Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, на обґрунтування якої повідомила, що 04.04.2018 року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: ? частину житлового будинку № 26 по вулиці Набережній у селі Лукашівка міста Ладижин Вінницької області. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, адже проживала з спадкодавцем станом на день смерті за однією адресою, однак оформити спадщину не може, оскільки у свідоцтві про одруження з [PERSON] вона зазначина як «Наталка Танасіївна». У звязку з чим просила встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб серії І-УР №135941 від 21.10.1962 року, виданого Залузькою сільською радою Теплицького району Вінницької області, актовий запис №7, у період часу з 21.10.1962 року по 04.04.2018 року. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи Другої тростянецької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак на адресу суду від завідувача нотаріальної контори [PERSON] надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника контори. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом має той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що 21.10.1962 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб серії І-УР № 1135941 від 21.10.1962 року, виданого Залузькою сільською радою Теплицького району Вінницької області, та перебували у зареєстрованому шлюбі з дати його реєстрації і по 04.04.2018року. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із паспорта громадянина України [PERSON] видно, що проставлено штамп про реєстрацію шлюбу 21.10.1962 року з [PERSON] Із свідоцтва про шлюб серії І-УР № 135941, виданого 21.10.1962 року Залузькою с/радою Теплицького району Вінницької області видно, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після чого прізвище дружини «Гримайло», про що складено актовий запис № 7. Із свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 401270, виданого 04.04.2018року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] помер 04.04.2018 року, про що складено актовий запис № 62. Із довідки №2872 від 19.09.2018 року, виданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади видно, що [PERSON], який помер 04.04.2018 року дійсно був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з покійним на день смерті була зареєстрована [PERSON] Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2005 року, видане Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради видно, що власниками житлового будинку № 26 по вул.. Набережна у с. Лукашівка м. Ладижин Вінницької обл. є [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частці кожен. Із письмових пояснень [PERSON] та [PERSON], що надані суду, видно, що [PERSON], який помер 04.04.2018 року та [PERSON] є їхніми батьками. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.10.1962року по день смерті батька, про що їм було видано свідоцтво про шлюб, однак у свідоцтві було допущено помилку в частині імені та по батькові матері. Насправді їх матір - [PERSON]. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Встановлення факту, про який просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини, іншого порядку чи можливості встановити такий факт вона не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі ст.ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 305-308, 315, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved