Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 02 серпня 2016 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Разом вони фактично не проживали, сім'я між ними фактично не створювалася, телефоном сторони зв'язок не підтримують. Їй відомо лише останнє місце проживання відповідача. Подальше спільне життя подружжя суперечитиме її інтересам. Окрім цього, на її утриманні знаходиться малолітня дитина. Через тривалу відсутність відповідача донька навіть перестала запитувати про свого батька. Вона піклується про дитину, займається її вихованням від народження. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 02 серпня 2016 року виконавчим комітетом Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 8, а також визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] постійне місце проживання матері - [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 02 серпня 2016 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 02 серпня 2018 року виконавчим комітетом Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам позивачки. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.1, 2 ст.161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому суд приймає до уваги вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що, зі слів сусідів, [PERSON] та дитина [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується актом ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» № 51 від 23 березня 2018 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 квітня 2018 року для дитини у квартирі за адресою: [ADDRESS] створені умови для повноцінного розвитку та виховання. З матеріалів справи встановлено, що дочка перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, яка їй забезпечує належні умови проживання. Враховуючи наведене, оскільки малолітня [PERSON] з моменту народження постійно проживає з матір'ю, яка їй забезпечує належні умови проживання, суд приходить до переконання про те, що на даний час існують обставини для визначення місця проживання дитини з матір'ю, а не батьком і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суду прийшов до переконання про задоволення позовної вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, за звернення до суду з якою нею було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., то цю суму слід стягнути на її користь з відповідача. Оскільки позивачкою було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання малолітньої дитини, то судовий збір за таку позовну вимогу необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved