Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що 14.10.2017 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Проте, спільне життя з [PERSON] не склалося внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння. Між подружжям відбувалися сварки з різних причин. Під час сварок на її адресу лунали погрози, а в деяких випадках [PERSON] застосував фізичне насильство по відношенню до неї. [PERSON] зверталась до правоохоронних органів щодо нанесення їй тілесних ушкоджень. За таких обставин подальше спільне життя та збереження сім'ї та шлюбу стало неможливим. Наразі колишнє подружжя проживає окремо, [PERSON] періодично телефонує до неї на її особистий мобільний телефон та погрожу, що викликають у останньої побоювання за свою безпеку. [PERSON] перешкоджає їй у спілкуванні з дитино, та заволодів її особистими речами, а саме одягом та дорогоцінними прикрасами. Щодо кінцевих рішень по її зверненням до працівників поліції на даний час жодного не прийнято. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечив, вважає, що усі звернення заявниці є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження та не відповідають дійсності, просив в задоволенні заяви відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється матір'ю [PERSON] яка неодноразово жалілась їй про систематичні побиття зі сторони [PERSON]. Особисто при вчиненні [PERSON] насильницьких дій відносно [PERSON] присутня не була. свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він познайомився із [PERSON] при виконання його службових обов'язків, так як останній звернувся до його охоронної структури за допомогою, оскільки [PERSON] із невідомими особами застосовує до нього психологічний тиск. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає. У відповідності до п. 3, п. 6, п. 7, п. 8, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. Як регламентовано ст. 16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Відповідно до розділу 4 глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст. 350 - 6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3, 4 ст. 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Таким чином, приймаючи до уваги, що стороною заявника не надано суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON], відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні вищенаведених дій, що в судовому засіданні заявниця не заперечувала, тому суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявниці. Ствердження заявниці про те, що [PERSON] чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed