Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона разом із своїм чоловіком [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Після придбання даного будинку у 2013 році, позивачці [PERSON] стало відомо, що без будь-яких на те правових підстав у ньому зареєстрована стороння особа, [PERSON] , яка жодного разу не з`являлася за адресом свого місця реєстрації. Зазначає, що [PERSON] не проживає в даному житловому приміщенні із 2007 року без поважних причин, про що були складено акти про не проживання особи за місцем реєстрації № 163 від 29.05.2019 року та № 400 від 27.07.2017 року комісією виконавчого комітету Холмецької сільської ради та комісією виконавчого комітету Баранинської сільської ради. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує її права, спричиняє для неї додаткові незручності в сплаті додаткових комунальних послуг, а тому просить суд задоволити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщеннями, а саме: будинком за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява, згідно якої позивачка просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. 17.12.2019 року та 23.01.2020 року судом було повідомлено відповідачку [PERSON] про перебування у провадженні суду цивільної справи за №308/7105/19 та про її виклик в судові засідання, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України. У судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява, згідно якої останній просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує понвістю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1421 посвідчене приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М., що [PERSON] та [PERSON] придбали 05.12.2013 р. житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] є співвласника вищевказаного житлового будинку. З актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації за №400 від 27.07.2017р. та за №163 від 29.05.2019 р. слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак починаючи з 2007 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтвердили своїми підписами члени комісії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] є законними співвласниками вищевказаної житлового будинку і факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені останньою судові витрати.

Outcome: approved