Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт перебування її на утриманні [PERSON], який помер 29.08.1998. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 29.08.1998 помер [PERSON], з яким вона до його смерті проживала протягом вісімнадцяти років однією сімєю без реєстрації шлюбу по вул.К.Маркса,41 у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області. З 1993 року вона за станом здоровя не працювала, тому знаходилася на утриманні [PERSON], який на той час уже хворів, але ще працював у колгоспі та отримував заробітну плату. Пізніше, оскільки [PERSON] був учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, він став інвалідом спочатку другої групи, а потім першої групи безстроково. Таким чином, його пенсія та матеріальна допомога були для їх сімї єдиним джерелом існування. Після його смерті відкрилася спадщина, але спадкоємців ні першої, ні другої черг немає. Вона ж не може оформити спадщину без встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON], не зважаючи на те, що своїми фактичними діями вступила в управління та володіння спадковим майном, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Заявниця та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] Другої селищної ради Кіровоградської областіу судове засідання не зявився, але надіслав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення вимог, заявлених [PERSON], та просить суд справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Згідно з паспортними даними, заявниця зареєстрована [INFO] з 12.05.1978 (а.с.6). У довідці від 25.01.2016 №40 зазначено, що [PERSON] протягом вісімнадцяти років, тобто з 1980 року до дня смерті [PERSON], проживала з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу; вона не працювала, а після аварії на Чорнобильській АЕС здійснювала за ним догляд як за інвалідом 1-ї групи безстроково та знаходилася повністю на його утриманні (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 29.08.1998 (а.с.7). З 01.01.1981 по 15.12.1994 [PERSON] працював у колгоспі (а.с.41). З епікризу вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Знамянській ЦРБ з 06.09.1994 по 10.10.1994 (а.с.42). Витяг із акту огляду у МСЕК №066236 свідчить, що [PERSON] встановлена перша група інвалідності (а.с.39). У довідці №068429 вказано, що з 23.07.1996 [PERSON] безстроково призначена перша група інвалідності, захворювання повязане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.8). З висновку Кіровоградської обласної лікарні вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз короткозорість, астигматизм, начальна катаракта правого ока, направлено на МСЕК та призначено курс лікування (а.с.37). Запис від 18.06.1993 у медичній картці свідчить, що у [PERSON] стався забій лівої кисті (а.с.38). Згідно з трудовою книжкою №0350657, [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням 14.09.1993 (а.с.34-35). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] [PERSON] була непрацездатною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON]Н майже двадцять років проживали разом. [PERSON] не працювала, а після 1986 року здійснювала догляд за [PERSON], так як він був інвалідом першої групи після ліквідації аварії на ЧАЕС. Ввесь час [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] У 1998 році [PERSON] помер. Свідок [PERSON] надав суду письмові пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] Таким чином, суд приходить до переконання, що [PERSON] з 1993 року утримував [PERSON] у своєму будинку, забезпечував її потреби у житлі і харчах, в побутовому забезпеченні. Ця допомога була для [PERSON] постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки вона була непрацездатною. Відповідно до ст.531 ЦК УРСР (в редакції 1960 року), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Пунктом 4.3. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено, що факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON]породжує юридичні наслідки, не повязані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON]

Outcome: approved