Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складала. [PERSON] , який є сином спадкодавця прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадщиною, однак належним чином не оформив своїх спадкових прав на будинок, помер [INFO] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивач, та дружина спадкодавця, яка відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Вказуючи, що вона прийняла спадщину після смерті батька, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом смерті батька [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не\~з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Витягом з погосподарської книги № 2 на 2001-2005 рік Старовижівського селищної ради підтверджується належність вищевказаного будинку [PERSON] (а.с. 15). З досліджених судом матеріалів спадкової справи № 550/2008 до майна померлої [PERSON] (а.с. 54-51) видно, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті останньої, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а.с. 48 на звороті). Родинні відносини між спадкодавцем та [PERSON] підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11) і за життя правовстановлюючі документи на отриманий в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] житловий будинок не оформив. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в контексті положень ст.ст. 525, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку і зазначене вище нерухоме майно належало йому з моменту відкриття спадщини дня смерті [PERSON] ( [INFO] ). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той\~з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.2\~ст.1274 ЦК України\~спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Для прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.\~1270, ч.1 ст.1273 ЦК України). Встановлено, що позивач у справі є дочкою спадкодавця,\~що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб (а.с. 8-9). Позивач постійно проживала з батьком на день його смерті, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього (а.с. 14, 41). [PERSON] , яка є дружиною спадкодавця, подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь дочки померлого [PERSON] , яка є позивачем у справі (а.с. 37 на звороті, 40). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 52-53). Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою нотаріуса від 07.12.2016 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно (а.с. 18). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 23-2016 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 37-51), з яких також видно, що окрім позивача ніхто із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, інше майно після смерті останнього також успадкувала позивач [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1216,\~1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1274, 1296, 1297 ЦК України та

Outcome: approved