Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті останньої спадщину прийняв її чоловік [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформив і помер [INFO]. Після його смерті також відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та права на земельну частку (пай) розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку прийняла сестра останнього [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформила і померла 29.05.2012 року. Вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельні частки (паї) в нотаріальній конторі вона не може, оскільки оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів були втрачені. Просила визнати за нею право на ці земельні частки (паї) розміром по 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості кожна. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка мешкала в с.Верхня Сагарівка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) , яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Маяк» розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняв її чоловік (дядько позивачки) [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно вимог ст.529,533 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформив і помер [INFO]. До складу його спадщини, ввійшло право на вище згадану земельну частку (пай), яке належало його дружині, а також право на земельну частку (пай), яке належало йому самому розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER]. Спадщину після смерті останнього прийняла його сестра (мати позивачки) [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.530, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження та смерть [PERSON], актовим записом про смерть [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] з [PERSON], свідоцтвами про народження, одруження та смерть [PERSON], довідками Успенського старостинського округу, довідками відділу держгеокадастру в Буринському районі, інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5-8,13-18,22-24,43-48,55-56). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло в тому числі, право на вище згадані земельні частки (паї), які належали [PERSON] та [PERSON], яку прийняла [PERSON] - позивачка по справі відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги і на частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією паспорта позивачки, копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про розірвання шлюбу позивачки, довідкою Глухівської міської ради Сумської області, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, копією спадкової справи (а.с.9-12,25,59-75). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказані земельні частки (паї), оскільки оригінали цих правовстановлюючих документів були спадкодавцями втрачені, а дублікати отримати позивачка не спроможна, у зв'язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавців, що вбачається з витягу з газети «Рідний Край» та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.26-27). Однак право [PERSON] та [PERSON], на вказані земельні частки (паї) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], будучи колишніми членами КСП, пенсіонерами, були включені до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк» 14.07.1995 року і їм вищевказані сертифікати на право на земельну частку (пай) , розміром по 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожен, були видані, про що було зроблено записи в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №19 та №18 відповідно, але оригінали цих правовстановлюючих документів були втрачені (а.с.19-21). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved