Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з договором дарування, укладеним 22.12.1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 27.07.2006 року визнано договір дарування квартири від 22.12.1998 року недійсним. 19.03.2008 року ухвалою Апеляційного суду АР Крим рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 27.07.2006 року скасовано та справу направлено на новий розгляд. 27.05.2009 року ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування залишена без розгляду. Однак, на підставі скасованого рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 27.07.2006 року Центральним районним судом м. Сімферополя 01.12.2006 року винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до Сімферопольської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини після смерті чоловіка та визнання права власності в порядку спадкування. Згідно з даним рішенням за позивачкою було визнано право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] Таким чином, рішення суду, за яким [PERSON] мала право на відчуження спірної квартири скасовані або залишені без розгляду. Однак в період дії рішень на той час законним власником була [PERSON], яка 16.01.2007 року уклала договір купівлі - продажу квартири з [PERSON], який 31.03.2008 року продав квартиру [PERSON] Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 19.12.2011 року спірна квартира була витребувана у [PERSON] В серпні 2012 року їй стало відомо, що в період розгляду Центральним районним судом м. Сімферополя справи про витребування квартири, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 06.08.2011 року, здійснила відчуження квартири за 80 000 грн. [PERSON] Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 26.03.2013 спірна квартира витребувана на користь [PERSON] у [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 01.07.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Після набрання чинності рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 26.03.2013 року вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності на належну їй квартиру та вселитися в неї, оскільки відповідач постійно проживає у спірній квартирі, та чинить перешкоди у доступі до неї, що не оскаржує сама відповідач. Оскільки відповідач перешкоджає їй увійти до квартири, вона позбавлена можливості оформити технічний паспорт на квартиру та зареєструвати її на своє ім'я. На підставі наведеного позивач просить усунути перешкоди з боку [PERSON] в користуванні і розпорядженні нею власністю шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], та просить стягнути судові витрати по справі. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з вищенаведених підстав. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оскільки право власності за позивачкою не зареєстровано, вона не набула право власності на квартиру. На цей час право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачкою, що підтверджує правомірність користування нею. Відповідач постійно проживає у спірній квартирі та заперечує проти входження до квартири позивача. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом її виселення, у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши докази та матеріали цивільної справи в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 03.12.1998 року [PERSON], [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. 22.12.1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування, згідно з яким [PERSON], [PERSON] подарували [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 27.07.2006 року зазначений договір визнаний недійсним. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 01.12.2006 року встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді ? частки квартири по [ADDRESS] після померлого [PERSON] 16.01.2007 року [PERSON] продала, а громадянин [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19.03.2008 року рішення Центрального районного суду від 27.07.2006 року скасовано, справа надіслана на новий розгляд, за результатами якого позов [PERSON] про визнання договору дарування недійсним ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 27.05.2009 року залишено без розгляду. 31.03.2008 року [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] Після задоволення заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами позов [PERSON] до Сімферопольської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини після смерті чоловіка і визнання права власності в порядку спадкування ухвалою Центрального районного суду від 30.06.2010 року залишено без розгляду. Рішенням Апеляційного суду АРК від 19.12.2011 року спірна квартира витребувана з незаконного володіння у [PERSON] на користь [PERSON] Між тим, 06.08.2011 року, тобто до ухвалення вказаного судового рішення, [PERSON] за договором купівлі-продажу продала квартиру [PERSON] за ціною 80000 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 26.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON] про витребування майна задоволений, квартира витребувана у [PERSON] у власність [PERSON] (а.с.8). Ухвалою Апеляційного суду ар Крим від 01.07.2013 року рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 26.03.2013 року залишено без змін (а.с.9-10). Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як слідує з матеріалів справи та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні відповідач постійно проживає у спірній квартирі, звільняти квартиру не бажає, доступу до квартири позивачу не надає, що перешкоджає в свою чергу позивачу оформити технічний паспорт на квартиру та зареєструвати право власності на квартиру на своє ім'я. Іншим способом захистити право позивача не уявляється за можливе, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved