Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої доводи мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2005р. Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]., яка проживає спільно з позивачкою. Після розірвання шлюбу, відповідач сплачував аліменти на дитину до досягнення нею повноліття. Спільна дитина, внаслідок незадовільного стану здоров'я, постійно потребує коштів на медичні обстеження, лікування. Згідно із чеками на придбання ліків, проходження УЗД, витрати на обстеження та лікування склали 2569,25 грн. Крім того, дитина знаходилася на лікуванні у лікаря стоматолога, вартість якого склала 7.800 грн. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в додаткових витратах на дитину, позивачка на підставі ст.185 СК України просила стягнути з [PERSON] половину понесених нею витрат на лікування дитини - в розмірі 5.184,62 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину щомісяця в розмірі 300 грн. починаючи з дня подання позову. В запереченні [PERSON] просив залишити позов без задоволення з мотивів його необґрунтованості та безпідставності. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2005р., про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис №126 від 06.04.2005р. (а.с.5). Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Згідно довідки Головного управління національного банку України в АР Крим сума аліментів, утриманих з заробітної плати [PERSON] за період з січня 2011р. по грудень 2013р. склала 53.766,44 грн., в тому числі в 2011р. - 16.313,52 грн., в 2012р. - 18.484,77 грн., в 2013р. - 18.968,15 грн. (а.с.43,44). Розмір аліментних стягнень з пенсії [PERSON] за період з січня 2011р. по грудень 2013р. склав 10.401,60 грн. (а.с.45) [PERSON], [INFO], відповідно до наданих медичних рекомендацій, проходила за станом здоров'я відповідні обстеження та лікування (а.с.13,14,16,17,53-5867-80). Однак, як слідує з наданих документів, частина витрат на оплату медичних послуг документально не підтверджена (а.с.68,76-80). З наданих чеків на придбання ліків, на думку суду, неможливо встановити їх призначення, а також придбання саме на потреби дитини (а.с.55-58). Квитанція №007228 від 07.11.2012р. про сплату послуг УЗД теж не підтверджена ніякими лікарськими рекомендаціями (а.с.54). Разом з тим, згідно до довідки медичного центру «Діана» (із зазначенням відповідного діагнозу), [PERSON], [INFO], знаходилася на амбулаторному лікуванні в зазначеній клініці (а.с.16). Відповідно до прибуткового касового ордеру №296 від 25.11.2013р. за лікування [PERSON] було сплачено 7.800 грн. (а.с.53). Оскільки зазначені витрати на лікування підтверджені лікарськими рекомендаціями, понесені позивачкою до повноліття дитини, обґрунтованими є доводи [PERSON] про стягнення з відповідача на підставі ст.185 СК України частини понесених додаткових витрат на стоматологічне лікування. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. За таких обставин, доводи відповідача [PERSON] про необхідність його звільнення від сплати додаткових витрат на дитину є неспроможними. Разом з тим, встановлені фактичні обставини справи, що мають істотне значення, дають підстави суду зменшити розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину. Так, враховуючи значний розмір аліментів, які відповідач добросовісно сплачував щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття (а.с.43-45), пенсійний вік [PERSON] та стан його здоров'я (відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії КР-09 №009029 відповідач є інвалідом третьої групи внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми (а.с.40), також страждає на ряд інших загальних захворювань (а.с.48-51), суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки додаткові витрати на дитину в розмірі 2.200 грн., які разом з розміром аліментів за листопад 2013р. і складають більше ніж половину витрат на стоматологічне лікування [PERSON] Крім того, суд також зазначає, що, відповідно до вимог ст.180 СК України, обов'язок щодо утримання дитини лежить на обох батьках. Тому працездатна позивачка [PERSON], яка до речі є приватним підприємцем (а.с.185), теж повинна активно приймати участь у витратах на дитину, не перекладаючи це питання фактично лише на батька. Доводи позивачки про стягнення з відповідача в порядку ст.185 СК України на майбутнє додаткових витрат на дитину в розмірі 300 грн., починаючи з дня пред'явлення позову, суперечать вимогам закону. Оскільки ст.185 СК України, на яку [PERSON] посилається як на підставу позовних вимог, поширюється на правовідносини батьків та неповнолітніх дітей. На час подання позову до суду, [PERSON] вже була повнолітньою (а.с.7). За зазначених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial