Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , який є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час син проживає разом з позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] про сина не піклується, не займається його вихованням, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про його інтереси. Син проживає разом з позивачем, позивач намагається забезпечувати всі його потреби, займається його вихованням, проявляє турботу. Таким чином просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21.12.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.02.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.03.2020 року провадження у справі № 359/7909/19 в частині позовних вимог про стягнення аліментів закрито. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи органу опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації у особі Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, подали висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 року (а.с.8). Рішенням Дарницького районного суду від 04 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 24.05.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 24.05.2018 року ( а.с. 9). Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 1555, [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Відповідно до рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 гривень. Рішення набуло законної сили 05.12.2014 року (а.с.140). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 червня 2019 року подання старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області задоволено та оголошено в розшук боржника [PERSON] у зв`язку з невиконання рішенням суду щодо стягнення аліментів. ( а.с.97). Відповідно висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101/1795/03 від 03.03.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.167-168). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , крім того у заяві не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав, а тому суд вважає, що позов слід задоволити та позбавити відповідача батьківських прав щодо сина.

Outcome: approved