Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Залізничний районний відділ у м. Сімферополі Державної міграційної служби України про позбавлення права користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету № 316/14 від 11.12.1979 року вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] зареєстрована її донька [PERSON] У 1999 році відповідачка залишила на її піклуванні онука та переїхала мешкати до РФ. На підставі наведеного, просила позбавити права користування жилим приміщенням [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зобов’язати Залізничний районний відділ у м. Сімферополі Державної міграційної служби України зняти відповідачку з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивачка до судового засідання не з’явилась, просила розглянути справу у її відсутність, подавши до суду письмову заяву, в якій просить у разі неявки у судове засідання відповідача розглядати справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з’явилась, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність або про відкладення слухання справи суду не надала. Третя особа у судове засідання не з’явилась, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність або про відкладення слухання справи суду не надала. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Залізничної районної ради м. Сімферополя № 16/14 від 11.12.1979 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки № 2024 від 04.11.2013 року [PERSON] зареєстрована у [INFO] (а.с. 22). Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 12.08.2010 року встановлено, що неповнолітній [PERSON]А мешкає у квартирі [ADDRESS] разом із своєю бабусею, яка займається його вихованням та піклуванням про нього, мати [PERSON] у квартирі не мешкає та не виявляє турботи відносно сина (а.с. 10). Згідно ст. 71 ЖК України, в судовому порядку проводиться визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою для звернення [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Залізничний районний відділ у м. Сімферополі Державної міграційної служби України про позбавлення права користування жилим приміщенням а саме квартирою № 21 по вул. Київській, 84 у м. Сімферополі, є відсутність [PERSON] з 1999 року, тобто понад шість місяців у вищевказаному приміщенні, без поважних причин. Крім того, ту обставину, що відповідач відсутня у квартирі з 1999 року, підтверджується письмовими поясненнями свідків, які вказали на те, що [PERSON] відсутня у спірній квартирі більше ніж чотирнадцять років. Вищенаведене надає суду можливість зробити висновок про те, що є всі підстави для того, щоб позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 21 по вул. Київській, 84 у м. Сімферополі. З оглядом на вищенаведене та з урахуванням вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Залізничний районний відділ у м. Сімферополі Державної міграційної служби України про позбавлення права користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. В частині заявленої вимоги про зобов’язання Залізничний районний відділ у м. Сімферополі Державної міграційної служби України зняти відповідачку з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як слідує зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проводиться у безспірному порядку на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, у зв’язку з чим, суд вважає, що для захисту прав та інтересів позивачки вичерпним заходом є задоволення вимоги про позбавлення права користування жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: partial