Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Український рітейл» та [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості по оплаті лікарняного листка у звязку з вагітністю та пологами. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та показав, що [PERSON] з 08.11.2014 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Український рітейл», працювала на посаді касира у магазині 01149 «Брусничка» м.Донецька, а потім перемістилася на контрольовану Україною територію, де з 01.02.2015 року в порядку переведення продовжила працювати касиром у магазині 01191 «Брусничка» м.Краматорська по теперішній час. У період з 05.03.2016 року по 08.07.2016 року позивачка перебувала на лікарняному у звязку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності від 05.03.2016 року серії АГТ №629316, виданим КМУ «Міська лікарня №3 м.Краматорська». Вказаний листок непрацездатності [PERSON] представила роботодавцю ТОВ «Український рітейл» для отримання відповідних страхових виплат. У звязку з тривалою невиплатою грошових коштів позивачка знову звернулася до роботодавця, де отримала довідку про нарахування матеріального забезпечення в розмірі 10993,50 грн. та дізналася, що підприємство направило необхідні документи до Фонду, але останній їх повернув та лікарняний не був оплачений Фондом соціального страхування з тієї причини, що підприємство зареєстровано на території проведення АТО у м.Донецьку. 21.07.2016 року [PERSON] звернулася до [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Центральної міжрайонної виконавчої дирекції у м.Донецьку (м.Волноваха) та отримала відповідь від 22.07.2016 року №01-460, якою у виплаті їй страхових виплат також було відмовлено, оскільки непередбачено здійснення фінансування безпосередньо застрахованим особам та у неї відсутня довідка переселенця. Вважає, що відповідачі порушують її права, оскільки вона є громадянкою України; трудові відносини не припиняла та у період тимчасової непрацездатності працювала в магазині ТОВ «Український рітейл», розташованому у м.Краматорську, та має лікарняний лист, виданий лікарнею м.Краматорська; з 2008 року була постійно зареєстрованою у [INFO] (контрольована Україною територія) до 22.04.2016 року, а з вказаної дати постійно зареєстрована у [INFO]; з її заробітної плати постійно проводилися грошові відрахування до Фонду соціального страхування; ТОВ «Український рітейл» фактично перебуває у м.Дніпро; той факт, що підприємство не перереєструвалося на підконтрольну територію, не повинно порушувати її права найманого працівника на оплату праці та тимчасової непрацездатності. Представник позивачки просить суд позов [PERSON] задовольнити та стягнути солідарно з обох відповідачів матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами згідно листка непрацездатності від 05.03.2016 року серії АГТ №629316 в розмірі 10993,50 грн. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Український рітейл» [PERSON] проти позову заперечував та показав, що роботодавець виконав усі дії, передбачені «Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», а саме: на підставі наданого [PERSON] лікарняного листка нарахував матеріальне забезпечення в розмірі 10993,50 грн. та 19.04.2016 року направив Фонду (м.Волноваха) заяву-розрахунок для перерахування коштів, що мають спеціальне призначення. Крім того до останнього часу ТОВ «Український рітейл» своєчасно та в повному обсязі проводить перерахування єдиного внеску до державного бюджету України на рахунок СДПІ з ОВП у м.Запоріжжя, де товариство перебуває на обліку. Вищевказані документи були отримані Фондом 29.04.2016 року, що підтверджується описом-вкладенням до цінного листа та рекомендованим повідомленням, однак в порушення ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» фінансування до цього часу не вчинене та 22.07.2016 року документи Фондом повернуті без жодної правової підстави. З приводу неодноразових відмов Фонду товариство ТОВ «Український рітейл» змушено було захищати свої права у судовому порядку та неправомірність дій Фонду є доведеною судовими рішення, однак ці рішення фактично не виконуються, як зупинені ВАСУ на період розгляду касаційних скарг. Представник [PERSON] зазначив, що відсутня вина ТОВ «Український рітейл» у невиплаті працівнику [PERSON] страхового відшкодування, оскільки вказане матеріальне забезпечення на рахунок підприємства Фондом не перераховано, повинно за законом сплачуватися за рахунок коштів Фонду, тобто має спеціальне призначення. В позові до ТОВ «Український рітейл» просить відмовити. Вважає, що відповідати перед [PERSON] повинен безпосередньо Фонд на підставі постанови КМУ №531 від 01.10.2014 року. У судове засідання представник відповідача [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] не зявилася, надала письмові заперечення на позов з проханням розглядати справу у її відсутності. Згідно письмовим запереченням, за приписами Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», «Порядку фінансування фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» від 22.12.2010 року №26, Фонд здійснює фінансування безпосередньо страхувальників-роботодавців та виплата Фондом допомоги по вагітності та пологам застрахованим особам не передбачена чинним законодавством. Також згідно ЄДРПОУ ТОВ «Український рітейл» є зареєстрованим у м.Донецьку, тобто на тимчасово неконтрольованій Україною території. Згідно п.2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям [PERSON] та Луганської областей, затвердженому постановою КМУ від 07.11.2014 року №595, припинено прийняття робочими органами відділенн Фонду, які знаходяться на контрольованій території, заяв-розрахунків страхувальників, які зареєстровані на тимчасово неконтрольованій території, та видатки з державного бюджету, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування будуть здійснюватися лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Вказане стосується також казначейського обслуговування. На підставі наведеного заяву-розрахунок ТОВ «Український рітейл» від 19.04.2016 року вважає такою, що до Фонду офіційно не надходила. Представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши учасників засідання, дослідивши вимоги та заперечення, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 2008 року була постійно зареєстрованою у [INFO], з 22.04.2016 року у м.Краматорську Донецької області, що підтверджується даними її паспорту громадянки України (а.с.9-13). Згідно копії трудової книжки (а.с.5-8) [PERSON] з 08.11.2014 року працевлаштована на ТОВ «Український рітейл», зокрема з 01.02.2015 року працює касиром торгівельного залу магазину 01191 «Брусничка» м.Краматорська. Факт тимчасової непрацездатності [PERSON] у звязку з вагітністю та пологами у період з 05.03.2016 року по 08.07.2016 року підтверджується копією листка непрацездатності серії АГТ №629316, виданого КМУ «Міська лікарня №3» м.Краматорська (а.с.4). Роботодавцем ТОВ «Український рітейл», зареєстрованим у м.Донецьку але фактично здійснюючим господарську діяльність через мережу розташованих на території України магазинів «Брусничка» та маючим поштову адресу у м.Дніпро (Дніпропетровську), проведено нарахування матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності [PERSON] в сумі 10993,50 грн. (а.с.15, 20-24), сформовані необхідні документи, зокрема заява-розрахунок (а.с.22), які направлені 19.04.2016 року до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Центральної міжрайонної у місті [PERSON] виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду (м.Волноваха) цінним листом з описом вкладення (а.с.25) та отримані останнім 29.04.2016 року, що підтверджується даними поштового повідомлення (а.с.26) Вищенаведене спростовує твердження відповідача - [PERSON] обласного відділення Фонду стосовно неотримання заяви-розрахунку. Крім того, згідно копії листа від 26.11.2015 року №01-470 [PERSON] обласного відділення Фонду в особі Центральної міжрайонної в місті [PERSON] виконавчої дирекції вищенаведені документи були повернуті ТОВ «Український рітейл» з відмовою у наданні страхувальнику матеріального забезпечення для виплати застрахованій особі (а.с.16-19). Аналогічну відмову Фонду (а.с.29) отримала позивачка [PERSON] на свою заяву від 21.07.2016 року (а.с.27-28). Згідно даний Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих на безкоштовний запит суду 13.10.2016 року, юридичною особою є [PERSON] обласне віділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, код 21955772, розташоване у м.Маріуполі, яке перебуває у стані припинення. Згідно ст.4 ч.1, ч.4 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Згідно ст.11 ч.2 п.1 вказаного Закону кошти Фонду використовуються на: 1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом. Статтею 20 передбачені види матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності, зокрема допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах. Згідно положень наведеного Закону, зокрема ст.15, роботодавець зобовязаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг. У разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок. Відповідно до ст.30 ч.1 Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року №26 встановлено, що підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органи Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування, із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства. Як встановлено судом, ТОВ «Український рітейл» виконав вищенаведені положення чинного законодавства, провів нарахування матеріального забезпечення [PERSON], оформив заяву-розрахунок та разом з іншими документами передав до [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Центральної міжрайонної в місті [PERSON] виконавчої дирекції, що були ним отримані. Однак фінансування Фондом страхувальника для виплати матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності [PERSON] не проведено, у звязку з чим підстав для стягнення коштів з ТОВ «Український рітейл» немає. Як встановлено, Фонд відмовив у фінансуванні та повернув документи до ТОВ «Український рітейл». Вказана відмова обґрунтована положенням п.2 Тимчасового порядку, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 року №595, щодо припинення прийняття заяв-розрахунків та здійснення видатків страхувальникам, які зареєстровані на тимчасово неконтрольованій території. Однак відповідачем не враховано те, що вказаний пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям [PERSON] та Луганської областей, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 року №595, був визначений незаконним та нечинним з моменту його прийняття постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2015 року. Приймаючи вказане рішення суд зокрема зазначив, що - «У відповідності до положень ст.3 [PERSON] України\~(№ 254к/96-ВР від 28.06.1996, далі - [PERSON] України) людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією [PERSON]\~межах і відповідно до законів України (ст.8 [PERSON] України). [PERSON] України\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України\~і повинні відповідати їй.\~[PERSON] України\~є нормами прямої дії\~(ст.8 [PERSON] України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені [PERSON]\~та законами України (ч.2 ст.19 [PERSON] України). Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст.21 [PERSON] України). При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.3 ст.22 [PERSON] України). Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ч.1, 2 ст.24 [PERSON] України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст.46 [PERSON] України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених [PERSON] України. Виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту (п. 1, 6, частини 1 ст.92 [PERSON] України). Враховуючи норми [PERSON] України\~, законів, зміст рішень Конституційного Суду України, теоретичні засади науки теорії держави і права, суд дійшов висновку, що\~встановлені законом\~права громадянина, в тому числі, щодо конкретних соціальних гарантій (пенсійного та іншого соціального забезпеченні)\~можуть бути змінені виключно законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,\~крім випадків, передбачених [PERSON] України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час прийняття постановою КМУ від 07.11.2014 року №595\~воєнний або надзвичайний стан в державі відсутній. Зворотного належними і допустимими доказами відповідачем суду не доведено (ч.2 ст.71 КАСУ). Постанова КМУ від 07.11.2014 року №595\~не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Пункт 2, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 року №595,\~Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям [PERSON] та Луганської областей, незаконно обмежує\~\~права громадян України у сфері пенсійного та соціального забезпечення, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції. А відтак, враховуючи ч.1 ст.2 ст.171 КАС України, підлягає визнанню незаконним та нечинним з моменту свого прийняття.» Незважаючи на встановлення Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» та Порядком фінансування… від 22.12.2010 року №26 фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності саме страхувальників-роботодавців, слід враховувати положення постанови КМУ №531 від 01.10.2014 року, яка є чинною та не допускає звуження прав громадян. Так, п.1 постанови КМУ №531 від 01.10.2014 року «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, повязаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до п.6\~розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів. Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки. Пункт 1-1 вказаної постанови встановлює, що дія цієї постанови поширюється на застрахованих осіб, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із: - підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в [PERSON] та Луганській областях або в зоні надзвичайної ситуації. Пунктом 2 вказаної постанови рекомендовано правлінню Фонду соціального страхування прийняти власні нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цієї постанови. На виконання постанови КМУ №531 від 01.10.2014 року Правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 26.12.2014 року прийнято постанову №37, яка зареєстрована у Мінюсті України 21.10.2015 року за №68/26513, «Про затвердження Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», п.4 якого передбачено отримання матеріального забезпечення безпосередньо застрахованими особами. Як встановлено позивачка [PERSON] зареєстрована у м.Краматорську, тобто проживає в населеному пункті, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перебуває у трудових відносинах з підприємством ТОВ «Український рітейл», яке зареєстровано у м.Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області, що відповідає положенню п.1-1 постанови КМУ №531 від 01.10.2014 року, у звязку з чим є підстави для виплати матеріального забезпечення з тимчасової втрати непрацездатності безпосередньо застрахованій особі [PERSON] Однак в цьому позивачці Фондом відмовлено (а.с.29). Відповідно до ст.614 ч.1 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі наведеного суд вважає, що матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами згідно листка непрацездатності від 05.03.2016 року серії АГТ №629316 в розмірі 10993,50 грн. слід стягнути на користь [PERSON] саме з [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, а в задоволенні позову до ТОВ «Український рітейл» - слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача [PERSON] обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності.

Outcome: partial