Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] \~на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27.02.2015 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куропятніковою Т.М. Відповідно до п.4.1 вказаного договору продавець гарантувала, що прав щодо житла, яке є предметом договору, зокрема прав наймача, у третіх осіб немає. При цьому, на теперішній час в спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] , місце фактичного проживання якого позивачу невідоме. У зв`язку із чим, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 11\~ст.\~128\~ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 25.03.2019 року, але в судове засідання останній не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому\~суд прийшов\~до переконання\~про можливість\~розгляду справи\~за його\~відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,\~про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.02.2015 року, укладеним між [PERSON] та позивачем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куропятніковою Т.М., реєстровий номер 524, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34289455 від 27.02.2015 року (а.с.9-11). Згідно п.4.1 вказаного договору купівлі-продажу, продавець гарантувала, що прав щодо житла, яке є предметом договору (прав наймача, прав застави, право довічного користування тощо) як у межах, так і за межами України у третіх осіб немає. Як вбачається із відповіді, наданої на запит суду департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/4515 від 20.03.2019 року, відповідач зареєстрований в вищезазначеній квартирі (а.с.20). Із долученої позивачем копії заяви [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з 27.02.2015 року. Відповідно до вимог\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.\~ Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника житлового будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сім`ї є похідними від прав самого власника цього житла, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім`ї на користування цією квартирою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є ані власником, ані співвласником спірної квартири, договір найму житла з ним не укладався і він не є членом сім`ї власника квартири позивача [PERSON] . \~ \~ \~ \~Аналізуючи надані\~по справі\~докази,\~у їх\~сукупності,\~суд дійшов\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~задоволення позову\~та визнання\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~спірним житловим\~приміщенням,\~оскільки судом встановлено, що позивач є власником вказаної квартири, але її право щодо володіння своїм майном порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved