Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 9 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим; протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. На переконання [PERSON] у відповідача є інша сім`я, з якою він проживає. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] року та дочка [PERSON] [INFO] року; більше року сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому позивач [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Представник позивача адвокат Дмитришин М.П. у судовому засіданні позов підтримала і наполягала на питанні розірвання шлюбу. Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 червня 2009 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей; сторони припинили подружні відносини, разом не проживають більше року та спільного господарства не ведуть; діти проживають із матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із письмових позицій сторін та пояснень представника позивача їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх неповнолітніх дітей; питання сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду на звернення її представника-адвоката не слід вирішувати та стягувати із відповідача.

Outcome: approved