Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом - квартирою № 3 будинку № 6 по вул. Ватутіна в м. Бердичеві. Позов мотивує тим, що вона та відповідач згідно рішення суду від 13.12.1993 року були вселені в квартиру [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровано троє осіб: позивачка [PERSON], її донька [PERSON] та син [PERSON]. Більше року відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі в квартрі відсутні. Вона не може розпоряджатись даним житлом. В судове засідання позивачка не з'явилась. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Представник третьої особи - МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичів надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає в [INFO], що підтверджується копією паспорту(а.с. 6). Спірна квартира не приватизована, рішенням Бердичівського міськсуду від 13.13.1993 року Бердичівському відділу ЖКГ відмовлено в позові про виселення з квартири позивачки та відповідача(а.с. 8). Згідно довідки від 31.01.2017 року, разом із позивачкою в квартирі [ADDRESS] зареєстровано також дітей позивачки: донька [PERSON] та сина [PERSON]Л.(а.с. 11). Згідно акту МК ВЖРЕП № 7 від 10.02.2017 року відповідач [PERSON] не проживає в спірній кварирі протягом одного року та шести місяців(а.с. 12). Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках встановлених ст. 71 ЖК. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За таких обставин, суд вважає, доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач не проживає у спірному житлі більше одного року, поважних причин відсутності в даному житлі не довів, а тому втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 3 будинку № 6 по вул. Ватутіна в м. Бердичеві Житомирської області. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved