Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Миру, 22, с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області, і складається із житлового будинку загальною площею 52,4 м.кв. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що 05.07.1997 року померла її бабуся [PERSON], якій до дня смерті належало домоволодіння по вул. Миру, 22, с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом та прийняв спадщину, будучи неповнолітнім. Однак при зверненні до приватного нотаріуса із наміром отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, 02.03.2016 року позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що знаходиться по вул. Миру, 22, с. Нетечинці Віньковецького району, Хмельницької області у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Тому вона просить визнати право власності на спадкове домоволодіння у судовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області також надав до суду письмову заяву, у якій проти позовних вимог [PERSON] не заперечував та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Третя особа - відділ з питань державної реєстрації Віньковецької РДА в судове засідання представника не направила, були належно повідомлені про день, час та місце судового розгляду. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 05 липня 1997 року в с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть І-БВ № 050554 від 07.07.1997 року), якій належав житловий будинок, що знаходиться в с. Нетечинці по вул. Миру, 22 Віньковецького району Хмельницької області. Позивач [PERSON] є внучкою померлої [PERSON] і єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом та прийняла спадщину з огляду на положення ст. 549 ЦК Української РСР, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 050554; заповітом, посвідченим секретарем Нетечинецької сільської ради 16.10.1995 року, який згідно відмітки сільської ради заповідачем не змінений та скасований, та із якого слідує, що [PERSON]. все своє майно заповіла [PERSON] (дівоче прізвище позивачки (свідоцтво про шлюб 1-БВ № 024434 від 28.09.1999 року); ксерокопією паспорта позивача. Згідно з оцінювальним актом КП «БТІ» від 22.03.2016 року вартість домоволодіння в с. Нетечинці по вул. Миру, 22 становить 3690 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, і прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 22 по вул. Миру в с. Нетечинці, який належав [PERSON], померлій 05.07.1997 року. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право особистої власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із довідки Нетечинецької сільської ради № 517 від 06.05.2016 року слідує, що [PERSON] яка померла 05.07.1997 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] рахується житловий будинок. Після смерті [PERSON] її внучка прийняла спадщину взяла під охорону спадкове майно, обробляла земельну ділянку. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб,тому суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved