Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 054812 право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП імені Стратілата. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син (рідний брат позивача) - [PERSON] , який помер [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054812, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник - адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Стратілата. 20 січня 1998 року на її ім`я на підставі рішення Носівської районної державної адміністрації № 155 від 1 липня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054812, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 312 від 20 січня 1998 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23 квітня 2020 року (а.с. 27), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2028/01-17 від 23 квітня 2020 року (а.с. 29) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом (син), після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед її смертю проживав та був зареєстрований разом із нею, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради № 1292/0304 від 5 листопада 2018 року (а.с. 13). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 054812 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його рідна сестра - [PERSON] , на ім`я якої 16 листопада 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката серії ЧН № 054813, що підтверджується копією спадкової справи № 85/2013 (а.с. 32-33). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054812 виготовлений у порушення вимог ст. 25 ЦК України, а саме виданий на ім`я [PERSON] після її смерті, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 20/02-31 від 21 січня 2019 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved