Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей в 1/2 часині від його доходу, посилаючись на те, що від укладеного між ними в жовтні місяці 2008 року шлюбу в них мається двоє спільних малолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; в даний час чоловік залишив сімю, діти залишилися з нею та перебувають на її забезпеченні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що наполягає на стягненні з чоловіка аліментів саме у розмірі 1/2 частини його доходу, так як діти є дошкільного віку, а її заробітку та державної допомоги не вистачає на їх утримання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки запропонований дружиною розмір аліментів є для нього завеликим, так як він отримує лише заробітну плату й інших джерел доходів не має; проживає в гуртожитку, залишивши все придбане за час шлюбу майно, в тому числі й будинок, дружині та дітям. Не заперечує проти стягнення з нього на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 18 жовтня 2008 року шлюбу, який не розірвано, являються батьками двох малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які згідно довідки Височанської сільської ради №823 від 26.09.2016р. проживають з матір'ю. Позивачка має постійне місце роботи, її середньомісячний заробіток становить близько 1800 грн., також отримує державну допомогу при народженні дитини в сумі 1576 грн., обробляє присадибну земельну ділянку. Відповідач проживає окремо від сімї, залишивши позивачці будинок та інше спільно набуте в шлюбі майно; отримує доход від постійного місця роботи в розмірі близько 4000 грн. на місяць, інших джерел доходів та утриманців не має; матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей виділяє нерегулярно. Позивачка всупереч положенням ст.60 ЦПК України не навела суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини його доходу, а не в більшому чи меншому розмірах. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити частково й стягувати з відповідача на її користь на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на кожну дитину. При цьому, суд звертає увагу позивачки, що в разі наявності особливих обставин вона не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей (ст.185 СК України), а також про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial