Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради, треті особи: [PERSON], Управління Держземагенства в м. Умань та Уманському районі Черкаської області, в якому просила скасувати рішення Уманської міської ради від 11.11.2005 року № 3.3-53/4 про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,0700 га, яка розташована по [ADDRESS], для обслуговування житлового буднику; визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 865800 реєстраційний номер 010677900010 від 11 січня 2006 року на ім'я [PERSON] площею 0,0700 га, яка розташована по [ADDRESS] недійсним (кадастровий номер 7110800000:04:003:0420). 16 грудня 2013 року позивач [PERSON] подала суду заяву, якою змінила позовні вимоги та просила суд: - визнати незаконним та скасувати п. 7.248 рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3-53/4 «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок» про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] - визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯБ № 865800 на право приватної власності на земельну ділянку площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], виданого [PERSON] на підставі рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3.53/4 «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок»; - скасувати державну реєстрацію Державного акта серії ЯБ № 865800 на право власності на земельну ділянку площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], виданого [PERSON] на підставі рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3-53/4 «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок» та зареєстрованого 11.01.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010677900010. Відповідач Уманська міська рада подала письмові заперечення проти позову (первісних позовних вимог), в яких просила відмовити в позові повністю, оскільки він є необґрунтованим та бездоказовим. Відповідач посилається на те, що оспорюване рішення міськради було прийняте на підставі технічної документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки по [ADDRESS]. Межа із земельною ділянкою по [ADDRESS], була визначена під час виготовлення документації із землеустрою на останню земельну ділянку (її частину), яка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням Уманської міської ради № 8-40/4 від 22.12.2004 року для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] є співвласником житлового будинку разом з [PERSON] Тому межа між земельними ділянками по [ADDRESS], та [ADDRESS], була визначена та погоджена суміжними землекористувачами. Позивачем не обґрунтовано, яким чином оспорюване рішення міськради порушує його права, не надано доказів порушення його прав. За вимогою про скасування державної реєстрації Державного акта Уманська міська рада не є належним відповідачем. Позов виник через самовільне будівництво господарської споруди на межі земельних ділянок, однак позивач не обґрунтував, яким чином прийняте Уманською міською радою рішення та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку порушують його права. Третя особа Управління Держземагенства в Уманському районі подало письмові заперечення проти позову, в яких просило підмовити в позові повністю у зв'язку з його безпідставністю, необґрунтованістю та відсутністю доказів, які б підтверджували порушення прав позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 02.04.2014 року позов підтримала. Пояснила, що вона є власником частини будинку по [ADDRESS]. Вважає, що її права як власника земельної ділянки, на якій розташований її будинок, були порушені в зв'язку із недотриманням процедури погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS], що передана рішенням Уманської міської ради третій особі [PERSON] Також вона пояснила, що на земельній ділянці [PERSON] стоїть самовільно збудований сарай, задня стіна якого розміщена на межі його земельної ділянки та її земельної ділянки, внаслідок чого з даху сараю стікає дощова вода на її сторону, вона не може встановити паркан на межі ділянок і побудувати собі сарай поряд з межею зі своєї сторони. Про те, що сусідня земельна ділянка приватизована [PERSON] їй стало відомо лише у 2013 році, коли вона звернулася до Управління Держземагенства в Уманському районі з питання приватизації земельної ділянки, на якій розміщений її будинок. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що після отримання в дар частини будинку по [ADDRESS], до позивача перейшло право користування земельною ділянкою за цією адресою, яка у 1961 році була передана гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку. У 2005 році під час складання технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS], були допущені порушення щодо належного погодження меж цієї земельної ділянки із суміжними землевласниками/землекористувачами - підписи в акті узгодження меж землекористування поставлені не тими особами, які були власниками сусідніх домоволодінь. Тому рішення Уманської міської ради про передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки за вказаною адресою було прийняте на підставі документації, яка не відповідала вимогам законодавства, та підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Наслідком скасування спірного рішення міськради має бути також визнання недійсним і скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації цього Державного акта. Відповідач Уманська міська рада свого представника в судове засідання не направила, однак в письмових запереченнях від 16.12.2013 року просила розглянути справу за відсутності її представника. Третя особа Управління Держземагенства в Уманському районі свого представника в судове засідання не направило, однак в письмових запереченнях від 12.12.2013 року просило розглянути справу за відсутності її представника. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що подані позивачем суду копії документів, які стосуються належної йому на праві власності земельної ділянки по [ADDRESS], були отримані позивачем незаконно, оскільки на теперішній час оригінали документів є викраденими, про що була подана відповідна заява до міліції. Передача йому у власність земельної ділянки ні яким чином не порушує права позивача щодо користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Щодо господарської споруди - сараю на межі земельних ділянок, то позивач до нього з приводу її перенесення чи знесення не зверталась. Якщо їй дійсно заважає цей сарай, то він не заперечує щодо його розбору. Вважав, що позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши документи, подані сторонами в якості письмових доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд, відповідно до ст. 4 ЦПК України, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 59 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 11.02.2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 707, [PERSON] і [PERSON] була подарована в рівних долях 51/00 (п'ятдесят одна сота) частина жилого будинку по [ADDRESS], який разом з надвірними будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці площею 500,0 кв.м., яка знаходиться в постійному користуванні згідно з рішенням Уманського міськвиконкому № 79 від 03.03.1961 року. Пунктом 7.248 рішення Уманської міської ради 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3-53/4 «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок» у приватну власність [PERSON] була передана земельна ділянка площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. Оригінали документів про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], - Державного акта на право власності на земельну ділянку та інших - згідно із показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], довідками Уманського МВ УМВС України в Черкаській області були у 2013 році викрадені у [PERSON], в якої вони перебували на той час, і в Уманському МВ УМВС за цим фактом відкрите кримінальне провадження за № 12013250250001158 від 10.07.2013 року. У зв'язку із зазначеною обставиною суд вважає, що не можуть бути допустимими доказами в цій справі подані позивачем [PERSON] незавірені ксерокопії Державного акта серії ЯБ № 865800 на право приватної власності на земельну ділянку площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], виданого [PERSON] на підставі рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3.53/4 (а.с. 7), Акта узгодження меж землекористування (а.с. 8). Документу, який містив би відомості про правовий статус та характеристику земельної ділянки по [ADDRESS], землекористувачем якої була б позивач [PERSON], суду не було надано. Як визнали особи, які беруть участь у справі, межі переданої у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS], відповідали тим межам, які існували раніше, зокрема, із земельною ділянкою по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] обґрунтувала свої позовні вимоги посиланням на те, що порушуються її права як землекористувача, оскільки на земельній ділянці [PERSON] стоїть самовільно збудований сарай, задня стіна якого розміщена на межі його земельної ділянки та її земельної ділянки, і тому вона позбавлена можливості встановити паркан на межі ділянок і побудувати свій сарай поряд з межею. Однак позивачем не надано суду доказів того, що вона зверталася до вповноваженого органу за дозволом на здійснення будівництва на земельній по [ADDRESS], та що було прийняте відповідне рішення з цього питання. Під час судового розгляду позивачем не доведено, що прийняття оспорюваного рішення Уманської міської ради та оформлення, видача та державна реєстрація Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] яким-небудь чином порушує його права як суміжного землекористувача щодо можливості володіти та користуватися земельною ділянкою по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Земельним кодексом України в ч. 2 ст. 152 передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, позивачем [PERSON] в суді на підставі належних та допустимих доказів не доведено, що вона є землекористувачем земельної ділянки [ADDRESS], яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS]; що її цивільне право чи інтереси були порушені п. 7.248 рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3-53/4; що оспорюване рішення було прийняте органом місцевого самоврядування з порушенням вимог діючого на той час законодавства України, тому позовна вимога про визнання незаконним та скасування п. 7.248 рішення 53-ї сесії Уманської міської ради від 11.11.05 № 3.3-53/4 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Оскільки зазначена вище позовна вимога судом визнана такою, що не підлягає задоволенню, то всі послідуючі позовні вимоги, які є похідними, а саме: про визнання недійсним та скасування Державного акта серії ЯБ № 865800 на право приватної власності на земельну ділянку площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], виданого [PERSON]; про скасування державної реєстрації державного акта серії ЯБ № 865800 на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого 11.01.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010677900010, - також не підлягають задоволенню. На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed