Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Сонячне, вул. Молодіжна, 10. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с. Сонячне Кіровоградського району Кіровоградської області вул. Молодіжна, 10. Відповідач по справі її брат, який зареєстрований в будинку, але фактично не проживає у вказаному будинку з 2005 року по теперішній час. Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їй будинку, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача с. Сонячне, вул. Молодіжна, 10, Кіровоградського району Кіровоградської області. На підставі викладеного [PERSON] звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву відповідно до якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, однак про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2008 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вулиці Молодіжній, 10, с. Сонячне, Кіровоградського району, Кіровоградської області, укладеного 18 червня 2003 року між [PERSON] та Ліквідаційною комісією КСП ім. Шевченка Кіровоградського району Кіровоградської області. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого по вулиці Молодіжній, 10, в селі Сонячне, Кіровоградського району, Кіровоградської області. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 22460545 від 13.04.2009 року встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого по вулиці Молодіжній, 10, в селі Сонячне, Кіровоградського району, Кіровоградської області, на підставі рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2008 року. Відповідно до довідок за вих. № 1904 від 04.12.2017 року та за вих № 02-41/55 від 18.01.2018 року виданої Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, шо [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає з 2005 року. Довідка УДМС України в Кіровоградській області від 22.01.2018 року свідчить, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO], зареєстрований з 04.11.1996 року за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Сонячне. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року розяснено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Відповідно\~ до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст.71 ЖК Української РСР є відсутність наймача або члена його сімї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, враховуючи, що відповідач відсутній без поважних причин за місцем реєстрації понад один рік, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved