Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до\~\~ [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості в розмірі 254327,17 грн. Позовні вимоги обґрунтовувала позивач тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 274 від 11.03.2005 р. між кредитною спілкою «Придунав`я» (далі: Спілка) та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 850грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців до 11.03.2006 року. Також, в забезпечення кредитного договору, 11.03.2005 р. між спілкою та [PERSON] був укладений договір застави № 274. Між Спілкою та [PERSON] 20 лютого 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, Спілка відступила Мильникові [PERSON] право вимоги від відповідача грошових коштів. Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 20 лютого 2019 року [PERSON] набула права грошової вимоги до відповідача, яка складає в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 12 лютого 2019 року 254\~327,17 грн., яка складається із 254\~327,17 грн. заборгованості по процентам, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача надав до суду заперечення проти позовної заяви, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позову та просив про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до кредитної спілки\~«Придунав`я»\~з\~метою отримання\~кредиту,\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~№ б/н\~від 11.05.2005\~року,\~згідно якої\~отримав кредит\~у розмірі\~850,00\~гривень. Між Спілкою та [PERSON] 20 лютого 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, Спілка відступила [PERSON] право вимоги від відповідача грошових коштів. Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 20 лютого 2019 року [PERSON] набула права грошової вимоги до відповідача, яка складає в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 12 лютого 2019 року - 254\~327,17 грн., яка складається із 254\~327,17 грн. заборгованості по процентам. Згідно\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК). Відповідно до ст.ст.526,\~530,\~610, ч.1 ст.612 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У\~ст.599 ЦК\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно\~ст.1050 ЦК України\~- якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до\~ст.550 ЦК України\~сплатити неустойку (штраф, пеню). Заміна первісного кредитора відбулося відповідно до вимог ст.ст.512-519 ЦК України, а тому відповідач повинен повернути борг новому кредитору. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору №274 від 11.03.2005 року між кредитною спілкою «Придунав`я» (далі: Спілка) та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 850грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45 відсотків річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців до 11.03.2006 року. Ураховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 11.03.2006 р. позивач не міг нараховувати такі проценти. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку спілці повернуті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст.\~124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед\~законом\~і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені\~законом\~способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами\~ст.141 ЦПК України, та встановлює, що у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати підлягають зарахуванню на рахунок держави.

Outcome: dismissed