Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який було уточнено 21.01.2016 року та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано між ними 30.04.1998 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON], які мешкають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак не надає, незважаючи на те, що є працездатним, за словами [PERSON], [PERSON] працює у ГУ ДСУ з НС у Харківській області. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [PERSON] також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву про визнання уточнених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.21). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 30.04.1998 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області 11.07.1998 (а.с.7), та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області 10.09.2009 року (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Інформації, наданої Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області [PERSON], яка проживає за адресою: Харківська область, Чугуївський район, до складу її сім'ї входять: її чоловік [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] (а.с.9). Довідкою про доходи [PERSON], який навчається у Чугуєво-Бабчанському лісному коледжі, підтверджується той факт, що він не отримує стипендію у зв'язку із навчанням на комерційній підставі (а.с.10). Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст.181 СК України - способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має, тому він у стані утримувати матеріально своїх дітей, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти у розмірі зазначеному позивачкою у позові. З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей. Стаття 183 вказаного Кодексу наголошує, що частка заробітку батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька, матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved