Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. 15.04.2016 помер її рідний брат [PERSON] За свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповів позивачу [PERSON] Зазначений заповіт посвідчений 08.11.2007 в.о. державного нотаріуса Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2501. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі наступних документів: - 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності № 1927 від 18.10.1994, яке видано виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради м. Запоріжжя; - 2/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2007, яке видано Сьомою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, зареєстровано в реєстрі за № 1-2236. Крім того, до складу спадкового майна входить грошовий вклад «Пенсійний», який був розміщений [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач [PERSON] проживає на території Російської Федерації. З моменту смерті [PERSON] до квітня 2017 р. представник позивача [PERSON] регулярно навідувався до спадкової квартири, перевіряв її стан, але згодом він дізнався, що вказана квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2017, укладеному із [PERSON], який на час укладання цієї угоди, вже був померлим. Оскільки вказані обставини вказують на ознаки злочину, а саме на шахрайство та на підробку документів, слідчим Вознесенівського ВП Дніпровського ВП до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було внесено клопотання про арешт майна, яке задоволено ухвалою слідчого судді від 03.04.2017 та накладено арешт на спадкову квартиру. Посилаючись на те що позивач у справі є особою похилого віку, проживає на території Російської Федерації, постійно хворіє та за станом здоровя не може приїхати в Україну, що у сукупності свідчить про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач просить визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк тривалістю 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 15.04.2016. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду письмові пояснення на позов, в яких просить розглядати справу у відсутність представника відповідача та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 15.04.2016 у м. Запоріжжі помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 356649, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 30.04.2016, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 3110. На час смерті [PERSON] йому на праві власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 1927 від 18.10.1994, виданим виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради м. Запоріжжя (на 1/3 частину квартири) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.10.2007, виданим Сьомою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, зареєстрованим в реєстрі за № 1-2236 (на 2/3 частини квартири). За свого життя, 08.11.2007, [PERSON] склав заповіт, який посвідчено в.о. державного нотаріуса Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2501, відповідно до якого все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме законні права, померлий заповів позивачу [PERSON] Положеннями ст. ст. 1216, 1217, ч. ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 24 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України в Постанові від 26.09.2012 № 6-85цс12 висловив правову позицію, згідно з якою право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як вбачається з матеріалів справи, до нотаріальної контори протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Судом встановлено, що позивач у справі, яка, згідно із заповітом є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON], є особою похилого віку (на момент смерті спадкодавця її вік становив 76 років) та проживає в іншій державі, на території Російської Федерації. Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON], на якого позивач видала довіреність для представлення її інтересів, він є знайомим сина позивача - Андрія, працював з ним на Дальньому Сході, який його і просив приглянути за [PERSON], що доводився Андрію дядьком, а [PERSON] братом. Після смерті [PERSON] він повідомив сина позивача [PERSON] про смерть його дядька, на що він просив не казати про це його матері через її стан здоровя, оскільки бажав особисто їй повідомити цю неприємну звістку після повернення з Дальнього Сходу. Ховала померлого донька свідка, оскільки [PERSON] раптово захворів. У лютому 2017 р. Андрій приїхав до своєї матері [PERSON] до м. Москви і саме в цей час розповів своїй матері про смерть її брата [PERSON] Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON] є поважними, оскільки про смерть свого брата [PERSON] вона дізналася лише у лютому 2017 р., що є обєктивною перешкодою для подання протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини після померлого у квітні 2016 р. [PERSON] Крім позивача, спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено. Спадщина ніким не прийнята. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved