Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2008 р. з 500 грн. до 1200 грн. щомісячно, а також позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки та не сплачує аліменти більше 10 років, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. На теперішній час суми раніше визначених аліментів не вистачає на утримання доньки, оскільки цих коштів не достатньо для задоволення потреб дитини на освіту та оздоровлення, які значно збільшились. Враховуючи вищевикладене, позивач після зміни позивних вимог просить стягувати з відповідача 1200 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивач також зазначає, що батько дитини не проявляє турботи, не виконує батьківських обов`язків, не займається її вихованням, матеріально дитину не забезпечує, не цікавиться її розвитком та станом здоров`я. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, зазначивши, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання та виховання дитини значно зросли, а вона самостійно не має змоги забезпечити потреби дитини. Крім цього, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться розвитком та здоров`ям доньки, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Представник відповідача підтримала відзив, згідно якого позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідач визнає, а у задоволенні вимог щодо збільшення розміру аліментів просить відмовити, оскільки на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач страждає на алкогольну залежність, проходить лікування. Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради направив до суду м.Одеси висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також заяву про розгляд справи у їх відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підлягають задоволенню та підтримали свій висновок. Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.08.2011 р. розірвано. Від шлюбу вони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 02.09.2008 року вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.04.2008 року та до досягнення повноліття донькою, тобто до [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч.1 ст.184 СК України). Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, що відповідач не може надавати донці матеріальну допомогу, а також про наявність інших істотних обставин суду надано не було, навпаки, із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що відповідач працював в 2017 р. та в 2018 р.. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України) . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приймаючи до уваги прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси №2-3120/08 від 02.09.2008 р. та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1100 грн., оскільки збільшення розміру аліментів забезпечить стягнення на рівні рекомендованого розміру аліментів на одну дитину. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] , суд прийшов до висновку, що вони також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . З 29.09.2003 року відповідачі знаходились у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . З характеристики, складеної директором та класним керівником учениці 9 класу Усатівського НВК «школа-гімназія» ім. П.Д. Вернидуба вбачається, що її вихованням займається мати - [PERSON] . Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування надала свій висновок №01-05-3/126вх від 17.04.2019 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] . Відповідач у відзиві визнав позов в частині позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитини. За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що з боку позивача доведено той факт, що відповідач тривалий час не займається вихованням дитини, її життям не цікавиться та не проявляє батьківської турботи по відношенню до своєї неповнолітньої доньки. При цьому суд враховує вказану заяву відповідача, в якій він підтверджує встановлені судом обставини. У матеріалах справи знаходиться заява, написана власноруч неповнолітньою [PERSON] , в якій вона просить позбавити її батька відносно неї батьківських прав. Враховуючи вказані норми та встановлені факти, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 704,80 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивача сплачений при зверненні до суду з вимогами щодо позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved