Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини: [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі у матеріально фінансовому забезпеченні дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач матеріально сімї не допомагає та вихованням дитини не займається. В свою чергу, вона (позивач) не має можливості матеріально забезпечити дитину на належному рівні. Прийнявши участь у судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, додатково вказавши на те, що приймає участь у матеріальному забезпеченні сина, якому неодноразово купував необхідні для дитини речі, тому посилання позивача у тексті позовної заяви про відсутність матеріальної допомоги з його боку вважає надуманим. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року, яке набуло законної сили 22.09.2015 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом по народження серії 1-ФМ №178430 від 02.06.2004 (а.с. 3). При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року \~«Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, \~інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у відповідності до ст.184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 1000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без зясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції). Також за результатами судового розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення. За таких обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до частини першої\~ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved