Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], померлої 09 лютого 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецьку. Зазначила, що вказані обставини підтверджуються: довідкою про смерть від 10 лютого 2016 року, де вказана причина смерті інфаркт головного мозку при гіпертонічній хворобі і церебральному атеросклерозі, а також свідоцтвом про смерть зразку, що використовується на території, тимчасово непідконтрольній Україні. Заявниця є набувачем відповідно до укладеного 13 червня 2014 року спадкового договору. Вищевказане свідоцтво про смерть є документом недійсним та таким, що не викликає будь-яких юридичних наслідків, через що вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, а також виконати умови договору щодо реєстрації смерті [PERSON] (відчужувача). При зверненні [PERSON] до Жовтневого відділу державної РАЦС ММУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть померлої, їй було відмовлено, оскільки за предявленими документами, виданими на тимчасово окупованій території, провести це неможливо. У звязку з цим, заявниця була змушена звернутися до суду в порядку п.8 ч.1 ст.256 ЦПК. Заявниця не була присутня у судовому засіданні, у письмовій заяві, наданій суду просила задовольнити вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник заявниці вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Представник Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції просив розглянути вказану справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 червня 2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено спадковий договір, посвідчений у встановленому законом порядку, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3602. Відповідно до положень договору, набувач зобовязується виконувати передбачені у ньому розпорядження відчужувача, а в разі її смерті набуває право власності на квартиру [ADDRESS]. На майно, що є предметом договору, накладена заборона відчуження, як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №22950814. У разі смерті відчужувача, набувач надає нотаріусу свідоцтво про смерть, на підставі якого буде знята заборона. [PERSON], [INFO], громадянка України, померла 09 лютого 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецьку в Україні, причина смерті: інфаркт головного мозку при гіпертонічній хворобі і церебральному атеросклерозі. Вказані обставини підтверджуються довідкою про причину смерті за формою №106/у №16 від 10 лютого 2016 року, виданою Комунальним закладом «Міська клінічна лікарня №21 міста Донецьку», а також свідоцтвом про смерть, виданим Донецьким міським відділом РАЦС 10 лютого 2016 року. Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з листом, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] було повідомлено, що реєстрацію смерті за предявленими нею документами провести неможливо та рекомендовано звернутися до суду. За положеннями ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.\~\~Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову в реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення для [PERSON] права на прийняття спадщини, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридично значущого факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Outcome: approved