Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 6 листопада 2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння при вирішенні різних питань сімейного життя. Згодом вони втратили почуття любові один до одного. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити « [PERSON] ». Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2020 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24 лютого 2020 року на 09 год. 00 хв (а.с. 11). Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків з початку грудня 2019 року. Питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини вона буде вирішувати окремо. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити « [PERSON] ». Крім того прохає стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. У своїй заяві [PERSON] вказав, що він і відповідач не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків з грудня 2019 року (а.с. 19, 20). Враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає можливим у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 6 листопада 2015 року (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 5). На даний час малолітня дитина проживає разом із позивачем [PERSON] . Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами не виник. За погодженням між сторонами малолітня дитина - [PERSON] , який народився [INFO] , після розірвання між сторонами шлюбу буде проживати разом з матір`ю - [PERSON] . У своїх заявах сторони зазначили, що вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків з грудня 2019 року (а.с. 18, 19). Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх малолітньої дитини. На думку суду визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Спір про майно між сторонами не виник. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України шляхом списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження від сплати такого збору. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 420 грн 40 коп, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 420 грн 40 коп.

Outcome: approved