Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійснені нею права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вищевказана квартира належить їй на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 23жовтня 2007 року, за № 3481 та записано в реєстрову книгу за № 1334-3. За місцем проживання позивача, зареєстрований відповідач [PERSON] [INFO], який приходиться позивачу колишнім чоловіком, так як шлюб між ними було розірвано, що підтверджується рішенням Світловодського міськрайонного суду від 27.09.2011року. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати за місцем реєстрації, при чому позивач запропонувала відповідачу добровільно знятися з реєстраційного обліку з квартири позивача, так як вони не проживають однією сім'єю, однак дотепер він не знявся з реєстрації місця проживання у квартирі , незважаючи на те, що змінив місце свого проживання та перестав бути членом її сім'ї. В судове засідання представник позивача надав заяву в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, поштові відправлення повернулись до суду без вручення адресатові. В силу абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачеві належним чином. При таких обставинах, з підстав ст. 224 ЦПК України, суд проводив розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі - продажу квартири від 23 жовтня 2007 року, № 3481, та записано в реєстрову книгу за № 1334-3, зареєстрованого 25 жовтня 2007року, у Світловодському СКМБТІ, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7, 8) З 26 липня 1995року до 27 вересня 2011року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9) З письмових пояснень позивачки вбачається, що з 2005 року, [PERSON] не проживає у вказаній квартирі, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 31.10.2014року, виданого КП «Власівські мережі » (а.с.11). Таким чином суд вважає достовірно встановленим той факт, що з 2005 року, [PERSON] перестав користуватися жилим приміщенням квартири, яка належить на праві власності позивачці , та змінив місце свого проживання. Ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України , до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. З аналізу вищенаведених норм права слід робити висновок, що у разі, якщо член сім'ї власника будинку (квартири) після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) припинив проживати в займаному жилому приміщенні - виселився , то він втрачає права та обов'язки, які мають наймач та члени його сім'ї по відношенню до займаної раніше житлової площі. Тобто оскільки відповідач з 2005року, виселився з квартири, відповідно він втратив права , які мають власник та члени сім'ї власника, зокрема і право користування жилим приміщенням. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому реєстрація відповідача у належній їй квартирі позбавляє позивача можливості в повній мірі користуватися квартирою, а також реалізувати свої права власника щодо розпорядження належним майном, оскільки вказані обставини унеможливлюють здійснення дій, направлених, в тому числі , на відчуження нерухомого майна. Згідно з положеннями ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що права позивачки, як власника майна, підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою квартирою [ADDRESS], з скасуванням реєстрації його місця проживання за вказаною адресою. Згідно ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. В зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved