Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 24.06.2013 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області померла її мати [PERSON]. Незадовго до її смерті остання виявила бажання, щоб вона [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати у її будинку. Заповіту [PERSON] не складала. Наданий відповідачем [PERSON] заповіт від імені [PERSON] не міг бути складений нею, оскільки підпис, що міститься в цьому документі, належить не покійній [PERSON], а іншій особі. Крім того, в тексті документу невірно вказано місце проживання заповідача [PERSON], а саме с. Кут Глибоцького району Чернівецької області. Зважаючи на викладене, просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений від імені [PERSON] від 08.10.2009 року . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив суду, що заповіт був складений особисто [PERSON] Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживав у будинку покійної [PERSON] з дитинства та до її смерті, був там прописаний. Йому не відомо про те, що [PERSON] складала заповіт на користь [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що за життя [PERSON]Г йому говорила про те, що заповіт вона не складала. Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Луковиця по вул. Головній, 103 в Глибоцькому районі Чернівецької області добудовували всі разом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що її двоюрідні брати, сестри та її вітчим проживали у будинку покійної бабусі. Будинок був старий, а тому його добудовували, проводили ремонт. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він [PERSON] знає з дитинства. [PERSON] разом із своєю дружиною побудували нову стайню та добудували кухню до будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона була присутня при тому, коли покійна [PERSON] заповідала все своє майно її дочці. Її дочка та [PERSON] все біля будинку перебудовували, добудовували та робили ремонти у будинку. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що у позовних вимогах [PERSON] слід відмовити. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ №123415 [PERSON] померла 24.08.2013 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області. Згідно заповіту від 08.10.2009 року, посвідченого секретарем виконкому Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №484-К від 13.04.2016 року підписи від імені [PERSON] в двох оригіналах заповіту від 08.10.2009 року виконані, ймовірно, [PERSON]. Ст. 204 Цивільного кодексу України вказує на те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 вказаної статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем [PERSON] в ході розгляду справи судом не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині визнання заповіту [PERSON] недійсним. Посилання позивача на невірне зазначення в заповіті місця проживання заповідача не можуть слугувати підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. На підставі викладеного 204, 215, 1233, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed