Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу №46 від 29 грудня 2015 року; поновлення на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально виховного комплексу Радехівського району Львівської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В ході розгляду даної цивільної справи представник позивачки [PERSON] подавши письмову заяву, уточнив позовні вимоги та просить поновити позивачку на роботі з 29 грудня 2015 року. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що вона працювала на посаді прибиральника службових приміщень Дмитрівського НВК з 12.01.2004 року та наказом № 46 від 29 грудня 2015 року її було звільнено по ст.40 п.3 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим, оскільки директор Дмитрівського НВК [PERSON] 28-29 грудня 2015 року наказами по установі звільнила з роботи одночасно чотирьох прибиральниць, в тому числі і її. За період з 4 грудня 2015 року до 18 грудня 2015 року щодо неї було складено чотири документи: акт від 04.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, акт від 08.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, акт від 18.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, наказ по Дмитрівському НВК від 07.12.2015 року №75 «Про дисциплінарне стягнення». Жодного з цих документів вона не бачила та не ставила на них свого підпису про ознайомлення. Про їх існування вона взнала лише з тексту наказу про звільнення. Директор НВК [PERSON] приймаючи наказ про звільнення керувалась не трудовим законодавством, а лише особистими мотивами. Вказує, що почалося все з того, що вони звернулися до директора щодо вжиття заходів для знищення мишей і щурів (дератизацію приміщень), котрих розвелося безліч у школі і вони створювали загрозу як для школярів, так і всіх вчителів і іншого персоналу закладу, в першу чергу для прибиральниць. Існувала реальна загроза масового захворювання лептоспірозом. На це директор [PERSON] усно доручила прибиральницям власними силами та за свій кошт без спеціальних засобів захисту провести дератизацію приміщень, що не входило в їх обов'язки. Про зазначені обставини стало відомо працівникам департаменту освіти при Львівській ОДА, які надіслали комісію для перевірки цих фактів. Саме після приїзду комісії було штучно виготовлено перераховані вище «акти» проти неї та її колег, хоча за її трудову діяльність не було жодної догани і зауваження. Її було звільнено за п.3 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Обов'язковою умовою для звільнення працівника за п.3 ст. 40 КЗпП є невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудовий договір завжди, незалежно від того, в усній чи письмовій формі його було укладено, містить умови, що визначають обов'язки як працівника, так і роботодавця. Ці умови можуть бути прямими, тобто такими, що визначаються та закріплюються безпосередньо в самому трудовому договорі, а також опосередкованими, які вже встановлені законодавством, колективним договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку, а тому не потребують додаткового закріплення у трудовому договорі. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно дост.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно приписів ст.149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Вважає, що наказ суперечить нормам трудового законодавства, просила постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати наказ Дмитрівського навчально виховного комплексу №46 від 29 грудня 2015 року, поновити на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] подав суду письмові обґрунтування позовних вимог (а.с.81-84), які підтримав у судовому засіданні. Звертав увагу суду, що позивачку звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України в зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставами для звільнення в наказі зазначено акти про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, які підписані працівниками, що не заперечується і відповідачем, та не є видом дисциплінарного стягнення. Із складених актів не вбачається, що позивачка не виконувала своїх обов'язків, оскільки черговість прибирання приміщень жодним нормативним чи внутрішнім документом не передбачена, а прибрані напередодні приміщення могли бути засмічені одразу після прибирання іншими особами, в яких був до них доступ. Трудове законодавство обмежує можливості роботодавця щодо незаконного звільнення найманих працівників з різних підстав. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана; звільнення. Разом з тим, з наказу про звільнення вбачається, що на позивачку директором Дмитрівського НВК накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади не за чергове конкретне порушення трудової дисципліни, а як підсумок, за наявність у неї раніше накладених дисциплінарних стягнень (в тому числі зазначених вище актів), тобто вищезазначений наказ видано з грубим порушенням вимог ст. 147 КЗпП України. До грудня 2015 року позивачка на протязі більше десяти років не мала жодних дисциплінарних стягнень, проте дані обставини жодним чином при звільненні не враховані. В наказі про звільнення підставою є неналежне прибирання закріпленої за працівником площі (виходячи з вищезгаданих актів), тому просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] підтримав пояснення представника [PERSON], та додатково звертав увагу суду, що звільнення позивачки відбулось всупереч чинному законодавству, тому просив постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. Представника відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив, подав суду письмові заперечення на позовну заяву (а.с.21-28), які підтримав у повному обсязі в судовому засіданні, та з врахуванням їх просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач була звільнена з роботи з дотриманням вимог законодавства, так як відповідачем було встановлено систематичне невиконання посадових обов»язків позивачкою, що підтверджено відповідними актами та наказом про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. [PERSON] цього, звертав увагу суду, що на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності так і на звільнення, відповідачем була отримана згода профспілкового комітету. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, вважає, що рішення про звільнення [PERSON] є законним. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює вчителем зарубіжної літератури Дмитрівського навчально-виховного комплексу, а також вона є членом профспілкового комітету даного навчального закладу. Прибирання школи знаходиться на дуже низькому рівні. [PERSON] постійно порушувала свої обов»язки по прибиранню школи. Неодноразово питання незадовільного прибирання школи технічним персоналом розглядалося на профспілкових зборах, а також на загальношкільних зборах, де були присутні вчителі та батьки учнів. [PERSON] того, 24.12.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету Дмитрівського НВК, на якому було розглянуто подання директора НВК про надання згоди на звільнення прибиральниці [PERSON] [PERSON] [PERSON] не була присутня на цих зборах, однак профспілковим комітетом було вирішено надати згоду директору НВК на звільнення [PERSON] з посади прибиральниці. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює вчителем російської мови і зарубіжної літератури, християнської етики є бібліотекарем, а також в даний час є головою профспілкового комітету Дмитрівського НВК. Прибирання школи знаходиться на дуже низькому рівні. [PERSON] систематично не виконувала своїх обов»язків по прибиранню школи. Неодноразово питання незадовільного прибирання школи технічним персоналом розглядалося на профспілкових зборах, а також на загальношкільних зборах. 24.12.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету Дмитрівського НВК, на якому було розглянуто подання директора НВК про надання згоди на звільнення прибиральниці [PERSON] та було вирішено надати згоду директору НВК на звільнення [PERSON] з посади прибиральниці. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, заперечення представника відповідача, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». У відповідність до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ( ст.4 КЗпП України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи ( ч. 6 ст.5-1 КЗпП України). Суд встановив, що [PERSON] 12.01.2004 року наказом №40§2 прийнята на роботу на посаду прибиральниці службових приміщень Дмитрівської школи, яка з 11 січня 2012 року перейменована у Дмитрівський навчально-виховний комплекс (а.с.5). Наказом № 46 від 29 грудня 2015 року її було звільнено по п.3 ст.40 КЗпП України в зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення стали акт від 4.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі; акт від 08.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі; наказ по Дмитрівському НВК від 07.12.2015 року №75 «Про дисциплінарне стягнення»; акт від 18.12.2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі та витяг з протоколу №9 засідання профспілкового комітету від 24.12.2015 року (а.с.4,62). Згідно наказу по Дмитрівському НВК від 3 серпня 2015 року №22, пунктом 2.4. за [PERSON] закріплено: коридор від кабінету англ. мови до хімічного; кабінет англ. мови; кабінет музики; кабінет [PERSON]П; кабінет хімії; кабінет нім. мови; туалет для дівчат ІІ поверх. Закріплена за кабінетом математики №2. Завгоспу школи довести до відома прибиральниць розподіл площ, список закріплених площ вивісити на дверях кабінету для обслуговування персоналу для ознайомлення всього колективу НВК (а.с.29-29 зворот). Із самого списку закріпленої для прибиральниці площі приміщень школи за прибиральницями на 2015 -2016 роки, який повинен був завгосп довести до відома, вбачається, що позивач по справі повинна прибирати коридор від кабінету англ. мови до хімічного; кабінет англ. мови; кабінет музики; кабінет [PERSON]П; кабінет хімії; кабінет нім. мови; туалет для дівчат ІІ поверх. Закріплена за кабінетом математики №2. (а.с.30). 21 вересня 2015 року відбулися загальношкільні батьківські збори Дмитрівського НВК, де були присутні 19 вчителів та 37 батьків, які вирішили про необхідність адміністрації школи вжити заходів щодо покращення стану та якості прибирання приміщень школи (а.с.38-38 зворот). Розпорядженням директора Дмитрівського НВК від 27 листопада 2015 року зобов'язано прибиральниць службових приміщень працювати в режимі нормованого робочого дня за графіком, встановлено чергування, визначено обідню перерву, встановлено щоденне вологе прибирання під час третього уроку в коридорах, щоденне двохразове прибирання туалетів, щоденне загальне прибирання школи, тощо (а.с.39-39 зворот). 4.12.2015 року комісією в складі директора школи [PERSON], відповідального за збереження життя й здоров'я учнів, ТБ під час начально-виховного процесу [PERSON], членів профспілкового комітету [PERSON], [PERSON], [PERSON] та завгоспа [PERSON] складено акт про те, що під час перевірки стану прибирання класних приміщень виявлено, що коридор біля їдальні неякісно прибраний (відповідальна [PERSON] згідно списку), сходова клітка між першим поверхом і фізичним кабінетом, у фойє не прибрано сміття з під батареї ( [PERSON]І.), всі туалети не прибрані (прибирання їх закріплено згідно списку за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у майстерні підвіконними і станки з шаром пилу та павутиння ( [PERSON]І.), а також не прибраний зал їдальні, не помиті плафони (не вказано на чиїй саме ділянці роботи). Коврики, які використовувалися під час посвяти пам'ятної дошки були не прибрані та залишені біля входу (на кого саме ця відповідальність покладена судом не встановлено). Комісією встановлено, що усі прибиральниці, в тому числі і позивач по справі [PERSON] неякісно прибирають відведені їм площі, що не відповідає вимогам санітарії (а.с.42). Згідно акту від 4.12.2015 року, комісія в цьому ж складі, засвідчила що прибиральниці були ознайомленні із змістом актом від 4.12.2015 року про неякісне прибирання відведених їм площ, однак [PERSON] відмовилася від дачі пояснень (а.с.43). Із акту від 8.12.2015 року вбачається, що комісія в складі усіх вчителів і батьків засвідчили, що школа не прибрана, в школі склоки і неспокійна обстановка через дії прибиральниць [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які не виконують свої обов'язки (а.с.49). 8 грудня 2015 року відбулися збори трудового колективу Дмитрівського НВК, батьків, учнів 9-11 класів, представників громадськості с.Дмитрів, за наслідками проведення яких вирішили: направити лист звернення громади с.Дмитрів у відділ освіти Радехівської райадміністрації, Радехівську районну раду, Радехівську державну адміністрацію, департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, Львівську обласну державну адміністрацію (з приводу чого не вказано). Від імені батьків висловлено довіру директору Дмирівського НВК та недовіру прибиральницям Дмитрівського НВК, в тому числі і [PERSON] Рекомендовано директору розглянути питання про звільнення усіх прибиральниць школи за неналежне виконання свої обов'язків. Створити тимчасову комісію терміном на один місяць з повноваженнями здійснення щоденного контролю за станом прибирання приміщень НВК. Вказане підтверджується протоколом №1 від 8.12.2015 року (а.с.46-48 зворот). 9 грудня 2015 року комісією в складі [PERSON] голови профспілкового комітету, членів ПК [PERSON], [PERSON], [PERSON] складено акт про те, що прибиральниці, в тому числі і [PERSON] були ознайомлені із актом від 8.12.2015 року, однак від підписів відмовились (а.с.50). Наказом по Дмитрівському НВК від 14.12.2015 року №81, на виконання рішення зборів від 8.12.2015 року створено тимчасову комісію по контролю якості прибирання приміщень школи у складі п'яти чоловік, яка включає чергового адміністратора, членів профспілкового комітету, учнівського парламенту, батьківського комітету за біжучим графіком. В.о. заступника директора з НВК розробити і затвердити в директора НВК склад комісії поденно, відповідальна [PERSON] Запропоновано профспілковому комітету проводити тижні вивчення роботи окремих прибиральниць і за їх результатами заслуховувати звіт прибиральниці на спільному засіданні профспілкового комітету і батьківського комітету (а.с.51). Розпорядженням №2 директора Дмитрівського НВК від 15 грудня 2015 року зобов'язано весь технічний та допоміжний персонал щоденно строго дотримуватись норм тривалості робочого часу; розробленого із змінами графіку чергування прибиральниць за закріпленими об'єктами НВК; здійснювати щоденні записи обліку тривалості робочого часу у відповідний журнал чергового адміністратора; всіх прибиральницям забезпечувати вологе прибирання НВК відповідно до санітарно-гігієнічних вимог: щоденно, санітарні п'ятниці, генеральне прибирання в кінці місяця (а.с.52 зворот). Наказом по Дмитрівському НВК №75 від 07.12.2015 року [PERSON] оголошено догану за систематичне невиконання посадових обов'язків, порушення розпорядження директора НВК від 27.11.2015 року (а.с.44 зворот). 18 грудня 2015 року, на виконання рішення засідання зборів колективу Дмитрівської НВК, батьків, учнів 9-21 класів, представників громадкості с.Дмитрів від 8.12.2015 року, комісією в складі [PERSON] голови профспілкового комітету, членів профспілкового комітету [PERSON], [PERSON], [PERSON], завгоспа [PERSON], [PERSON] вчителя математики, складено акт про те, що було оглянуто приміщення школи на якість прибирання в санітарну п'ятницю. Комісія виявила, що всі туалети на 1-му та 2-му поверхах неякісно прибрані, кришки унітазів в брудному стані, внутрішня частина унітазів не вимита від ржавчини та осаду та прийшла до висновку, що прибиральниці школи, в тому числі і [PERSON] безвідповідально поставилися до прибирання туалетів, хоч всі необхідні засоби були видані завгоспом під розписку (а.с.54). 24.12.2015 року директор Дмитрівської НВК [PERSON] звернулася до профспілкового комітету із заявою про надання згоди на звільнення [PERSON], прибиральниці НВК, за систематичність невиконання нею своїх посадових обов'язків без поважних, згідно п.3 ст.40 КЗпП України, із зазначенням, що підставою для її звільнення є акт від 04.12.2015 року; наказ про дисциплінарне стягнення №75 від 07.12.2015 року, акт від 08.12.2015 року; акт від 16.12.2015 року; акт від 18.12.2015 року (а.с.58). Із витягу з протоколу №9 від 24 грудня засідання профспілкового комітету Дмитрівського НВК вбачається, що профком надав згоду директору на звільнення прибиральниці [PERSON] (а.с.59 зворот). Актами від 29 грудня 2015 року комісією в складі [PERSON]- голови ПК, членів ПК [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], практичного психолога [PERSON], директора [PERSON] підтверджено факт оголошення прибиральниці [PERSON] наказу про звільнення, вручення їй наказу про звільнення, проте від підпису остання в їх присутності відмовилась ( а.с.64,65). Статтями 40, 41 КЗпП України передбачено виключний перелік підстав звільнення працівника з ініціативи або уповноваженого ним органу. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП трудовий договір може бути розірваний власником підприємства або уповноваженим органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до цього працівника застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення або громадського впливу в установленому порядку. Згідно з розясненнями Пленуму ВСУ, що містяться в п.22 Постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, та чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Як роз'яснив Пленум ВСУ в п. 23 зазначеної постанови, із передбачених п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни або невиконання працівником без поважної причини покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, який не втратив юридичної сили за давністю або не був достроково знятий, а не фактична сукупність застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що кореспондується з ч.2 ст.149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Суд встановив, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на позивача був акт від 04.12.2015 року, підставою для звільнення був цей ж акт від 04.12.2015 року, а також наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 07.12.2015 року №75 та акт від 18.12.2015 року, в якому йде мова про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі. Вказане свідчить про те, що до позивача двічі застосовано дисциплінарне стягнення за одне й те саме порушення, у виді догани та у виді звільнення, що суперечить вимогам Закону, тому позовні вимоги позивача на думку суду є підставними. Згідно приписів ст.149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Окрім цього, в порушення вимог ст.149 КЗпП від позивача не було відібрано пояснення з приводу невиконання нею своїх посадових обовязків чи неналежного виконання посадових обовязків, поняття яких не є тотожними обовязків. Свідки, які допитані в судовому засіданні підтвердили суду факт неналежного виконання посадових обов'язків прибиральницями, які судом враховані при постановленні судового рішення, проте відповідач звільнив позивача за невиконання посадових обов'язків. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Аналогічна норма міститься в ст.43 Конституції України, у якій зазначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За правилами ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Положеннями статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. [PERSON] того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач за два календарних місяці до звільнення мала повний заробіток, тому розрахунок втраченого заробітку за час вимушеного прогулу для [PERSON] проводиться з врахування місяців, які передували звільненню (жовтень, листопад 2015 року), з яких вбачається, що позивач отримала заробітну плату в жовтні 2015 року розмірі 1521 гривня 30 копійок та у листопада в розмірі 1521 гривня 30 копійок, тобто всього отримала 3042 гривні 60 копійок за вказані місяці 2015 року. Середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом додавання заробітної плати за жовтень та листопад 2015 року (1521 гривня 30 копійок + 1521 гривня 30 копійок) та діленням вказаної суми 3042 гривні 60 копійок на 42 робочі дні ( 21 робочий день у жовтні та 21 робочих днів у листопаді 2015 року), що становить 72 гривні 44 копійки. Позивач звільнена з роботи 29 грудня 2015 року, тому суд робить висновки, що розмір втраченого середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення необхідно рахувати з 29 грудня 2015 року по 21 червня 2016 року (день постановлення судом рішення), що становить 8620 гривень 36 копійок, який визначено шляхом додавання 3 робочих днів у грудні 2015 року + 19 робочих днів у січні 2016 року (за виключенням 1,7 січня) + 21 робочий день у лютому 2016 року + 22 робочих днів у березні 2016 року (за виключенням 8 березня) + 21 робочий день квітня 2016 року + 19 робочих днів у травні 2016 року (за виключенням 2,3,9 травня) + 14 робочих днів у червні (за виключенням 20 червня) та множенням їх на середньоденну заробітну плату в розмірі 72 гривні 44 копійок. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Узагальнюючи вищенаведене, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, визнати протиправним і скасувати наказ Дмитрівського навчально виховного комплексу №46 від 29 грудня 2015 року. Поновити [PERSON] на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29.12.2015 року. Стягнути з відповідача - Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області на користь [PERSON] 8620 (вісім тисяч шістсот двадцять) гривень 36 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2015 року по 21 червня 2016 року включно (сума визначена з врахуванням податків та обов'язкових платежів). Питання судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до частини 3 ст.6 закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином із відповідача слід стягнути 1653 грн. 60 коп. судового збору (дві вимоги немайнового характеру по 551,20грн. та одна вимога майнового характеру 551,20 грн.).

Outcome: approved