Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів, в якому просила: розірвати договір про надання інформаційно-консультаційних послуг укладений між нею та відповідачем в м.Київ 03.01.2019 року з підстав істотного порушення умов договору відповідачем. Стягнути із відповідача на її користь 2400 доларів США, які нею були сплачені відповідачеві на виконання Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг укладеного між нею та відповідачем в м.Київ 03.01.2019 року. Стягнути із відповідача на її користь пеню у розмірі три відсотки від вартості роботи (послуги), що складає 1929 грн. 25 коп. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 03 січня 2019 року у м.Київ між нею та відповідачем був укладений Договір про надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно п.1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання надати їй комплекс інформаційно-консультаційних послуг з питань митного оформлення транспортного засобу в порядку визначеного в Законах України №8487 та №8488 від 25.11.2018. Згідно п.1.2. Договору комплекс інформаційно-консультаційних послуг складає: вивчення відповідачем наявних у неї документів, що можуть мати значення при митному оформленні транспортного засобу та з`ясування правового статуту (режим власності, митний режим) такого транспортного засобу; пошук формального власника транспортного засобу та сприяння в укладанні між ним та нею угоди про перехід права власності; надання інформації їй щодо порядку організації та проведення митного оформлення транспортного засобу, а також відомостей про митну вартість, тарифи та необхідні платежі; пошук та рекомендація декларанта (митний брокер) для оформлення транспортного засобу (окремо для України та країни реєстрації транспортного засобу); надання рекомендацій за умови неухильного дотримання яких відповідач гарантує успішне митне оформлення транспортного засобу в рамках пільгового періоду визначеного в Законі України №8487 від 25.11.2018. Згідно п.2.1. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання, а саме: самостійно надати їй необхідну інформацію та консультувати з митного оформлення транспортного засобу в рамках пільгового періоду визначеного в Законі України №8487 від 25.11.2018 (п.2.1.1); самостійно проводити перемовини з формальним власником транспортного засобу з метою сприяння в укладанні між ним та нею угоди про перехід права власності (п.2.1.2); повідомляти її про результати своїх перемовин з формальним власником транспортного засобу та надавати рекомендації щодо порядку укладання між ним та нею угоди про перехід права власності (п.2.1.3). Згідно п.3.1. Договору повне надання відповідачем інформаційно-консультаційних послуг наступає в момент отримання нею оформленої імпортної митної декларації або посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери і підписання Сторонами Акту надання послуг. Згідно п.4.1. Договору ціна даного договору становить 2400 доларів США. Згідно п.4.3. Договору платежі визначені в пункті 4.1. підлягають сплаті в день підписання цього Договору. На виконання п.2.2.3. та п.4.1. та п.4.3. Договору, після його підписання, вона виконала взяті на себе умови Договору та сплатила відповідачеві 2400 доларів США. Факт отримання обумовлених у п.4.1. Договору коштів відповідач підтвердив особисто своїм власним підписом у Договорі, що і передбачено п.4.3. Договору. Пільговий період з митного оформлення ТЗ закінчився 22.02.2019, і саме з вини відповідача їй не були надані передбачені договором послуги. Відповідач, з часу укладення договору по сьогоднішній день, не надав їй жодних послуг з питань митного оформлення транспортного засобу в порядку визначеному в Законах України №8487 та №8488 від 25.11.2018, як це визначено у п.1.1. та 1.2. Договору. Акт приймання - передачі наданих послуг між нею та відповідачем не підписано (п.3.1. та п.3.2. Договору). 08.02.2019 вона звернулась із письмовою заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення відповідачем відносно неї шахрайських дій. До сьогоднішнього дня досудове розслідування триває. Оскільки в діях працівників поліції вона побачила цілковиту бездіяльність та небажання розслідувати справу, 11.02.2019 вона написала електронне звернення до МВС України. 08.04.2019 з метою врегулювати даний спір в позасудовому порядку вона звернулась із листом-претензією до відповідача з проханням розірвати Договір та повернути їй кошти в сумі 2400 доларів США у термін до 01.05.2019. Однак у зв`язку з відмовою відповідача отримувати від неї поштову кореспонденцію, їй повернувся конверт із вмістом листа-претензії, які нею надсилались відповідачу з відміткою про повернення по закінченню терміну зберігання. Тобто відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, та свідомо ухиляється як від добровільного розірвання договору за взаємною згодою сторін, а також ухиляється від повернення коштів, що дає їй підстави звернутись до суду із цим позовом та вирішити цей спір у судовому порядку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 03 січня 2019 року у місті Ямпіль Вінницької області вона підписала договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з розмитнення авто з відповідачем. Відповідач особисто отримав кошти в сумі 2400 доларів США за розмитнення авто з італійською реєстрацією протягом пільгового періоду. Переоформлення мало бути зроблено за кілька днів. Гроші були йому передані в м.Ямполі при свідках. Ввесь час він був на телефонному зв`язку, але постійно відтягував з розмитненням і ніяких документів не надавав. Тільки, приблизно 18 січня 2019 року скинув по вайберу сертифікат, який взагалі на литовському бланку, де вписана італійський автомобіль. Потрібно було переробляти документи. Він знову відтягував час. Пізніше відповідач вимкнув телефон і більше на зв`язок не виходить. І таким шахрайським методом виманив у неї кошти. Акт приймання - передачі мали підписати після розмитнення авто, тобто після надання послуг. Строк дії договору протягом пільгового періоду. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії [NUMBER] від 03.09.2019 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання визначені у п.1.1, 1.2, 2.1 Договору. Факт отримання відповідачем коштів скріплений підписами позивача та відповідача у Договорі. Факт невиконання відповідачем істотних умов договору мав би підтверджуватися актом прийому-передачі надання послуг. Такого акту підписано не було. Термін виконання умов договору закінчився 22 лютого 2019 року, тобто закінчився пільговий період розмитнення авто. Позивачка зверталася з письмовою заявою до Ямпільського ВП про вчинення шахрайських дій відповідачем, на сьогоднішній день ведеться досудове розслідування. З метою врегулювати даний спір в позасудовому порядку позивачка звернулася із листом-претензією до відповідача з метою розірвання договору та повернення коштів, однак відповідач не відреагував на вказаний лист, так само як і не реагує на судові повістки. Тому, вважає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, ухиляється від добровільного розірвання договору, від повернення коштів. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, а також через сайт Ямпільського районного суду Вінницької області на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, по скільки відповідно до листа відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (а.с.18) [PERSON] , [INFO] на території Дарницького району міста Києва зареєстрованим не значиться. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У той же час, відповідачу відомо про те, що на розгляді Ямпільського районного суду Вінницької області перебуває дана цивільна справа, так як він повідомлявся про проведення підготовчого судового засідання 03.09.2019, на підтвердження чого у матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення вих..№2450000778578, в якому стоїть відмітка про отримання листа. Заяви та клопотання: заява позивачки про виклик та допит свідків (а.с.25), заява позивачки про проведення підготовчого засідання у відсутність позивача (а.с.29). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 03 вересня 2019 на 10 годину 00 хвилин (а.с.20-23), закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та виклик свідків (а.с.31-33), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Вівсяники Козятинського району Вінницької області, зареєстрована у [ADDRESS] . Із копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що відповідач народився [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області. Із детальної інформації про фізичну особу-підприємця (а.с.6-7) судом встановлено, що відповідач проживає у [ADDRESS] , види його діяльності - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (основний); надання інших інформаційних послуг; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; консультування питань комерційної діяльності й керування. Зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.11.2018. Реєстраційна справа знаходиться у дарницькій районній в місті Києві державній адміністрації. Із копії Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг без номера від 03 січня 2019 року (а.с.8-10) судом встановлено, що відповідач з однієї сторони та позивачка з другої сторони уклали договір, предметом якого є наступне: позивачка замовила та зобов`язалася оплатити, а відповідач взяв на себе зобов`язання надати їй комплекс інформаційно-консультаційних послуг з питань митного оформлення транспортного засобу в порядку визначеного в Законах України №8487 та №8488 від 25.11.2018. Ціна даного договору становить 2400 доларів США. Із електронного звернення до МВС України (а.с.11) судом встановлено, що позивачка зверталася до МВС України у зв`язку із тим, що в діях працівників Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області вона побачила цілковиту бездіяльність та небажання розслідувати справу про вчинення відповідачем відносно неї шахрайських дій. Із листа-претензії про розірвання договору та повернення сплачених коштів (а.с.12) судом встановлено, що позивачка зверталася із письмовою заявою до відповідача з метою повернути їй отримані ним 03.01.2019 кошти у сумі 2400 доларів США у строк до 01.05.2019 та розірвати Договір за згодою сторін. Із показань свідка [PERSON] та [PERSON] , даних ними у судовому засіданні, судом встановлено, що вони були присутніми під час підписання договору про надання інформаційно-консультаційних послуг між позивачкою та відповідачем. Окрім того судом встановлено, що відповідач в той час особисто отримав кошти в сумі 2400 доларів США за розмитнення авто з іноземною реєстрацією. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п.1.2 Договору комплекс інформаційно-консультаційних послуг складає: вивчення відповідачем наявних у позивачки документів, що можуть мати значення при митному оформленні транспортного засобу та з`ясування правового статуту (режим власності, митний режим) такого транспортного засобу; пошук формального власника транспортного засобу та сприяння в укладанні між відповідачем та позивачкою угоди про перехід права власності; надання інформації позивачці щодо порядку організації та проведення митного оформлення транспортного засобу, а також відомостей про митну вартість, тарифи та необхідні платежі; пошук та рекомендація декларанта (митний брокер) для оформлення транспортного засобу (окремо для України та країни реєстрації транспортного засобу); надання рекомендацій за умови неухильного дотримання яких відповідач гарантує успішне митне оформлення транспортного засобу в рамках пільгового періоду визначеного в Законі України № 8487 від 25.11.2018 року. Згідно п.2.1. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання, а саме: самостійно надати позивачці необхідну інформацію та консультувати з митного оформлення транспортного засобу в рамках пільгового періоду визначеного в Законі України №8487 від 25.11.2018 року (п.2.1.1); самостійно проводити перемовини з формальним власником транспортного засобу з метою сприяння в укладанні між відповідачем та позивачкою угоди про перехід права власності (п.2.1.2); повідомляти позивачку про результати своїх перемовин з формальним власником транспортного засобу та надавати рекомендації щодо порядку укладання між відповідачем та позивачем угоди про перехід права власності (п.2.1.3). Згідно п.3.1. Договору повне надання відповідачем інформаційно-консультаційних послуг наступає в момент отримання оформленої імпортної митної декларації або посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери і підписання Сторонами Акту надання послуг. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В статті 628 ЦК України встановлено, щ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Як свідчать умови зазначеного договору, при його укладанні сторони визначили, що його предметом є надання відповідачем позивачу послуг з консультування з питань митного оформлення транспортного засобу в порядку визначеного в Законах України №8487 та №8488 від 25.11.2018. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачка сплатила відповідачеві 2400 доларів США, відповідно до п.4.1 Договору де вказано, що ціна даного договору становить 2400 доларів США. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, відповідач в свою чергу зобов`язання не виконав - послуги не надав. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із змісту вимог ст.525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок з сторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Доказів щодо виконання зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг відповідачем, матеріали справи не містять. Отже, враховуючи те, що судом було встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором - а саме не надав послуги позивачці, то суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в частині розірвання Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг без номера від 03 січня 2019 року на надання інформаційно-консультаційних послуг підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: повінь, землетрусу, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості для розгляду стихійних; лісові пожежі, вибухи, виходи з ладу чи ушкодження транспортних засобів, страйк, саботаж, локаут, оголошена чи не оголошена війна, революція, масові безладдя терористичних актів, аварій і інші непередбачувані ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору; прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості виконання сторонами зобов`язань, які вони на себе відповідно до умов даного Договору. Тобто, матеріали справи не містять доказів, а також судом не встановлено, що відповідач міг не виконати взяті за Договором на себе зобов`язання, за обставин, які передбачені п.7.1 Договору. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена останньою за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг без номера від 03 січня 2019 року сума коштів 2400 доларів США. Також позивач в своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача пеню - у розмірі 3 % від загальної вартості послуг, тобто 1929 гривень 25 копійок, а тому, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне і у даній частині заявлених позовних вимог позивача задовольнити, виходячи із наступного: Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно із договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин справи, а також враховуючи, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved