Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] року, на утримання якого відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобов'язання і можливість. У зв'язку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] у підтримання своїх вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] по суті спору позов визнав повністю та згідний сплачувати аліментні зобов'язання таким чином, як просить у судовому порядку позивач. Однак, на таке погоджується із-за наполягання дружини, оскільки періодично цікавиться сином та фактично надає матеріальну допомогу. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід повністю задовольнити з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 01.02.2014 року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Під час розгляду цивільної справи встановлено, що [PERSON] неналежно виконував обов'язок по утриманню сина, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. У зв'язку з цим суд надає віри позивачу в тому, що фактично на утримання сина протягом зазначеного часу саме нею використовувались та затрачалися кошти на утримання неповнолітньої дитини: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів. Із пояснень відповідача при з'ясуванні обставин справи установлено, що він по суті спору згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, як пред'явила позов [PERSON] За законодавством України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази, пояснення сторін, враховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку про необхідність присудити стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини (доходу) від заробітку відповідача щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття з часу пред'явлення такого позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При присудженні такого суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу пояснень сторін, представлених документів. Під час провадження в справі позивач підтримала власну позовну вимогу і наполягала на присудженні такої частки від доходів відповідача; відповідач позов визнав. Тому за рішенням слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина, роз'яснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: approved