Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.09.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис - №403. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, внаслідок чого виникли сімейні конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. З посиланням на викладене позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений 05.09.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис - №403. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, 05.09.2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис - №403 ( згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] ). [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] . Позивач вказує на те, що з вересня 2017 року подружжя не підтримує сімейних та будь-яких інших стосунків, а шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони є людьми різних характерів та поглядів на життя, у зв`язку з чим подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву та не подала будь- яких пояснень чи заперечень на позов. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитими їх інтересам, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер. За таких обставин суд приходить до висновку, що примирення між подружжям є неможливим, тому є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved