Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], зареєстрований 22 січня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №80. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя у них не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки. Відповідач в судовому засіданні 18.03.2016 року заперечив проти розірвання шлюбу, наголосив, що примирення можливе і він намагатиметься вжити заходів щоб зберегти сім'ю, сподівається на налагодження відносин із дружиною. Позивач в судовому засіданні 18.03.2016 року заперечила проти задоволення клопотання про надання строку для примиреннявважає, що їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе, томубудь-які підстави для збереження сім'ї відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу і просила позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18.03.2016 року провадження у справі було зупинено на два місяці у зв'язку з необхідністю надання сторонам строку для примирення. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. При цьому позивач подала заяву, в порядку ст.158 ЦПК України, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначила, що з відповідачем вони не примирилися, а тому шлюб просить розірвати /заява знаходиться в матеріалах справи/. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 22 січня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №80 /а.с.5/, від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] /а.с.3, 4/. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків, немає. Суд намагався зберегти сім'ю сторін, надавав сторонам термін для примирення, проте вони не помирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї [PERSON] неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду /а.с.2/.

Outcome: approved