Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування поданої заяви вказує на те, що не має можливості приватизувати свою частину земельної ділянки для здійснення права приватної власності прилеглої до її квартири землі, та повноцінно розпоряджатися своєю власністю, оскільки місцезнаходження власника сусідньої квартири в будинку невідоме. В судовому засіданні заявник та її представник [PERSON] заяву підтримали, просять її задовольнити. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. \~Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.43 ЦПК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісно відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Відповідно до п.3 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно із ст.ст.\~305,306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено : для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала\~\~безвісти. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до Славутської міської ради Хмельницької області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, відмовлено. 10 квітня 2017 року листом виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області заявника повідомлено про те, що виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області не наділений повноваженнями щодо розподілу житлової площі між співвласниками домоволодіння, яке перебуває у них на праві приватної власності. Разом з тим, виконавчим комітетом Славутської міської ради Хмельницької області направлено запит до Славутського міськрайонного міськрайонного ВДРАЦС відносно смерті [PERSON], місце проживання якого місто Славута вулиця Острозька, 3 Хмельницької області. Згідно наданої відповіді актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. У відповідності зі ст.ст.\~12,\~13,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вона не обґрунтована належними та допустимими доказами. Крім того, заявницею не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, оскільки особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування. З'ясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати [PERSON] безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом.

Outcome: dismissed