Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Поморянської територіальної громади в особі Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та встановлення фактів належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . У зв`язку із її смертю відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 1.7840 га., яка складається із земельних ділянок площею 1.0070 га. та площею 0.7770 га., що розташована на території Жуківської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїй онуці [PERSON] . Спадщину вона фактично прийняла та маючи намір оформити право на спадщину після смерті баби, вона звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки державний акт про право власності на землю виданий вже після смерті [PERSON] . Окрім того, в державному акті про право власності та у заповіті, по батькові [PERSON] вказано як [PERSON] , що є також перешкодою в оформленні права на спадщину. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачка звернулася до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, від селищної ради на адресу суду надійшла заява, в якій відповідач просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , витягом з державного реєстру актів цивільного стану за № 00027875157 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із копії державного акту на право власності на землю серії ЛВ № 047968 вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16 лютого 2004 № 49, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,7840 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жуківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Відповідно до заповіту складеного 21.02.1998 в с. Жуків Золочівського району Львівської області, [PERSON] заповіла все належне їй майно своїй онуці [PERSON] . Таким чином, судом встановлено розбіжності у написанні по батькові померлої баби позивачки у державному акті на право власності на земельну ділянку та у заповіті із свідоцтвом про її смерть. Відтак, беручи до уваги встановлені судом обставини справи, зважаючи на розбіжності в написанні по батькові померлої баби позивачки у свідоцтві про смерть ( [PERSON] ) із написанням її по батькові у правовстановлюючих документах ( [PERSON] ), судом встановлено, що в даному випадку мова йде про одну і ту саму особу [PERSON] , у правовстановлюючих документах якої допущено помилку в написанні її по батькові. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про те, що [PERSON] належить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 047968 та нею 21.02.1998 складений заповіт в с. Жуків Золочівського району Львівської області, є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно довідки № 173 від 02.06.2020 року, виданої виконкомом Жуківської сільської ради Золочівського району Львівської області останнім постійним місцем проживання померлої [INFO] [PERSON] було с. Жуків Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені посвідчувався 21.02.1998 в Жуківської сільської раді Золочівського району Львівської області. Заборон та арештів на земельну ділянку загальною площею 1.7840 га., що розташована на території Жуківської сільської ради Золочівського району Львівської області, власником якої вказана [PERSON] , немає. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла її онука [PERSON] . Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З огляду на зазначені обставини, та з врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка має право на спадкування майна померлої баби, спадщину фактично прийняла, відсутність інформації про осіб, які фактично прийняли спадщину, а також, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті власниці та розбіжності у написанні у правовстановлюючих документах по батькові баби позивачки, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved