Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу стосовно [PERSON] обмежувального припису строком на шість місяців. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в період з 1982 року по 1992 рік. В шлюбі дітей у них немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує проживати у її житловому будинку в [ADDRESS] . За час спільного проживання [PERSON] неодноразово застосовував щодо неї психологічне насильство, яке виражалось в нецензурній лайці, погрозами фізичної розправи, у зв`язку із чим рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області постановлено виселити його з житлового будинку. Проте, рішення суду [PERSON] не виконує, продовжує проживати в її домі, при цьому, застосовує до неї фізичне насильство, умисно завдав їй побоїв, вчинив насильницькі дії щодо неї, через що був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. Після цього [PERSON] своєї поведінки не змінив, продовжує вчиняти скандали, вживаючи при цьому нецензурну лексику, погрожує фізичною розправою. Заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , заборонивши йому на протязі шести місяців перебувати у місці її проживання та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, додатково пояснила, що її колишній чоловік, незважаючи на рішення суду про виселення його із належного їй житлового будинку продовжує проживати в її житловому будинку. Між ними напружені відносини, постійно виникають сварки, [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно неї, морально її принижує, застосовує фізичне насильство, зловживає алкогольними напоями. Оскільки вона постійно перебуває у стані страху за своє життя та здоров`я, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, пояснив, що не має іншого житла для проживання. Суд, заслухавши заявника та заінтересовану особу, дослідивши письмові докази, прийшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено та підтверджується довідкою виконавчого комітету Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 223 від 14 травня 2019 року, що [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] , зареєстрована та проживає в ньому. За вищевказаною адресою крім неї ніхто не зареєстрований. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , 05 грудня 1992 року у відділі ЗАГСу м. Рогатина розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 67. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 1994 року у справі № 2-209, [PERSON] виселено з житлового будинку [PERSON] Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме у тому, що він 23 січня 2019 року заподіяв побої [PERSON] , які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Судове рішення набрало законної сили 03 травня 2019 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя. До основних засад запобігання та протидії домашньому насильству належить гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Статтею 21Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа ( п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ) Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи встановлені обставини, з метою захисту прав та інтересів заявника, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] строком на шість місяців. А також покласти на [PERSON] такі обов`язки: заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави (ст.3505 ЦПК України»). Відповідно до ч.4 ст.3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved