Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2014 року помер двоюрідний дядько позивачки по лінії матері - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина до складу якої входять: житловий будинок № 15 по пров. Літньому в м. Первомайську Миколаївської області, який належав йому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Первомайським міськрадгоспом від 02.03.1988 року та житловий будинок № 3 по вул. 40 років Жовтня в м. Первомайську Миколаївської області, який [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15.03.1998 року. Спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] прийняла вчасно, так як протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернулася до держнотконтори з заявою про її прийняття. Однак видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 15 по пров. Літньому в м. Первомайську Миколаївської області та житловий будинок № 3 по вул. 40 років Жовтня в м. Первомайську Миколаївської області держнотконтора можливості не має, через відсутність доказів родинних відносин між позивачкою та [PERSON] в звязку з тим, що не збереглись документи акт запису та через відсутність правовстановлюючих документів на спірні житлові будинки, в звязку з їх втратою. Документально підтвердити факт наявності родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою, остання можливості не має і їй було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між нею та померлим [PERSON] та оформлення спадкових прав на спірні обєкти нерухомості. Представник позивачки в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачка є двоюрідною племінницею [PERSON], про що свідчить: свідоцтво про смерть (а.с.8); відповідь відділу ДРАЦС по м. Первомайську про народження [PERSON] (а.с.14); відповідь відділу ДРАЦС по м. Первомайську про смерть [PERSON] (а.с.15); відповідь відділу ДРАЦС по м. Первомайську про актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON], та про його припинення (а.с.16); копія свідоцтва про народження народження [PERSON] та свідоцтва про шлюб, згідно якого вона змінила прізвище на Кутейникова (а.с.17); копія свідоцтва про шлюб, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на Яблонська (а.с.19); копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.20); свідоцтва про народження та про укладення шлюбу позивачки (а.с.21,23). Факт смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 212080 від 12.11.2014 року. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно запитів здійснених до Першої та Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відомо, що з заявою про прийняття спадщини звернулася лише позивачка, інша спадкоємиця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. До складу спадкового майна входить: житловий будинок № 15 по пров. Літньому в м. Первомайську Миколаївської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Первомайським міськрадгоспом від 02.03.1988 року (а.с.9-10) та житловий будинок № 3 по вул. 40 років Жовтня в м. Первомайську Миколаївської області, який [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15.03.1998 року, на підставі ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.11-15, 24). Відповідно до ч. 2 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved