Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинковолодіння та земельної ділянки за кадастровим номером 7322510100:01:003:0136 на підставі договору дарування нерухомого майна від 11.08.2020 року, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Пприблизно в жовтні 2019 року, відповідач [PERSON] є сином від першого шлюбу її чоловіка [PERSON] , який самовільно без отримання дозволу, шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проник до її будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та став там проживати. На її неодноразові звернення покинути житловий будинок він не реагує. Вказує, що позивач та її чоловік [PERSON] неодноразово зверталися до правоохоронних органів з приводу вжиття заходів до відновлення їх законом охоронюваних прав про користування та розпорядженням їх майном, однак остаточні результати таких звернень відсутні. Крім цього, відповідач [PERSON] за місцем знаходження її майна став його використовувати для вчинення кримінальних правопорушень, зокрема незаконно здійснював посів рослин схожих на рослин конопель. Оскільки, відповідач [PERSON] не являється членом її сім`ї, не зареєстрований за місцем проживання, та все належне майно перебуває в її особистій власності, а тому вважає, що подальше його утримання порушує її конституційні та законом охоронювані права. На основі викладеного, позивач просить суд виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. 07.09.2021 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме: усунути перешкоди в користуванні будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки батько йому казав, що все майно має належати йому. Також, вказав, що він не чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні житлом, однак, і не допомагає їй в господарстві. Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинковолодіння та земельної ділянки за кадастровим номером 7322510100:01:003:0136 на підставі договору дарування нерухомого майна від 11.08.2020 року, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-11). Згідно довідки Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 16.09.2020 року вбачається, що 03.09.2020 року в чергову частину Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області надійшла письмова заява від [PERSON] , жительки с. Ошихліби Кіцманського району Чернівецької області щодо погроз фізичною розправою з боку сина чоловіка від першого шлюбу - [PERSON] (а.с.14) Також, згідно довідки відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області від 31.01.2021 року вбачається, що 05.01.2021 року в чергову частину поліції надійшла письмова заява від [PERSON] , уродженки с. Ошихліби, Кіцманського району, жительки [ADDRESS] про те, що на протязі двох років син її чоловіка [PERSON] шляхом пошкодження вхідних дверей проник в приміщення господарства, що знаходиться в [ADDRESS] та по даний час незаконно там проживає. Дане звернення було направлено в СД ВП № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області для прийняття рішення, оскільки заявниця вбачає ознаки складу злочину за ст. 162 КК України. 12.01.2021 року матеріали даного звернення були повернуті з СД ВП № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, так як в матеріалах даного звернення зареєстровано в ІТС ІНПН № 67 не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відсутні відомості про вчинення кримінального правопорушення. 18.01.2021 року з письмовою заявою до ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області звернувся [PERSON] , про те, що його син [PERSON] , незаконно проживає в будинку, що належить його дружині [PERSON] . Оскільки, матеріали письмових звернень [PERSON] та [PERSON] схожі, дані матеріали були об`єднані, та 20.01.2021 року були повернуті, так як в матеріалах даного звернення відсутні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення. (а. с. 16-17) З відповіді ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області № 695/123/46/01-21 від 02.02.2021 року, вбачається, що звернення позивача [PERSON] про те, що син її чоловіка від першого шлюбу на протязі двох років незаконно проживає в її господарстві, що в [ADDRESS] , так як проник без її дозволу зареєстровано в ІТС ІНПН за № 67 від 05.01.2021 року. За результатами проведеної перевірки ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області прийнято рішення про припинення розгляду даного звернення та рекомендовано позивачу оскаржити дане рішення до вищих інстанцій органів Національної поліції, прокуратури чи суду. (а.с.18) Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 12021263110000106 від 16.06.2021 року, вбачається, що 16.06.2020 року о 11 год. 35 хв. надійшло повідомлення до чергової частини відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) про те, що в ході проведення операції «МАК-2021» під час відпрацювання в м. Кіцмань на території господарства, що по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , її пасинок [PERSON] незаконно здійснив посів рослин схожих на рослини конопель. Виїздом на місце події проведено огляд території, де вилучено, 19 рослин схожих на рослини конопель та пристрій для куріння канабісу. (а.с.21) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 1366 від 17.06.2021 року, яке видане виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області [PERSON] , про те, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] та проживає разом з чоловіком [PERSON] , та сином [PERSON] . Зі слів заявниці, без згоди власника будинку, самовільно поселився [PERSON] та проживає з жовтня 2019 року по даний час в літній кухні, про що підтверджують сусіди. (а.с.23) Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, про що зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 Верховного Суду України. При цьому, судом встановлено, що позивачу чиняться перешкоди з боку відповідача в користуванні її власністю, - а саме: будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд враховує і те, що згідно довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Чернівецькій області (а.с. 24), [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , тобто забезпечений іншим житлом за місцем реєстрації. (а.с.24) Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, якими визначено порядок розподілу між сторонами судових витрат, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved