Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третя особа: Мостозагін №2 публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати та відшкодування моральної шкоди. Позивачка в своїй позовній заяві зазначала, що на підставі наказу №127-К від 10.08.1992 року вона була прийнята на роботу до Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд». З липня місяця 2012 року на підприємстві припинили видавати заробітну плату. Наказом №43-К від 02.10.2013 року, позивачку було звільнено з посади начальника відділу кошторисів та підрядних робіт відповідно до ст.38 КЗпП України. Згідно зі звітом про виплату та заборгованість заробітної плати станом на 10 березня 2014 року, заборгованість Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» перед позивачкою складає 29 140,05 гривень. Після 10.03.2014 року ніяких виплат та перерахунків не було. Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Таким чином сума вихідної допомоги позивачки у розмірі її тримісячного середнього заробітку, яку повинен виплатити відповідач, становить 22184,88 гривень: 2468,35 гривень нарахованої заробітної плати за серпень місяць 2013 року + 2595,64 гривень нарахованої заробітної плати за вересень місяць 2013 року: 5063,99:42 робочих дня = 120,57 (розмір середньоденної заробітної плати)х184(робочих днів затримки виплати з03.10.2013 року по 29.07.2014 року) = 22184,88 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач завдав позивачці моральної шкоди, розмір якої, виходячи із вимог розумності та справедливості, вона оцінює в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень і яка полягає у втраті позивачкою нормальних життєвих зв'язків внаслідок недоотримання нею тривалий час заробітної плати, неможливості надавати дітям доброї освіти та повноцінного харчування, докладання додаткових зусиль для забезпечення своєї життєдіяльності та життєдіяльності своєї сім'ї. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість з виплати заробітної плати, що становить 29 140,05 (двадцять дев'ять тисяч сто сорок) гривень 05 копійок, вихідну допомогу в розмірі середнього тримісячного заробітку в розмірі 22 184 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 88 копійок та моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Мостобуд» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду заперечення проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність негативних наслідків та обґрунтовували розмір моральної шкоди у сумі 5 000 гривень. В судове засідання представник третьої особи Мостозагін №2 ПАТ «Мостобуд» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала на умовах безстрокового трудового договору в «Мостозагін №2 публічного акціонерного товариста «Мостобуд» (а.с.8-9). Згідно наказу №127-К від 10.08.1992 року позивачка була прийнята на роботу до «Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» (а.с.6). Наказом №43-К від 02.10.2013 року, [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу кошторисів та підрядних робіт відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с.7). Згідно зі звітом про виплату та заборгованість заробітної плати станом на 10 березня 2014 року, заборгованість «Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» перед позивачкою складає 29 140,05 гривень (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з «Мостозагону №2 ПАТ «Мостобуд» на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати, що становить 29 140,05 (двадцять дев'ять тисяч сто сорок) гривень 05 копійок, вихідну допомогу в розмірі середнього тримісячного заробітку в розмірі 22 184 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят чотири) гривні 88 копійок. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то позивачка не надала, а судом не здобуто, доказів її заподіяння, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial