Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем ними придбано за договором купівлі продажу від 25.09.2015 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Наразі шлюб між сторонами розірвано. Відповідач зазначений в договорі купівлі-продажу як єдиний покупець, а отже може самостіно розпорядитися названим майном, що зумовило звернення до суду із позовом. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала й просила їх задовільнити з підстав, вказаних в позові. Відповідач, належними чином повідомлений про судовий розгляд, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 02.02.2021 відкрито провадження в указаній справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 01.04.2021 ухвалами Лугинського районного суду Житомирської області продовжено строк підготовчого провадження та за клопотанням позивача, витребувано у приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчука Станіслава Станіславовича завірену належним чином копію, посвідченого даним нотаріусом, договору купівлі-продажу від 25.09.2015. 16.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. 08.08.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, розірваний заочним рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 17.12.2019, набравшого законної сили 16.01.2020, копія якого наявна в матеріалах справи. За договорами купівлі-продажу, укладеними 25.09.2015 [PERSON] придбав житловий будинок загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер: 1822855101:02:001:0224 за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С. й зареєстрований за номером 4992. Право власності на вищевказане нерухоме майно, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме иайно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - довідка 241318207 від 21.01.2021, зареєстровано за [PERSON] 25.09.2015 із розміром частки 1/1 приватним нотаріусом Івчуком С.С. Як визначено положеннями ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно, придбане подружжям під час шлюбу, відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, являється їх загальною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, крім речей індивідуального користування. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є, згідно ч. 1 ст. 70 СК України, рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, що встановлено ст. 71 СК України. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідач правом заперечувати позов не скористався, презумпцію спільності права власностні майна подружжя не спростував. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збіру у розмірі 3580,80 грн. (1% ціни позову та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вимогу про поділ майна). Крім того позивач просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, позивач наведених положень законодавства не дотримався, на обгрунтування витрат на правничу допомогу документів не надав, відповідно, вимога про стягнення названих витрат задоволеню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved