Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача Богородчанська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона з відповідачем 15 листопада 2008 року зареєстрували шлюб та перебували фактично у шлюбних стосунках до січня 2009 року. [INFO] в шлюбі в них народився син [PERSON]. Відповідач залишив її вагітною перейшовши проживати до його бабусі. З того часу ніяких стосунків не підтримують. Крім аліментів, жодної матеріальної допомоги синові не надає, не спілкується з ним та не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток. 20.08.2010 року рішенням Богородчанського районного суду шлюб розірвано. Просить позбавити відповідача батьківських прав та визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідач позов не визнав, в той же час підтвердив, що [INFO] в шлюбі в них народився син [PERSON]. Залишив позивачку вагітною перейшовши проживати до своєї бабусі. З цього часу ніяких стосунків не підтримують. Крім аліментів, жодної матеріальної допомоги синові не надає, не спілкується з ним та не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров»я та навчанням. Представник третьої особи Богородчанської районної державної адміністрації та прокурор позов вважають підставним і таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини Як встановлено в судовому засіданні відповідач являється батьком сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] залишив позивачку вагітною перейшовши проживати до своєї бабусі. З січня 2009 року ніяких стосунків сторони не підтримують. 20.08.2010 року рішенням Богородчанського районного суду шлюб між ними розірвано. Крім аліментів, відповідач жодної матеріальної допомоги синові не надає, не спілкується з ним та не приймає участі у вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток, ухиляючись від виконання своїх обов'язків. Свідки: [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, залишив позивачку вагітною перейшовши проживати до своєї бабусі. Відповідно до змісту ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати дитину до самостійного життя. Як вбачається з матеріалів справи служба у справах дітей Богородчанської районної державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на те, що відповідач неналежно відноситься до виконання обов'язку по вихованню дитини, є байдужим до потреб та інтересів сина і таке відношення негативно впливає на дитину, не сприяє фізичному та духовному розвиткові Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. На підставі наведеного, ст. ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved