Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилалась на те, що відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.08.2000 року, відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.08.2000 року , але не менше ? неоподаткованого мінімуму та до повноліття дитини. Однак, відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить суд стягнути з відповідача заборгованість з 15.12.2011 р. по [INFO] у розмірі 2886,00 грн та стягнути суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 16.12.2011 року по 30.04.2014 рік у сумі 500 гривень, у зв»язку із чим позивачка була вимушена звернутися до суду із позовом. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву у якій підтримала позов, просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2886,00 грн та стягнути суму пені за прострочення сплати аліментів у сумі 500 гривень, розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву у якій уточнений позов визнав, згоден сплатити на користь позивачки заборгованість у розмірі 2886,00 грн. та суму пені за прострочення сплати аліментів у сумі 500 гривень, просив суд розглянути справу за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін у справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , однак 11.05.2001 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.08.2000 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.08.2000 року, але не менше ? неоподаткованого мінімуму та до повноліття дитини. Відповідач, покладені на нього зазначеним судовим рішенням обов'язки щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого, 24.11.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було ухвалено рішення про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та стягнуто з відповідача заборгованість по аліментам на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO] у сумі 10350,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ВДВС Запорізького РУЮ від 06.05.2014 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 15.12.2011 р. по [INFO] у сумі 2886,00 грн. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто, враховуючи вищевикладене, факт наявності заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання сина- [PERSON], [INFO] відповідачем не оспорюється, та є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до положень ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність. Відповідно до розрахунку суми неустойки (пені), наданого позивачкою, за прострочення по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], загальна сума неустойки (пені) складає 500,00 грн. Наданий позивачкою розрахунок перевірено судом, він є вірним та відповідачем не оспорюється, отже неустойка (пеня) за прострочення по сплаті аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно ж до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 196, 197 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved