Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, в якому просить суд постановити рішення про стягнення на її користь з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та непрацездатної дружини за період виникнення заборгованості з 01.10.2014 року по 20.07.2015 року у розмірі 16690,63 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що за рішеннями Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.09.2013 року були видані виконавчі листи №2/534/862/13 про стягнення аліментів з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.07.2013року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, а також на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач не сплачує вчасно аліменти та заборгованість по аліментам, тому на її думку має бути стягнута на її користь сума заборгованості та неустойка (пеня). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на те, що на даний час він ніде не працює, ніякого заробітку не має, та зазначає, що розмір аліментів, які йому потрібно виплачувати є необґрунтовано великим та більшим за 50% мінімальної заробітної плати. Представник третьої особи не заперечував щодо задоволення позову, пояснив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області перебувають виконавчі листи №2/534/862/13, які видані Комсомольським міським судом Полтавської області, про стягнення аліментів з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, а також на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття. 01.10.2015 року зроблений розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого розмір заборгованості станом на 01.10.2015 року складає 8886,20 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішеннями Комсомольським міським судом Полтавської області від 23.09.20013 року по справі №2/534/862/13 з [PERSON] стягненні аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, а також на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 14-15,17). На підставі рішень Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.09.20013 року були видані виконавчі листи №2/534/862/13 про стягнення аліментів з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] включно, а також на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття. 03.03.2015р. заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 03.03.2015 р. по справі №524/10504/14-ц, позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів утримуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з 1/4 доходу кожного місяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1500 грн. кожного місяця на її користь до досягнення сином повноліття задоволено в повному обсязі. На підставі вище зазначеного рішення припинено стягнення аліментів на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області № 524/2056/13-ц від 23.09.2013 року та відкликано виконавчий лист виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука на виконання рішення від 23.09.2013 року, щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 01.10.2015 року встановлено заборгованість по аліментам боржника [PERSON] у сумі 8886,20 грн. станом на 01.10.2015 року. Обґрунтованість та правильність вказаного розрахунку сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197 СК України. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ст.550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, яка відповідно до приписів ЦПК України є обов'язковою для застосування судами. Тому, на підставі аналізу змісту ст. 196 СК України, суд прийшов до висновку, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати настає у випадку порушення цим платником аліментних зобов'язань, які були на нього покладені, про які він знав і які своєчасно не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки не має. За таких обставин, неустойка (пеня) за період з 01.10.2014 року по 20.07.2015року, який зазначає позивачка у позовній заяві, має бути стягнута з відповідача у розмірі 470,25 грн. виходячи з наступного розрахунку: № з/прік та місяцьРозмір аліментів в грн. нарахованоРозмір аліментів в грн. виплаченоЗалишок боргу в місяць1 відсоток від розміру заборгованостіКількість днів в місяціРозмір пені в гривнях 2014 рік 10жовтень1 070,001 500,000,000,00310,00 11листопад1 070,001 500,000,000,00300,00 12грудень1 070,001 000,0070,000,703121,70 2015 рік 1січень1 096,001 000,0096,000,963129,76 2лютий1 096,00985,00111,001,112831,08 3березень1 096,00985,00111,001,113134,41 4квітень1 372,00985,00387,003,8730116,10 5травень1 372,003 000,000,000,00310,00 6червень1 844,742 000,000,000,00300,00 7липень2 186,001 000,001 186,0011,8620237,20 ВСЬОГО: 470,25 Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 470,25 грн. Щодо заперечень відповідача, суд наголошує, що рішення про стягнення аліментів є чинними та не скасовані, а отже зауваження щодо занадто великих розмірів аліментів є безпідставними. При цьому, на думку суду, не працевлаштування позивача та навчання його в інституті не може свідчити про відсутність його вини у сплаті аліментів та бути підставою для звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Крім того, суд роз'яснює позивачу його право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за інші періоди. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial