Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 січня 2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами №16а по вул. Борканюка в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області. Оскільки вона фактом спільного проживання з матірю прийняла спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не стягувати з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Представник Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2014 року померла матір позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 163836, виданим виконкомом Туря-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 14 січня 2014 року (а. с. 13, 14, 15, 17). Також встановлено, що згідно довідок Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 6 за 2011-2015 роки, обєкт погосподарського обліку № 0192-1, [PERSON], яка померла 13 січня 2014 року, була головою домогосподарства № 16 «а» по вул. Борканюка в с. Туря-Бистра Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останньої була зареєстрована, зокрема, її донька [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50672351 від 25 січня 2018 року та повідомлення Турє-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 17/05-02 від 15 лютого 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 13 січня 2014 року, відсутня (а. с. 37-38, 40). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 117/01-16 від 04 жовтня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 16 «а» по вул. Борканюка в с. Туря-Бистра Перечинського району, відсутній (а. с. 16). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 4, 5, 37-38, 40), відтак позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0.0.905139998.1 від 29 листопада 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 1 143,28 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 1 143,28 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved