Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що шлюб між сторонами розірвано, їхня донька - [PERSON] , 2011 року народження, після розірвання шлюбу сторін, залишилася проживати із позивачем. Позивач повністю опікується усіма потребами дитини та займається її вихованням. Позивач запланувала виїзди з дитиною за кордон для відпочинку, для чого звернулася до відповідача за отриманням дозволу, однак відповідач не надав дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку. У зв`язку із наведеним позивач просить позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір`ю. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2021 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який повторно не з`явився у судове засідання, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, позивач та її представник не заперечили проти заочного розгляду справи, а також за відсутності представника третьої особи, який у судове засідання не з`явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відтак, суд приходить до переконання про можливість, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення у справі, оскільки відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду судового засідання, відзиву на позов не подав і позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши та перевіривши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.10-11/. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.8/. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2018 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2011 року народження /а.с.12-13/. Даним рішенням суду встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються також довідкою про склад сім`ї та реєстрацію у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.05.2021 р. №34 /а.с.20/. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що визначення місця проживання дитини з нею їй необхідне для виїздів дитини за кордон на відпочинок без отримання згоди відповідача, оскільки при зверненні про надання вказаного дозволу 19.05.2021 року позивач не отримала такого від відповідача, у зв`язку із чим бронювання готелю було втрачено. Водночас, суд враховує, що позивач, як доказ наведених обставин, подала суду копію договору на туристичне обслуговування за 2018 рік /а.с.23-30/. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Із змісту ст. 161 Сімейного кодексу України вбачається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частино 5 даної статті визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається із наданого висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки між матір`ю та батьком відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації ЛМР вважає за доцільне відмовити у визначенні місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] з одним із батьків /а.с.61/. Доказів того, що між сторонами наявний спір з приводу місця проживання дитини, що відповідач звертався із заявами про визначення місця проживання [PERSON] з ним, чинить перешкоди щодо проживання дитини з матір`ю, позивач суду не надала, а відтак не довела перед судом які саме її права, або права дитини, порушені та підлягають захисту. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що спір між сторонами з приводу місця проживання дитини відсутній, а тому позов не підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed