Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином. Позов обґрунтований тим, що 13 вересня 2011 року в її будинку, що знаходиться в с. Аполянка було скоєно крадіжку, під час якої було викрадено майно на загальну суму 2600 гривень. 17 вересня 2011 року в її будинку, що знаходиться в с. Аполянка було скоєно крадіжку, під час якої було викрадені речі на загальну суму 2085 гривень. 25 грудня 2012 року Уманським міськрайонним судом було винесено вирок по справі № 1-419-11, 1/2318/69/2012, яким було підтверджено суму завданих їй збитків та встановлено осіб які саме вчинили обидві крадіжки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Завдану їй майнову шкоду на загальну суму 4685 грн. вони добровільно не відшкодували. Крім того, внаслідок протиправної поведінки відповідачі заподіяли їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 6000 гривень. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із втратою свого майна, оскільки все те майно вона копила на протязі свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що він під час розгляду кримінального провадження відносно нього вину визнав повністю та просив не позбавляти його волі, однак йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі в звязку з чим він був позбавлений можливості відшкодувати добровільно шкоду, а цивільний позов під час розгляду кримінального провадження позивачем не заявлявся. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вироку Уманського міськрайонного суду від 25 грудня 2012 року, відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано винними у вчинені ними злочину та призначено відповідно покарання (а.с.5-27). Зазначений вирок суду було оскаржено та ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.04.2013 року вирок суду змінено в частині стягнення судових витрат, в решті вирок Уманського міськрайонного суду від 25.12.2012 року залишено без змін(а.с.28-33). Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, в результаті вчинення злочину, заподіяли позивачу майнову шкоду суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні суд не знайшов належних доказів, щодо заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди внаслідок вчинених злочинних дій відповідачами у тому обсязі та вимозі заявлених позивачем. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково. Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки злочину), глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини винних осіб, які завдали моральної шкоди, і виходячи із принципу справедливості та розумності, прийшов до переконання та вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в сумі 750 гривень. Визначаючи осіб, які повинні відшкодувати заподіяну позивачу шкоду суд враховує, що ст. 1190 ЦК України передбачає, що за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. На підставі викладеного та

Outcome: approved