаризації та виготовленого технічного паспорту житловий будинок загальною площею 200,8кв.м. за адресою: [ADDRESS] , разом з господарчими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 665,0кв.м., що і, є спадковим майном. З огляду на викладене, норми ст.ст.328, 1216,1218 1261 ЦК України позивач з урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме: житловий будинок літ. «В» загальною площею 200,8кв.м., кухню літ. «Г» площею 20,0кв.м, туалет літ. «Д», душ літ.»Е», навіс літ. «Ж», «З», «И», «К», огорожа та споруди №1,2,4,6-9, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник Херсонської міської ради за дорученням Зеленіна С.М., надала письмові заперечення проти позову, зазначивши що позивач просить визнати за нею право власності на все домоволодіння, у той час, як спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Комсомольською районною радою народних депутатів 17.01.1994року за №22, належало 90/100 частки домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Дане свідоцтво виданого на підставі рішення виконкому № 3 від 14.01.1994року без визначення розподілу майна в натурі. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09.02.2015року по справі № 22-ц/ 791/195/2015 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку набувальної власності на майно [PERSON] , що складається з 10/100 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.02.2019року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до Херсонської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, надала повноваження представнику. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, на задоволенні позову наполягає. В останнє судове засідання представник відповідача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на ухваленні рішення з урахуванням наданих письмових заперечень. Враховуючи подані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи. визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на наведені норми права правове значення при вирішення спору має встановлення факту набуття спадкодавцем [PERSON] права на спірне нерухоме майно.. Згідно до свідоцтва №22 про право особистої власності на домоволодіння від 17 січня 1994року, виданого виконкомом Комсомольської районної Ради депутатів трудящих 90/100 частки домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої власності. Домоволодіння складається із двох жилих будинків та 2-х літніх кухонь. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів №3 від 14.01.1994року у зв`язку зі зміною ідеальних часток у спільній власності, замість договору купівлі-продажу від 19.10.1990 року (а.с.10). Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09.02.2015року постановленою в справі за позовом [PERSON] до Херсонської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності залишено без змін рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2014року, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. Судом апеляційної інстанції установлено, що згідно до інвентарної справи на домоволодіння [ADDRESS] , [PERSON] , якому на підставі свідоцтва №16 про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Комсомольської районної ради депутатів трудящих від 29.03.1978року належав житловий будинок, продав [PERSON] 12\\25 частки житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А», з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 600,0кв.м., що підтверджується договором купівлі - продажу, укладеним [PERSON] з [PERSON] 19.10.1990 року, посвідченого Третьою Державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-3857. За цим договором [PERSON] набув у власність в житловому будинку літ. «А», жиле приміщення 1-3, літню кухню «Б», споруди, огорожу та туалет загального користування. Рішенням Комсомольської районної ради №310 від 12.11.1990року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво на цій земельній ділянці двоповерхового жилого будинку розміром 8,92?12,64м. Жилий будинок літ. «В» був зданий [PERSON] в експлуатацію 08.10.1993року, що стало підставою для перерахунку часток у праві спільної часткової власності Херсонським бюро технічної інвентаризації та видачі виконавчим комітетом Комсомольської районної Ради народних депутатів 17.01.1994року [PERSON] свідоцтва №22 про право особистої власності на 90/100 частки домоволодіння, яке складається в цілому з двох житлових будинків літ. «А», та літ. «В» та двох літніх кухонь, розташованого в [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на 10/100 частки цього домоволодіння [PERSON] не видавалось. [INFO] [PERSON] помер. З матеріалів інвентарної справи, зокрема, наряду - заказу 97315, виконаного техніком Херсонського бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 29.05.2004року жилого будинку літ. «А» на земельній ділянці по [ADDRESS] уже немає, тобто взагалі не існує. Про те, що житловий будинок літ. «А», в якому [PERSON] належало 10/100 частки, знищено визнали і представники позивача в суді як першої, так і в апеляційної інстанції. Крім того, як пояснив представник позивача в суді апеляційної інстанції на місці будинку літ. «А» побудоване нежиле приміщення, тобто існує інший об`єкт, який не є предметом зазначеного спору. Оскільки, житловий будинок, що є предметом спору внаслідок його знищення перестав існувати, то відповідно [PERSON] не міг володіти нерухомим майном, що знищене та використовувати його за цільовим призначенням (а.с.14-15). Відповідно до приписів ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, матеріалами справи підтверджено належність спадкодавцеві [PERSON] 90/100 частиН домоволодіння, яке складається в цілому з двох житлових будинків літ. «А», та літ. «В» та двох літніх кухонь, розташованого в [ADDRESS] . Згідно до довідки складеної техніком Херсонського бюро технічної інвентаризації 30.06.2016року, двом житловим будинкам, зазначеним в документах, відповідають житловий будинок літ. «А» та літ. «В», а двом літнім кухням - кухня літ. «Б» та літ. «Г». Житловий будинок літ. «А» та літня кухня літ.«Б» знесені. (інвентарна справа а.с.87). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1,2 ст.319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: зокрема; знищення майна; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог ст. 349 ЦК України, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту знищення житлового будинку літ. «А», а також звернення співвласника [PERSON] чи Херсонської міської ради із заявою щодо припинення права власності [PERSON] на 10/100 частки домоволодіння через знищення нерухомого майна, а тому підстав вважати житловий будинок літ. «А» фактично знищеним немає, відсутні також підстави для задоволення позову про визнання за спадкодавцем права власності на житловий будинок літ. «В» загальною площею 200,8кв.м., кухню літ. «Г» площею 20кв.м, туалет літ. «Д», душ літ.»Е», навіс літ. «Ж», «З», «И», «К», огорожа та споруди №1,2,4,6-9, що не позбавляє спадкоємців права вирішення питання про визнання житлового будинку літ. «А» знищеним у передбаченому законом порядку та внесення до правовстановлюючих документів відповідних змін, у тому числі, щодо реконструкції літньої кухні «Г» та надвірних будівель і споруд. Матеріалами справи, у тому числі спадковою справою № 58074170 підтверджено, що спадщину після смерті [INFO] спадкодавця - [PERSON] , прийняла його дружина - [PERSON] , інші спадкоємці: мати - [PERSON] ; син - [PERSON] , у визначений законом строк подали заяви про відмову від спадщини на користь дружини померлого [PERSON] 23.06.2016року Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. видано дружині померлого - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.60-93). Згідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину. Згідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкодавців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування домоволодіння, оскільки постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Сперчуна О.О. від 28.02.2017року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця у 1/1 частині на належний йому житловий будинок літ. «В» загальною площею 200,8кв.м., кухню літ. «Г» площею 20,0кв.м, туалет літ. «Д», душ літ.»Е», навіс літ. «Ж», «З», «И», «К», огорожа та споруди №1,2,4,6-9, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , З урахування викладеного, ненадання нотаріусу позивачем правовстановлюючих документів на домоволодіння позбавляє можливості видати спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне майно, проте не позбавляє позивача права на спадщину, оскільки сумнів відносно того, що 90/100 частки домоволодіння, яке складається в цілому з двох житлових будинків літ. «А», та літ. «В» та двох літніх кухонь, розташованого в [ADDRESS] , що належали спадкодавцеві [PERSON] не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наведених вище підстав. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст.319,321, 346, 349, 1216-1218, 1233,1261, 1296 ЦК України,

Outcome: partial