Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але останні три роки там фактично не проживає, у зв`язку з чим вона не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої вона просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить провести розгляд справи без його участі (а.с.28). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] , який згідно свідоцтва про право спадщину за законом серії НАА 848015 від 30.07.2014 р., виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б. та витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24930991 від 30.07.2014 року, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.9,10). У зазначеному будинку, згідно довідки відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області № 03-10-32/713 від 07.02.19 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.11). Разом з тим, як вбачається з довідки №149, виданої головою вуличного комітету №6, відповідач [PERSON] фактично за місцем своєї реєстрації не проживає протягом останніх трьох років (а.с.12). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача за місцем реєстрації понад рік свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб`єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст.\~7\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі наданих позивачем доказів та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved