Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04.02.2009. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею. Відповідач участі у житті та вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначала, що з 2019 року дитина буде навчатися в коледжі економіки, права та інформаційних технологій на спеціальності «Право». Розмір плати за навчання у коледжі складає 7900 грн. кожного семестру, 15800 грн. щороку. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний оплатити 1/2 вказаних додаткових витрат у розмірі 15800 грн., що складає 7900 грн., які будуть виплачуватися до 20.12 кожного року. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечував частково, вказав на те, що він вдруге одружився, а [INFO] народилася донька - [PERSON] . Він, на даний час, має на утриманні дружину, яка здійснює догляд за малолітньою донькою. Позов в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття визнає. Проти сплати додаткових витрат у розмірі 7900 грн., які будуть виплачуватися до 20.12 кожного року він заперечує, оскільки доказів понесення позивачкою додаткових витрат на дитину не надано. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позов задовольнити частково згідно письмового визнання позову частково, яке зазначено у відзиві на позов. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши позов, заперечення на позов, викладені у відзиві на позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04.02.2009 (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] 01.08.2019 між вищим навчальним закладом «Університет економіки та права «КРОК» (далі -Унверситет) в особі директора Коледжу економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» (далі - Коледж), [PERSON] (далі- Замовник) для [PERSON] (далі- Одержувач) було укладено договір про надання освітніх послуг № 33244-К (далі-договір) (а.с. 46-47). Відповідно до п. 1.1. договору Університет бере на себе зобовязання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітню послугу, а саме: здійснити підготовку Одержувача на денній формі навчання за спеціальністю «Право» (освітня програма «Право»), для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Згідно з п. 3.1.1. Замовник зобовязаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором. Замовник виконує обовязки по оплаті, пеердбачені цим Договором, і несе відповідальність за їх виконання до набуття Одержувачем поновліття. Надалі такі обов`язки є солідарними для Замовника і Одержувача. Відповідно до п. 5.1. договору умови, порядок та терміни оплати за надання освітніх послуг фіксуються сторонами у Додатку 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 1.1.1. Додатку 1 до договору розмір оплати за весь період надання освітньої послуги - чотири роки (вісім півріч) становить 63 200 грн. Відповідно до п. п. 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, 1.1.5 Додатку 1 до договору розмір оплати за надання освітньої послуги у першому півріччі 2019-2020 становить 7900 грн. Розмір оплати за 2019-2020 навчальний рік становить 15 800 грн.; Розмір оплати за надання освітньої послуги у 2020-2021 навчальному році становить 15 800 грн.; Розмір оплати за надання освітньої послуги у 2021-2022 навчальному році становить 15 800 грн.; Розмір оплати за надання освітньої послуги у 2022-2023 навчальному році становить 15 800 грн. [PERSON] 09.08.2019 внесла оплату за надання освітньої послуги Коледжом економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» у розмірі 7900 грн. та 7900 грн. - 06.02.2020 (а.с. 50-51). [PERSON] працює в ТОВ «Київтранспбуд» на посаді бетоняра 2-го розряду, загальна сума доходу за період з березня 2019 по грудень 2019 становить 41 916 грн. (а.с. 36) Від другого шлюбу [PERSON] має дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позов частково, а саме: в частині стягнення аліментів, починаючи з 15.07.2019, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), про що зазначив у відзиві на позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка, посилаючись на ст. 185 СК України, вказувала на те, що вона несе додаткові витрати, у зв`язку з навчанням сина в Коледжі економіки, права та інформаційних технологій Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК». Ураховуючи те, що батьки мають рівні обов`язки щодо дитини, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд дійшов висновку про наявність правових пісдтав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7900 грн., щороку, починаючи з 15 липня 2019 року і до 2023 року.

Outcome: approved