Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, 20 травня 2015 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж ? частини квартири [ADDRESS]. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 20 травня 2015 року [PERSON] сплатила [PERSON] 2000 грн. вартість ? частини квартири. [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надав [PERSON] розписку про отримання грошей в сумі 2000 грн. При цьому, через відсутність коштів зобов'язався пізніше, до 01 вересня 2015 року, нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному об'ємі договір купівлі-продажу. На сьогоднішній день [PERSON] відмовляється нотаріально оформити договір купівлі-продажу. Тому вона просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу ? частини квартири та визнати за нею право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву із проханням вирішити справу в її відсутність і задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що сторони 20 травня 2015 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS], ціною 2000 грн. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів в сумі 2000 грн., взамін фактично отримала придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4), копією ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.5), копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошей в сумі 2000 грн. в рахунок придбаної ? частини квартири (а.с.6), рішенням Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області №66 від 28 листопада 2008 року про зміну адреси житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.7), копією свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло (а.с.8). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає дійсним факт укладення позивачем 20 травня 2015 року із відповідачем договору купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS], за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved