Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець Табінський Олег Володимирович про захист прав споживача фінансових послуг. Свої вимоги мотивує тим, що 12.06.2012 року за № 500283398 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 13 296 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 25% річних та остаточною датою повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії, 15.06.2015 року. Згідно п. 2.8 укладеного кредитного договору - комісійна винагорода банку за послуги «Альфа-Банк» складає 240 грн. за кожен місяць користування кредитом по дату остаточного повернення кредиту зазначену в п. 2.3 - за виконання операції переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів банку в розмірі 1,8% від суми переказу, приймання готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку в розмірі 35 грн. З метою виконання укладеного кредитного договору позивачем здійснювалися платежі в рахунок погашення існуючої заборгованості в період з липня 2012 року по грудень 2013 року на загальну суму 14 168,34 грн. Вказані кошти розподілятися ПАТ «Альфа-Банк» на сплату за приймання готівкових коштів, комісійної винагороди банку, процентів за користування кредитом та на погашення тіла кредиту. Останній платіж за кредитом був зроблений в грудні 2013 року. В подальшому в зв`язку з погіршенням майнового стану, позивач не мала можливості здійснювати платежі за кредитом. Незважаючи на те, що позивач припинила виконувати свої зобов`язання перед ПАТ «Альфа-Банк» в грудні 2013 року, будь-яких вимог чи листів з цього приводу, в тому числі про передачу права вимоги, позивач від кредитора чи інших осіб до останнього часу не отримувала. В липні 2020 року нею, було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 62436518 від 06.07.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. про примусове виконання виконавчого напису № 1299, виданого 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 25 401,95 грн. відповідно до кредитного договору № 500283398 від 12.06.2012 року. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача і незаконно вчинено виконавчий напис, у зв`язку із чим вважає, що має повне право просити визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Просила суд розглянути справу у її відсутність. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача та представник третьої особи Табінський О.В. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача розглянуто без відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.06.2012 року за № 500283398 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 13 296 грн. з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 25% річних та остаточною датою повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії, 15.06.2015 року. (а.с.7) 06.07.2020 року постановою приватного виконавця Табінського О.В. відкрито виконавче провадження ВП № 62436518 на підставі виконавчого напису № 1299, виданого 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. на підставі якого стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованість в сумі 25401,95 грн. відповідно до кредитного договору № 500283398 від 12.06.2012 року укладеного з ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.8) 21.07.2020 року постановою приватного виконавця Табінського О.В. звернуто стягнення на доходи позивачки за № ВП № 62436518, де стягувачем є ТзОВ «Фінансова компанія Управління активами» на суму 25401 гривень 95 коп. (а.с. 10) Згідно оригіналів квитанцій позивачка [PERSON] здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, а саме: -квитанція №1336141508 на суму 770 грн. 78 коп. -квитанція № 20120228 на суму 196 грн. 40 коп. -квитанція № 26533 від 10.07.2012 року на суму 770 грн. -квитанція № 10872 від 08.08.2012 року на суму 770 грн. -квитанція № 2424871958 від 07.09.2012 року на суму 770 грн. -квитанція № 2450001693 від 06.10.2012 року на суму 772 грн. -квитанція № 3412 від 14.11.2012 року на суму 767 грн. -квитанція № 48894 від 17.12.2012 року на суму 800 грн. -квитанція № 35858 від 11.01.2013 року на суму 800 грн. -квитанція № 226320 від 11.02.2013 року на суму 769 грн. -квитанція № 33308 від 13.03.2013 року на суму 769 грн. -квитанція № 33309 від 13.03.2013року на суму 35 грн. -квитанція № 43267 від 16.04.2013 року на суму 770 грн. -квитанція № 43270 від 16.04.2013 року на суму 35 грн. -квитанція № 37883 від 16.05.2013 року на суму 35 грн. -квитанція № 37882 від 16.05.2013 року на суму 770 грн. -квитанція № 1316258371 від 12.06.2013 року на суму 770 грн. 87 коп. -квитанція № 1319352447 від 13.07.2013 року на суму 775 грн.78 коп. -квитанція № 1322352878 від 12.08.2013 року на суму 407 грн. - квитанція № 1323349561 від 22.08.2013 року на суму 373 грн.16 коп. -квитанція № 1327055087 від 28.09.2013 року на суму 770 грн.87 коп. -квитанція № 2362901 від 16.10.2013 року на суму 800 грн.78 коп -квитанція № 2514758 від 19.11.2013 року на суму 770 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved