Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Клембівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із будинку, в якій просила:усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, шляхом виселення [PERSON], [INFO], з житлового будинку із надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], який належить їй на праві власності згідно договору дарування житлового будинку від [INFO], посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу та зареєстрованого Ясмпільським РБТІ 27.08.2001 року за №740. Судові витрати стягнути на її користь з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] вона отримала у власність від [PERSON] на підставі договору дарування від 23 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом. 30 грудня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і зрозуміло, надала йому у користування свій житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці [ADDRESS] де він був зареєстрований. 21 лютого 2018 року вона розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] Відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації, а саме - в [ADDRESS]. На даний час він користується тимчасовими заробітками і не має постійного місця проживання. На її пропозиції щодо добровільного виселення з будинку, що належить їй на праві особистої власності, відповідач не бажає цього робити, мотивуючи це різними причинами. Із за цього її права щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю грубо порушуються відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№2242 від 26.03.2019, в якій просила суд справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання належним чином - судовими повістками із рекомендованими повідомленнями вих..№2450000727787, які повернулися із відміткою «вибув у Чехію» та «за даною адресою не проживає», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заперечень суду не надійшло, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області Голуб П.С., який діє на підставі доручення №02-25-236 від 25.03.2019 у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№2243 від 26.03.2019, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Окрім того, 02.05.2019 за вхід.№3254 до суду надійшла заява за підписом сільського голови Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, в якій просять слухання справи провести у їх відсутність без участі представника сільської ради в зв'язку з загруженням на роботі. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заяви позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову про розгляд справи в їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 26 березня 2019 року на 10 годину 00 хвилин, закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду на 02 квітня 2019 року на 10 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорту громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], зареєстрована у [ADDRESS]. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 липня 1983 року (а.с.5) судом встановлено, що дівоче прізвище позивачки «[PERSON]». Із копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 28.08.1999 року (а.с.7) та копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької від 06 травня 2015 року, яке вступило в законну силу 18 травня 2015 року (а.с.10) судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року по 18 травня 2015 року з [PERSON] і її прізвище було «[PERSON]». Із копії договору дарування від 23 серпня 2001 року (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON], тобто позивачка, прийняла у дар, тобто набула у приватну власність, один цілий жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS]. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1471/17 від 21 лютого 2018 року, яке вступило в законну силу 23 березня 2018 року (а.с.11-12), судом встановлено, що позивачка розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.10.2016 (а.с.13) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Із копії довідки про склад сім'ї №253 від 15.02.2019 (а.с.14) судом встановлено, що позивачка зареєстрована у [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять три сина - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народження. Із відповіді на запит суду наданої Клембівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області за вих..№02-25-144 від 26.02.2019 судом встановлено, що згідно по господарської книги №4 на 2016-2020 роки [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], місце проживання невідомо. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, і дійсно в належному їй будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки [PERSON], є зареєстрованим у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] Проте, відповідач не проживає у вказаному будинку більше одного року, не веде спільне господарство, так як шлюб між ними розірвано (а.с.11-12). Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивачки. Тобто, відповідач не є членом сім'ї позивачки, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть з нею спільне господарство, та на даний час він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось. У зв'язку із вищевикладеними обставинами, [PERSON] чинить перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №53 від 19.02.2019 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідачів у сумі 768 гривень 68 копійок.

Outcome: approved