Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що їй належить на праві власності житловий будинок № 30 по вул. Гагаріна в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2008 року, укладеного між нею та [PERSON] Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,13 га. Однак зясувалося, що Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку виданий на імя [PERSON] колишньої власниці будинку, яка померла 10.11.2006 року. Спадкоємицею після її смерті є відповідач [PERSON], яка в свою чергу після смерті матері не переоформила на себе право власності на земельну ділянку через відсутність у неї правовстановлюючих документів. Оскільки позивачка є власницею будинку на підставі договору, вона вважає, що з переходом права власності на житловий будинок до неї перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований. Переоформити землю на своє імя інакше, ніж у судовому порядку вона не має можливості, оскільки спадкоємиця [PERSON] [PERSON] не оформляє на себе право власності на землю, тобто вона не має можливості отримати право власності шляхом укладення договору. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,13 га, розташовану по вул. Гагаріна, 30 в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку. Відповідачка [PERSON] та представник Грушівської сільської ради в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. Представник відділу Держкомзему в Первомайському районі [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області на імя [PERSON], вбачається, що на підставі Рішення від 16.12.1993 року Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області їй передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,13 га в межах згідно планом на території с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області по вул. Гагаріна. Такі ж обставини підтверджуються довідкою відділу Держкомзему у Первомайському районі, з якої також видно, що визначити нормативно-грошову оцінку вказаної земельної ділянки не можливо, оскільки в с. Грушівка така оцінка не проводилась. Як видно із свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 033580 [PERSON] померла 10.11.2006 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач у справі [PERSON], яка отримала у спадщину після смерті матері будинок по вул.. Гагаріна, 30 в с. Грушівка Первомайського району. Як видно з копії оголошення в газеті «Вісник Первомайська» № 94 від 23.11.2011 року, [PERSON] втратила оригінал державного акту на право власності на землю, тому вона не має змоги отримати у спадок спірну земельну ділянку. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 84 позивач [PERSON] являється власником житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами № 30 по вул. Гагаріна в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області. Як слідує із тексту вказаного Договору купівлі-продажу, продавцем будинку була [PERSON], яка набула право власності на вказаний будинок шляхом прийняття її у спадщину від [PERSON] Таким чином встановлено, що до теперішнього власника вказаного житлового будинку позивача по справі право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час оформлена на попередню власницю будинку [PERSON], хоча під укладення угод купівлі-продажу відчужувалася садиба. За визначенням, що міститься в ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Згідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «Г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,13 га, розташовану по вул. Гагаріна, 30 в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved