Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, просить визнати за нею право власності на житловий будинок №18 по вул. Докучаєва, м. Харкова, в порядку спадкування за законом. Позивачка посилається на те, що 04.02.1979 р. помер її батько [PERSON], 18.01.2011 р. померла її мати [PERSON] Після смерті батьків залишився житловий будинок №18 по вул. Докучаєва в м. Харкові. Заповіт батьками не складався. Після смерті матері вона прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою про реєстрацією місця її постійного проживання у спадковому будинку з 17.04.1963 р. по сьогоднішній день. На даний час позивачка вирішила документально оформити своє право власності на спадкове майно батька [PERSON], в звязку з чим остання звернулась з відповідною заявою до Другої Харківської нотаріальної контори. Відповіддю №53/02-14 від 14.01.2016 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що у померлого [PERSON] відсутнє право власності на житловий будинок №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові. У зв'язку із тим, що батько позивача за життя не оформив своє право приватної власності на житловий будинок, та не отримав відповідний документ, позивачка не може оформити своє право на спадкове майно у нотаріальному порядку, а тому, вимушена була звернутись до суду із даним позовом. . Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачки, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.12.1946р. мати [PERSON] та батько [PERSON] позивача, зареєстрували шлюб, про що у книзі записів актів громадського стану про одруження Обласного архіву актів громадського стану м. Харкова зроблено запис №1114/10274 від 27.12.1946 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯУ №268623 від 05.06.1953 р. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. 20.11.1946 р. народилась позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Е.Ф., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯИ№586245 від 05.06.1953 р. Відповідно до рішення засідання Виконкому ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова №5/13 від 26.04.1955 р. « Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці за №46 по вул. Докучаєва у м. Харкові, площею 486 кв.м., котрий був виділений [PERSON] у безстрокове користування. Копія рішення засідання Виконкому ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова №5/13 від 26.04.1955 р. «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» міститься в матеріалах справи. Протоколом засідання Виконкому ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова №34 від 27.12.1957 р. [PERSON], було продовжено термін оформлення технічної документації на будівництво житлового будинку по вул. Докучаєва, 46 у м. Харкові до 01.02.1958 р. 30.01.1958 р. між [PERSON] та житловим управлінням Ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова було складено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти включно, який був нотаріально затверджений 31.01.1958 р. нотаріусом Другої Харківської нотаріальної контори [PERSON] та включений до реєстру за №2-1466. Копія договору міститься в матеріалах справи. Протоколом засідання Виконкому Ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова №29 від 17.10.1958 р. та додатку до нього списку домоволодінь щодо упорядкування нумерації та назв вулиць старий номер №46 по вул. Докучаєва у м. Харкові перейменовано у №18. 18.11.1970 р. рішенням Виконкому Ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова №177/18, [PERSON] було надано дозвіл на переобладнання у домоволодінні №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові комори в приміщення для встановлення газової апаратури. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] є власником житлового будинку №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові. [PERSON] зареєстрована у вищевказаному житловому будинку з 17.04.1963 р. 14.03.1970 р. позивачка та [PERSON], зареєстрували шлюб, актовий запис №1314. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Удовенко». 15.04.1973 р. у позивачки та [PERSON] народився син [PERSON] 13.05.1981 р. шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано, про щ у книзі записів актів громадського стану про розірвання шлюбу зроблено актовий запис №231. Після розірвання шлюбу позивачка залишила собі прізвище чоловіка. 04.02.1979 р. батько позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №378949 від 08.04.2003 р., запис №1302. 18.01.2011 р. померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №299588 від 18.01.2011 р., запис №866. Таким чином, інших спадкоємців, крім позивачки, після смерті батька, передбачених законом, немає. Після смерті Батьків позивачка із сином залишилась мешкати у житловому будинку №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові, що підтверджується довідкою адміністрації Холодногірського району ХМР №у1437-0-168-1328 від 08.04.2016 р. про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на час смерті, і відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, звернулася до 2 ХДНК із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки 2 ХДНК не має права видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові, після смерті її батька, [PERSON], який помер 04.02.1979 р. і який на день смерті постійно мешкав у будинку №18 по вул. Докучаєва у м. Харкові, тому що не доведено його право власності на вищезазначене майно. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, однією із підстав державної реєстрації прав, на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними,\~у звязку з чим підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 5, 15, 317, 319, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1220, 1268, 1270, 1297 ЦК України і

Outcome: approved