Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 23.11.2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 676. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними порозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного. На даний момент спільне господарство сторони не ведуть, та фактично майже 3 роки шлюбні відносини припинені, подружжя мешкає окремо один від одного. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, на теперішній час сторони не мають. Понесені нею судові витрати просить покласти на неї. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. У зв`язку з неявкою відповідача до суду, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Позивач згідно з заявленою в судовому засіданні заявою не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши думку позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 23.11.2007 року зареєстрували шлюб у Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 676, про що свідчить видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 346 (а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами припинені майже 3 роки тому, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємини подружжя не підтримують, майнових спорів не мають. Бажання до примирення у позивача відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Оскільки, позивач не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: approved