Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 25.09.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2641. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Зазначає, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе, останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Ухвалою суддіУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання не з?явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. При цьому, у позовній заяві позивач просить провести розгляд без її участі та за наявності обставин передбачених ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відповідності до ч.ч.7, 8ст.128 ЦПК України, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за місцем його реєстрації. Ккрім цього, виклик відповідача здійснювався також через оголошення на офіційному порталі Судової влади України, однак про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань від [PERSON] на адресу суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливепровести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 25 вересня 2018 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 2641. Також встановлено, що неповнолітніх дітей від шлюбу немає, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач у позовній заяві зазначає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Приймаючи до уваги, що між сторнами шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, дітей не має, спір щодо сумісно нажитого майна на даний час відсутній, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу до суду не направив, суд приходить до висновку що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved