Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Краматорського технологічного технікуму про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позов обґрунтувала тим, що працювала у відповідача з 01.08.1977 року. Наказом №162 від 23.12.2008 року вона була переведена на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Наказом директора КТТ №69к від 14.08.2012 року заступника директора з адміністративно-господарської роботи, тобто її звільнено 14.08.2012 року у зв'язку із скороченням чисельності штату і відмовою від переведення на іншу роботу відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28.12.2012 року по цивільній справі №2/0528/3644/2012 позовні вимоги [PERSON] до Краматорського технологічного технікуму було частково задоволено, а саме: скасовано наказ № 69к від 14.08.2012 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму та поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму з 14.08.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16.04.2013 року по даній справі рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року було змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Наказом №35од від 17.04.2013 року вона була поновлена на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Наказом №127к від 17.07.2013 року їй було надано основну щорічну відпустку з 18.07.2013 року по 03.08.2013 року, з подальшим звільненням 05.08.2013 року за п.1 ст.40 КзПП України. З даним наказом вона ознайомилась особисто. Вважає своє звільнення незаконним, в період з 14.08.2012 року по 05.08.2013 року відповідач тричі хотів її звільнити, що призвело до погіршення стану її здоров'я, порушились нормальні життєві зв'язки, тому спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 3000 грн. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №127к від 17.07.2013 року про її звільнення 05.08.2013 року за п.1 ст.40 КзПП України, поновити її на роботі на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму з 05.08.2013 року, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Також просить винести окрему ухвалу на адресу директора КТТУ про порушення трудового законодавства та направити її на адресу Міністерства освіти та науки України. 09.10.2013 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву в який просить визнати незаконним та скасувати наказ №127к від 17.07.2013 року про її звільнення 05.08.2013 року за п.1 ст.40 КзПП України, поновити її на роботі на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму з 05.08.2013 року, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Також просить винести окрему ухвалу на адресу директора КТТУ про порушення трудового законодавства та направити її на адресу Міністерства освіти та науки України. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та суду пояснив, що Краматорський технологічний технікум заснований на державній формі власності і підпорядкований Міністерству освіти і науки, молоді та спорту України та є вищим навчальним закладом першого рівня акредитації. Фінансування Краматорського технологічного технікуму, зокрема фінансування фонду оплати праці працівників вказаного технікуму, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Крім того, відповідно до п.8.2 Статуту, директор технікуму та головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за цільове використання коштів, отриманих з державного бюджету. У період часу з 01.08.1977 року у Краматорському технологічному технікумі працювала [PERSON] Наказом №162 від 23.12.2008 року [PERSON] була переведена на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. У зв'язку зі зменшенням контингенту студентів та з метою подальшої економії бюджетних коштів, наказом директора КТТ №83од від 20.04.2012 року було: скорочено посаду заступника директора технікуму з адміністративно-господарської роботи. Наказом директора КТТ №69к від 14.08.2012 року заступника директора з адміністративно-господарської роботи [PERSON] звільнено 14.08.2012 року у зв'язку із скороченням чисельності штату і відмовою від переведення на іншу роботу відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28.12.2012 року по цивільній справі №2/0528/3644/2012 позовні вимоги [PERSON] до Краматорського технологічного технікуму було частково задоволено, а саме: скасовано наказ № 69к від 14.08.2012 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму та поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму з 14.08.2012 року. В той же час в задоволенні позовної вимоги про скасування наказу №83од від 20.04.2012 року було відмовлено. При цьому Краматорський міський дійшов до наступних висновків, що викладені у даному рішенні : «…інші позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачка була звільнена саме наказом №69к від 14.08.2012 року, а зміни у штатному розписі установи відповідно до наказу №83од від 20.04.2012 року…».Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16.04.2013 року по даній справі (провадження №22-ц/775/2769/13) рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року було змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте суд апеляційної інстанції погодився з іншими висновками суду першої інстанції, тому в решті рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року було залишено без змін. З метою вирішення питання щодо погодження з МОНМС України внесення до штатного розпису КТТ додаткової штатної посади заступника директора з питань гуманітарної освіти та виховання, директором КТТ було направлено відповідного листа за вих.№153 від 12.03.2013 року. Проте листом за вих..№1/11-6183 від 28.03.2013 року, Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України заборонило директору КТТ приймати рішення стосовно збільшення чисельності працівників підвідомчих бюджетних установ та введення додаткових посад. На виконання вищезазначених рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 16.04.2013 року, наказом №35од від 17.04.2013 року [PERSON] було поновлено на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи. При цьому [PERSON] особисто ознайомилась з даним наказом 17.04.2013 року, що підтверджується особистим підписом на даному наказі. Листом за вих.№258 від 25.04.2013 року (а також листом за вих..№281 від 15.05.20132 року), [PERSON] була повідомлена керівництвом КТТ про її звільнення з роботи 27.06.2013 року за ч.1 ст.40 КЗпП України з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Крім того, вказаним листом за вих..№258 від 25.04.2013 року керівництво КТТ вдруге запропонувало [PERSON] всі наявні у Технікумі вакантні посади. Але [PERSON] не надала згоду на переведення її на іншу вакантну посаду. Враховуючи, що раніше [PERSON] була членом виборчого органу Первинної профспілкової організації КТТ КТПС, директором КТТ були направлені до Первинної профспілкової організації КТТ КТПС (листами за вих..№232 від 17.04.2013 року та за вих.№256 від 25.04.2013 року), а також до КТПС (листом за вих.№233 від 17.04.2013 року; за вих..№237 від 18.04.2013 року; за вих..№260 від 25.04.2013 року) відповідні подання на звільнення [PERSON] з проханням надати згоду на її звільнення (розірвання трудового договору). У відповідь на дані звернення Первинною профспілковою організацією КТТ КТПС було надано листа за вих..№19 від 08.05.2013 року, а КТПС було надано листа за вих..№29 від 16.05.2013 року. Але згідно наданих листів, ні Первинна профспілкова організація КТТ КТПС ні КТПС не надали обґрунтованої відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] отримала листа-повідомлення за вих..№258 від КЗпП25.04.2013 року лише 15.05.2013 року, тому відповідно до норм ч.1 ст.49 України, наказом №73од від 16.06.2013 року була встановлена нова дата звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників технікуму - 15.07.2013 року замість раніш встановленої дати 27.06.2013 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] була ознайомлена з наказом №73од від 09.07.2013 року лише 09.07.2013 року після свого виходу з лікарняного, тому наказом №81од від 09.07.2013 року була встановлена нова дата звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників технікуму - 23.07.2013 року замість раніш встановленої дати 15.07.2013 року. 16.07.2013 року [PERSON] подала заяву про надання їй чергової тарифної відпустки з 18.07.2013 року. За даних обставин, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників (що визнано судовим рішенням Краматорського міського суду правомірним та проведеним у відповідності до вимог Статуту та норм чинного законодавства) та неможливістю переведення працівника [PERSON], за її згодою, на іншу роботу, наказом №127к від 17.07.2013 року [PERSON] було надано основну щорічну відпустку з 18.07.2013 року по 03.08.2013 року, з подальшим звільненням 05.08.2013 року за п.1 ст.40 КзПП України. З даним наказом [PERSON] ознайомилась особисто, про що свідчить її особистий підпис на даному наказі. При цьому, при ознайомленні [PERSON] з даним наказом, директор КТТ в присутності інших працівників КТТ: головного інженера [PERSON], головного бухгалтера [PERSON] та інспектора відділу кадрів [PERSON] у черговий раз запропонував [PERSON] всі наявні у Технікумі вакантні посади, а крім того запропонував надати згоду (або відмову) працювати у Технікумі на одній з існуючих вакантних посад. Але [PERSON] від написання заяв на її перевід на іншу роботу категорично відмовилась, про що було складено відповідний Акт від 17.07.2013 року, у якому особисто розписались вказані присутні особи. Просить в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 01.08.1977 року у Краматорському технологічному технікумі працювала [PERSON] Наказом №162 від 23.12.2008 року [PERSON] була переведена на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи. У зв'язку зі зменшенням контингенту студентів та з метою подальшої економії бюджетних коштів, наказом директора КТТ №83од від 20.04.2012 року було: скорочено посаду заступника директора технікуму з адміністративно-господарської роботи. Наказом директора КТТ №69к від 14.08.2012 року заступника директора з адміністративно-господарської роботи [PERSON] звільнено 14.08.2012 року у зв'язку із скороченням чисельності штату і відмовою від переведення на іншу роботу відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП, про що не заперечують сторони (а.с. 92-93). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28.12.2012 року по цивільній справі №2/0528/3644/2012 позовні вимоги [PERSON] до Краматорського технологічного технікуму було частково задоволено, а саме: скасовано наказ № 69к від 14.08.2012 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму та поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи Краматорського технологічного технікуму з 14.08.2012 року. В задоволенні позовної вимоги про скасування наказу №83од від 20.04.2012 року було відмовлено ( а.с.97-99). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16.04.2013 року по даній справі (провадження №22-ц/775/2769/13) рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року було змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в решті рішення Краматорського міського суду від 28.12.2012 року було залишено без змін (а.с.154-156). Згідно копії листа за вих..№1/11-6183 від 28.03.2013 року Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України у відповідь на лист директора КТТ про внесення до штатного розпису КТТ додаткової штатної посади заступника директора з питань гуманітарної освіти та виховання, листа за вих.№153 від 12.03.2013 року, ліміт чисельності посад по навчальних закладах, підпорядкованих Міністерству, на 2013 рік уже затверджено наказом Міністерством фінансів України та Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України від 12.02.2013 року за № 145/213 (а.с.100) На виконання вищезазначеного в рішеннях Краматорського міського суду від 28.12.2012 року та Апеляційного суду Донецької області від 16.04.2013 року, наказом №35од від 17.04.2013 року [PERSON] було поновлено на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи. При цьому [PERSON] особисто ознайомилась з даним наказом 17.04.2013 року, що підтверджується особистим підписом на даному наказі ( а.с.101). Листом за вих.№258 від 25.04.2013 року (а також листом за вих..№281 від 15.05.20132 року), [PERSON] була повідомлена керівництвом КТТ про її звільнення з роботи 27.06.2013 року за ч.1 ст.40 КЗпП України з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи. Цим листом за вих..№258 від 25.04.2013 року директор КТТ запропонував вдруге [PERSON] вакантні посади (а.с.103-106). Згідно копій листів, директор КТТ направив до Первинної профспілкової організації КТТ КТПС (листами за вих..№232 від 17.04.2013 року та за вих.№256 від 25.04.2013 року), а також до КТПС (листом за вих.№233 від 17.04.2013 року; за вих..№237 від 18.04.2013 року; за вих..№260 від 25.04.2013 року) відповідні подання на звільнення [PERSON] з проханням надати згоду на її звільнення (розірвання трудового договору). На дані звернення Первинною профспілковою організацією КТТ КТПС було надано листа за вих..№19 від 08.05.2013 року, а КТПС було надано листа за вих..№29 від 16.05.2013 року (а.с. 107 -124). Згідно копії наказу №73од від 16.06.2013 року, у зв'язку з тим, що [PERSON] отримала листа-повідомлення за вих..№258 від 25.04.2013 року лише 15.05.2013 року, тому відповідно до норм ч.1 ст.49 України, була встановлена нова дата звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників технікуму - 15.07.2013 року замість раніш встановленої дати 27.06.2013 року (а.с.126). Згідно копії наказу №81од від 09.07.2013 року, у зв'язку з тим, що [PERSON] була ознайомлена з наказом №73од від 09.07.2013 року лише 09.07.2013 року після свого виходу з лікарняного, тому була встановлена нова дата звільнення [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників технікуму - 23.07.2013 року замість раніш встановленої дати 15.07.2013 року (а.с. 127). Відповідно до копії заяви від 16.07.2013 року [PERSON] подала заяву про надання їй чергової тарифної відпустки з 18.07.2013 року. Наказом №127к від 17.07.2013 року [PERSON] було надано основну щорічну відпустку з 18.07.2013 року по 03.08.2013 року, з подальшим звільненням 05.08.2013 року за п.1 ст.40 КзПП України. З даним наказом [PERSON] ознайомилась особисто, про що свідчить її особистий підпис на даному наказі (а.с.128-129). Згідно довідки № 52 від 10.10.2013 року [PERSON] є членом Краматорської Територіальної Профсоюзної Спілки працівників підприємств, установ та організацій і перебуває на обліку в Первинній профспілковій організації Краматорського технологічного технікуму з 04.11.2011 року ( а.с.153). Відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що директор направляв подання про звільнення [PERSON] до первинної профспілкової організації у відповідності до ст. 43 КЗпП України, обґрунтованої відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору не отримав, тому правомірно звільнив працівника без згоди первинної профспілкової організації. Позивачкою в судовому засіданні не доведено, що у відповідача були вакантні посади - диспетчера, охоронця та викладача на день її звільнення. За таких обставин позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню. У судовому засіданні позивачка просила стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги трудовим законодавством. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачка не довела які моральні страждання вона перенесла, які нормальні життєві зв'язки втратила, необхідність яких зусиль їй потрібно для організації свого життя. Тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині винесення окремої ухвали на адресу директора КТТУ про порушення трудового законодавства та направлення її на адресу Міністерства освіти та науки України, як недоведені. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed