Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 04 жовтня 1998 року між нею та відповідачем, [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 11. За час перебування в шлюбі, мають 2 дітей: доньку [PERSON] [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вона, та відповідач мають різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Повна відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми і на протязі 2 років взагалі припинили будь які сімейні стосунки та проживають окремо. Відповідач не цікавиться ні її життям ні життям дітей. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам. Крім того, їх неповнолітній син, проживає та буде проживати з нею, а питання майна, набутого в період перебування в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Змінювати прізвище після розірвання шлюбу вона не бажає. Просить розірвати шлюб. Судовий збір просить стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 04 жовтня 1998 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved