Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому вказала, що вона є власником житлового будинку в м. Іллінці, провулок Словянський, 12 А, Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом на право власності №2596 від 24 січня 2001 року, яке зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 23 травня 2017 року, про що їй було видано витяг про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно №87832241. Коли вона перебувала в шлюбі із [PERSON], то 03 лютого 2004 року дозволила зареєструвати місце його проживання у її власному житловому будинку. 19 січня 2007 році вони розлучились, після розлучення відповідач короткий час проживав у її будинку, а потім знайшов іншу жінку і вже понад два роки не проживає за місцем реєстрації. Відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку, однак для вчинення нею певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ньому осіб. Відповідач не проживає з нею та не допомагає їй вести господарство, а його реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє їй розпоряджатись будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Тому [PERSON] просити суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, натомість подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Представник третьої особи Іллінецької міської ради Вінницької області в судове засідання не зявився, натомість міський голова надіслав до суду відповідного листа щодо розгляду справи у відсутність представника ради, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів та, відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України, постановити у справі заочне рішення, яким задоволити позов з наступних мотивів. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає праві користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши наявні у справі письмові докази, а саме: копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера позивача [PERSON] (а.с.4,5), копію акта обстеження на предмет проживання [PERSON] за адресою : м. Іллінці, пров. Словянський, 12 (а.с.6),копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7), копію свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.8), копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), копією паспорта громадянина України відповідача [PERSON] (а.с.16), копією договору дарування половини незавершеного будівництвом будинку технічною готовністю 64%, укладеного 13 грудня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що відповідач вже понад два роки не проживає у її житловому будинку в м. Іллінці Вінницької області, по пров. Словянському, 12 А, який належить позивачеві, добровільно знятися з реєстрації не бажає. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивача доведені повністю наявними у справі письмовими доказами та не спростовані в жодній мірі належними допустимими доказами відповідача у справі, тому підлягають задоволенню. При цьому вимога позивача про зняття [PERSON] з реєстрації не може бути задоволена судом, оскільки, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є достатнім для знаття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial