Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0304219 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Куйбишева. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304219 належало [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник - адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Куйбишева, на його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304219, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 1422 від 26 травня 2000 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10-12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19 лютого 2020 року (а.с. 43), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. З копії спадкової справи № 253/2000 до майна померлого [PERSON] (а.с. 45-47) вбачається, що спадщину після його смерті прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом (дружина), на ім`я якої 19 червня 2000 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке належало йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304219. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 5 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 36). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 6 лютого 2020 року (а.с. 40). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 282/2014 до майна померлої [PERSON] (а.с. 34-37). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в зв`язку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304219 неможливо прочитати внаслідок його пошкодження шляхом залиття, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2299/02-31 від 20 жовтня 2017 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved