Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк ««ПриватБанк», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та [PERSON] про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. Позивачка посилаються на те, що 16 травня 2008 року між нею та відповідачем було укладеного кредитний договір № ROGOGA0000000781, відповідно до якого вона отримала в кредит кошти в розмірі 10 535,51 доларів США у вигляді не поновлюваної кредитної лінії строком на 20 років до 16 травня 2028 року. Відповідно до умов договору вона зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення відсотків за користування коштами, сплачувати пеню в разі порушення умов договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого її мати [PERSON] передала у іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. В цьому будинку на даний час проживає вона та її п'ятеро малолітніх дітей. Позивачка вважає, що відповідач не мав права видавати їй кредит у іноземній валюті, а грошове зобов'язання у кредитному договорі повинно бути виражено у грошовій одиниці України (гривні). Крім того, на думку позивачки, відповідач не мав індивідуальної ліцензії на право здійснення кредитування на території України в іноземній валюті. Вважає, що відповідачем при видачі кредиту було порушено принцип справедливості, добросовісності та розумності, оскільки всі ризики, пов'язані із знеціненням грошової одиниці України, покладені на позичальника, чим було значно погіршене її матеріальне становище як споживача банківських послуг порівняно з відповідачем. Просить врахувати, що на день укладення кредитного договору у травні 2008 року курс валюти становив 5,05 грн. за 1 долар США, а на даний час курс валюти становить 7,99 грн. за 1 долар США. Погашення боргу за існуючим курсом значно погіршує її матеріальне становище. Тому просить визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки з моменту їх укладення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає позов безпідставним і пояснив, що 16 травня 2008 року банком позивачці дійсно було надано кредит на умовах та підставах, визначених у кредитному договорі, а позивачка зобов'язувалася повернути кредит, сплативши відсотки за користування грошовими коштами. Кредит позивачці було видано у іноземній валюті (доларах США), що не суперечить чинному законодавству. Відповідач на здійснення операцій з валютними цінностями має відповідну ліцензію, видану йому Національним банком України відповідно до вимог чинного законодавства. Така ліцензія видана відповідачеві у березні 1992 року за реєстровим № 22, а надання та одержання кредиту в іноземній валюті не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Кредитний договір та договір іпотеки відповідають вимогам чинного законодавства як за змістом, так і за формою. Одночасно просить врахувати, що позивачка пропустила строк позовної давності, встановлений діючим законодавством для звернення до суду. Просить врахувати, що кредитний договір та договір іпотеки були укладені в 2008 році, а позивачка звернулася до суду з позовом про визнання вказаних договорів недійсними в листопаді 2013 року. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Приватний нотаріус Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] направила суду письмову заву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2008 року між позивачкою, яка на час укладення кредитного договору носила прізвище Попова, та відповідачем було укладеного кредитний договір № ROGOGA0000000781, відповідно до якого остання отримала в кредит кошти в розмірі 10 535,51 доларів США у вигляді не поновлюваної кредитної лінії строком на 20 років до 16 травня 2028 року. Відповідно до умов договору позивачка зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення відсотків за користування коштами та сплачувати пеню в разі порушення умов договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] (мати позивачки) передала у іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Договір іпотеки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 576. Таким чином, позивачка з умовами кредитного договору була ознайомлена 16 травня 2008 року, погодилася на запропоновані їй умови кредитування, підписала кредитний договір та деякий час виконувала його умови. До суду позивачка із даним позовом звернулася у листопаді 2013 року більше як через 5 років після укладення кредитного договору. Норми ст.203 ЦК України вказують на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Доводи, на які посилається позивачка як на підстави визнання кредитного договору недійсним, зокрема, використання іноземної валюти при здійсненні кредитування, відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, не ґрунтуються на вимогах закону і є безпідставними. Кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства як по змісту, так і за формою, а надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата відсотків за користування кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу зі сторін кредитного договору. Заборона на видачу споживчих кредитів у іноземній валюті на території України, запроваджена Законом України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредитором та споживачем фінансових послуг», не може розповсюджуватися на оспорюваний кредитний договір, оскільки він укладений і діє з 16.05.2008 року. Що стосується ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями, то відповідач має таку банківську ліцензію. Вимоги позивачки про визнання недійсними договору іпотеки від 16 травня 2008 року також являються безпідставними, оскільки позивачка не являється стороною вказаного договору та не являється власником нерухомого майна, яке передано в іпотеку, а тому вона не може його оспорювати. За таких обставин суд вважає, що позов є безпідставний і до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed