Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON],\~[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 6 по вулиці Шевченка в селі Мокрець Турійського району Волинської області, в якому зареєстровані вона та члени її сімї відповідачі, які є їй дочкою та внуком відповідно. Вказуючи, що відповідачі фактично не проживають у будинку понад 10 років, інтересу до житла не проявляють, не здійснюють витрат на його утримання, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачі у\~судове засідання\~не зявилися,\~хоча належним\~чином були\~повідомлені про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~про причини\~неявки суд\~не повідомляли,\~заяви про\~розгляд справи\~без їхньої\~участі та\~відзив не\~подавали. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних особистих немайнових або майнових прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду із позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилалася на положення статті 405 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 317, частини 1\~статті 319 ЦК України\~зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном і власник реалізовує це право на власний розсуд і незалежно від волі інших осіб. Згідно з\~статтею 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказані положення цілком узгоджуються із вимогами статті 150 ЖК УРСР та статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~відповідно до\~якої кожен\~має право\~на повагу\~до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Аналіз наведених вище норм цивільного і житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення осіб, які порушують його право власності, права користування житловим приміщенням. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статей 64, 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що житловий будинок № 6 по вулиці Шевченка в селі Мокрець Турійського району Волинської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с.\-\-\- 8). Місце проживання відповідачів зареєстроване за вказаною вище адресою (а.с. 10, 16, 17). У довідці про склад сімї Мокрецької сільської ради Турійського району № 622 від 02 жовтня 2018 року в графі «Родинні стосунки» вказано, що відповідачі до складу зареєстрованих членів сімї позивача входить як «дочка» та «внук» (а.с. 10). Згідно з актом від 18 жовтня 2018 року відповідачі у належному позивачеві будинку фактично не проживають (а.с. 7). Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачі втратили інтерес до житла, оскільки понад рік у ньому фактично не проживають. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності відповідачів понад рік, наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду справи таких фактів встановлено не було. Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом будинком № 6 по вулиці Шевченка в селі Мокрець Турійського району Волинської області. Відповідно до\~вимог статті\~141\~ЦПК України\~з відповідачів\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню в\~рівних частинах\~судовий збір\~в розмірі\~704\~грн 80\~коп. На підставі викладеного, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, статей 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved