Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час вона проживає окремо від відповідача, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати допомогу на утримання дитини відповідач не бажає. Договір про виплату аліментів між ними не укладався, майна, яке може бути передано в рахунок аліментів не має. Просить з відповідача [PERSON] стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не зявилась. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, зʹясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що учасники справи перебували в шлюбі з 07 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу І-ОЛ №068222, виданого 07 березня 2013 року (а.с. 4). Від спільного подружнього життя учасники мають сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ №161799 від 28.07.2014 року (а.с. 6), батьком якого є відповідач. Згідно довідки про склад сімї за №1356, виданої 07 березня 2018 року Голованівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають в [INFO] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п'ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Викладене підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved