Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди землі, зазначивши, що 05.05.2004 року уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, однією з умов якого є узгоджений сторонами механізм одностороннього розірвання договору при бажанні власника паю самостійно обробляти свою земельну ділянку, але не раніше п'яти років після підписання договору. При намаганні позивачки добровільно реалізувати передбачену умову договором оренди землі, відповідач усно їй у цьому відмовляв, в силу чого, позивачка змушена звернутись до суду та просить розірвати договір оренди землі від 05.05.2004 року, підписаного між [PERSON] та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ», зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 10.05.2007 року № 040780600243. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не з'явились, надіславши заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений, про що свідчать поштові розписки, причина неявки суду невідома. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Судом встановлено, що 05.05.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Будянської сільської ради, загальною площею 2,8892 га. Згідно п. 35 даного договору сторонами було передбачено умови розірвання договору в односторонньому порядку, а саме: не своєчасна сплата орендної плати, або бажання власника паю самостійно обробляти свою землю, але не раніше 5-ти років після підписання договору, за умови попередження за рік на перед та обов'язкового обміну паю на край поля. Даний договір був підписаний сторонами 05.05.2004 року, з послідуючою державною реєстрацією відповідного договору у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040780600243 від 10.05.2007 року.(а.с. 6-8). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 203009 від 23.04.2004 року, підписаного головою Тростянецької РДА Кравченко О.Ф. та начальником Тростянецького райвідділу земельних ресурсів Чудак С.А., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.8892 га. у межах згідно з планом, яка розташована с. Буди Тростянецького району Вінницької області.(а.с.5). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Норма ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Норми ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» зазначають, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після якої він набирає чинності, а право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. За таких обставин, враховуючи, що договір, укладений між [PERSON] та [PERSON], був підписаний сторонами 05.05.2004 року, з послідуючою державною реєстрацією відповідного договору у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040780600243 від 10.05.2007 року, після чого набув чинності, суд вважає вищезгаданий договір оренди землі укладеним 10.05.2007 року. Однак, в п. 35 вищеописаного договору, сторонами були передбачені та узгодженні умови розірвання договору в односторонньому порядку при наявності бажання власника паю самостійно обробляти свою землю, але не раніше 5-ти років після підписання договору, за умови попередження за рік наперед та обов'язкового обміну паю на край поля, при цьому, без чіткого визначення виду попередження, а саме: письмового чи усного, визначаючи початок перебігу 5-ти річного строку саме з моменту «підписання», а не «укладення» відповідного договору, що надає право, на думку суду, реалізувати орендарем права, передбачені в даному пункті договору та спростовує позицію відповідача щодо настання такого права у позивача лише після 10.05.2012 року. Разом з тим, ч.1 ст. 203 ЦК України прописує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому, суд вважає, що п. 35 вищезазначеного договору в частині умов щодо обов'язкового обміну паю на край поля суперечить нормам ЦК України, порушуючи, тим самим, право власності, так як, орендарю належить згідно державного акту земельна ділянка з чітко визначеними межами, розмірами та місцем розташування, що унеможливлює здійснити обов'язковий обмін на край поля, на якому, враховуючи процес паювання, розташовані земельні ділянки, які є власністю інших людей, зазначене в розумінні ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 216, ст. 217 ЦК України вказує на те, що в цій частині договір оренди землі є недійсним та не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, в силу чого, суд при ухваленні рішення не бере до уваги та відхиляє даний доказ щодо обов'язкових правових наслідків розірвання договору. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved