Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради, про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 22.07.2002 р. по 16.03.2007 р., від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу відповідач [PERSON] участі у вихованні та догляді за дитиною не брав, розвитком дитини не цікавився, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надавав і я змушена була подати в суд позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Після розлучення дочка проживає разом з нею, матеріально утримуєю та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з 2-х річного віку навіть не бачив дочку. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. Позивачка вказує, що вона має намір під час канікул вивезти дитину на відпочинок та оздоровлення в Таіланд з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, навчання та стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. В неї відкрита віза про перебування в Таіланді з 30 жовтня 2015 р. по 15 квітня 2016 р., має бажання та фінансову можливість забезпечити виїзд дитини за кордон та повернення в Україну. Позивачка просить суд винести рішення яким: надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон в Таіланд без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] на період з 20 грудня 2015 р. до 30 січня 2016 р.; дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України. В суді представник позивача позовні вимоги уточнив, просить суд винести рішення яким: надати позивачці дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон в Таіланд без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] на період з 20 січня 2016 р. до 31 березня 2016 р.; дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи в зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання. Суду представник позивача пояснив, що на час розгляду справи позивачка перебуває в Таїланді, вона має матеріальну змогу і бажання звозити дочку в цю країну на весняні канікули оскільки в неї відкрита віза, в Таіланд позивачка має намір їхати через Росію оскільки там працює по найму. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її донькою, працює в м.Москві в Росії, зараз перебуває в Таїланді, має візу до 31.03.2016 р.; онука проживає у них з дідусем, навчається в загальноосвітній школі, має нормальний стан здоров'я; відповідач дитиною не цікавиться, не бачив її з часу розлучення; донька має можливість і бажання звозити онуку на канікули в Таіланд, наміру змінювати постійне місце проживання онучки донька не має. Представник третьої особи - служби у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради в суді не заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірваний 16.03.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу(а.с.6). Від спільного проживання народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини(а.с.5). Після розлучення дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що підтверджується показами свідка [PERSON] Позивач бажає для розширення світогляду дитини, відпочинку та оздоровлення дитини, навчання та стимулювання до вивчення іноземних мов вивезти дитину до Російської Федерації та Королiвства Таїланд. Відповідач від надання дозволу на виїзд дитини за кордон ухиляється. Відповідно ст..33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Ст. 141 СК України встановлено, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З врахуванням викладеного вбачається, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, відповідач безпідставно не надає позивачці згоди на виготовлення документів на тимчасовий виїзд його доньки разом із матір'ю за кордон, а тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі Українии до Російської Федерації та Королівство Таіланд в період по 31.03.2016 року відповідатиме інтересам дитини та сприятиме зміцненню її здоров'я та розвитку. Такий виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення, і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. Оскільки в уточнених позовних вимогах представник позивача просить суд надати згоду на тимчасовий виїзд на період з 20.01.2016 р. по 31.03.2016 р., враховуючи дату винесення рішення судом, те що рішення суду не має зворотної дії у часі, а тому уточнені вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з дати набранням рішенням законної сили по 31.03.2016 р.

Outcome: approved