Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що 03 жовтня 2015 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися дитина: [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, подружжя проживає окремо один від одного. Просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, залишити малолітню дитину проживати разом з нею та зареєструвати її місце проживання за адресою проживання матері. Не погоджуючись із позовними вимогами, представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву вказує, що заявлений розмір аліментів є надмірним для його довірителя, який є безробітній та до початку 2021 року здійснював догляд за своєю непрацездатною бабусею, яка померла. Тому, на його думку, достатньо стягувати з відповідача 2 000 грн. Зазначив, що проти розірвання шлюбу [PERSON] не заперечує. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та її представник - адвокат Дурдинець Р.Ю. подала заяву, згідно якої просила провести розгляд справи без їх участі та позовні вимоги задоволити. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник - адвокат Маркусь М.І. подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без участі сторони відповідача та ухвалюючи рішення врахувати подані ним докази. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.10.2015 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що був зроблений відповідний актовий запис №525 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2015. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин та їх шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 13.12.2017 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані сторонами по справі докази, враховуючи матеріальний стан відповідача та його вік, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина у розмірі 2 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вирішення позовних вимог про залишення малолітньої дитини проживати разом з матір`ю та зареєструвати її місце проживання за адресою проживання матері, суд виходить з наступного. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З дослідженого Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №425/23/01-19 від 04.06.2021 року встановлено, що враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган вважає за доцільне визанчити місце проживання дитини разом з матір`ю за місцем її проживання. За такого, суд вважає за необхідне залишити проживати малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Разом з тим, позовна вимога про зареєструвати місце проживання дитини за адресою проживання матері до задоволення не підлягає, оскільки окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для захисту інтересів позивача. Виходячи з наведенного, позовна заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial