Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння № 13/10 в провулку [PERSON] (колишня Островського) в м.Мукачево. Позов мотивований тим, що в період з 1974 по 1988 роки її (позивача) чоловік [PERSON] працював в Мукачівській шляхово - експлуатаційній дільниці № 864 Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор». В 1981 році керівництво ШЕД № 864 видало їм однокімнатну квартиру в будівлі по провулку Островського 13/10. У даній цегляній одноповерховій будівлі розміром 10,0 м. х 8,0 м. розміщались дві однокімнатні квартири з всіма зручностями та окремими виходами в двір загального користування. В другій однокімнатній квартирі проживала інша сімя працівника даного підприємства. У 1988 році її чоловік звільнився з Мукачівського ШЕД № 864, однак їхня сімя продовжувала проживати в даній квартирі, сплачуючи справно щомісяця квартплату та комунальні послуги в бухгалтерію підприємства. В 1992 році їхній сусід по квартирі отримав іншу квартиру в багатоквартирному будинку, який був побудований ШЕД № 864 для своїх працівників неподалік від їх будинку. Оскільки у звільнену квартиру нікого не вселяли вони вирішили зайняти її і таким чином розширили жилу площу для їхньої сімї. В подальшому вони стали переобладнувати квартиру в будинку за свої кошти зробивши дві жилі кімнати, кухню ванну та санвузол. Провели електрику, газопостачання воду. До цих пір вона сплачує в бухгалтерію ШЕД № 864 тільки за квартплату. Будинок в якому розміщались дві однокімнатні квартири особисто відповідачем був відгороджений від загальної території підприємства ШЕД-864 та має окремий вихід у власний двір. Твердження відповідача про те, що спірний будинок, входить до статутного фонду ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», як складське приміщення, суперечить чинному законодавству і самому статуту компанії, оскільки уже більше 37 років, тобто в 1981 році, коли їхня сімя вселилась в однокімнатну квартиру, ця будівля уже являлась житловим Стр. 2 із 6 приміщенням, а не складським приміщенням, а житловий фонд не може бути віднесений до статутного фонду підприємства. Представник відповідача ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України» надіслав до суду відзив, у якому заперечив щодо позову [PERSON] та зазначив, що зі змісту норми ст.344 ЦК України, володіння має бути добросовісним, тобто мається на увазі, що позивач не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Крім того, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Проте, як вбачається з поданих документів, позивачу було добре відомо, що він володіє чужим майном. Так позивач стверджує, що спірний обєкт був переданий йому керівництвом ШЕД № 894. Також позивачем було додано до позовної заяви лист філії «Мукачівська ДЕД», в якому чітко зазначено, що спірний обєкт - складські приміщення, які позивач просив передати йому у власність, належить до майна власника - ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Таким чином, позивач знав про те, що даний обєкт знаходився у власності відповідача. Зазначене виключає можливість застосування норм про набувальну давність до вищезазначеного майна. Також, як вказано у відзиві, придатність житла для проживання визначається шляхом обстеження житлових будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189. Відповідного до вказаного Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби. На підставі матеріалів обстеження стану жилих будинків житлово-експлуатаційна організація визначає будинки, що відповідають санітарним і технічним вимогам, і складає про це відповідний акт, який затверджується керівником вказаної організації. Таким чином, до повноважень суду у даній справі не може бути віднесено розгляд вищезазначеної вимоги позивача. Як випливає з наведених норм, придатність для проживання визначається житлово-експлуатаційного організацією. Отже вимога позивача, про встановлення факту визнання будівлі житловим будинком, придатним для проживання, не може розглядатись в порядку позовного провадження у даній справі. Приміщення, про яке зазначає позивач у позовній заяві, входить до статутного фонду відповідача і є власністю товариства, перебуває у повному господарському віданні відповідача Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» і обліковується на балансі філії «Мукачівська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» як виробниче (складське приміщення). Згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002 року № 156 на підставі акту передачі майна за філією «Мукачівська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» закріплено майно на праві оперативного управління (в подальшому праві господарського відання) станом на 31.03.2002 року у сумі 3816,0 тис. грн., відповідно до актів передачі від 31.03.2002 року в перелік якого входить і складське приміщення, розташоване за адресою пров. Островського,13 «В» в м. Мукачево, Закарпатська область. Отже складське приміщення належить ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на праві власності. Представник відповідача ДП «Закарпатський облавтодор» надіслав до суду відзив, у якому заперечив щодо позову [PERSON] та вказав, що приміщення, про яке зазначає позивач у позовній заяві, входить до статутного фонду відповідача і є власністю товариства, перебуває у повному господарському віданні відповідача - Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» і обліковується на балансі філії «Мукачівська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» як виробниче (складське приміщення). Згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002 року № 156 на підставі акту передачі майна за філією «Мукачівська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» закріплено майно на праві оперативного управління (в подальшому праві господарського відання) станом на 31.03.2002 року у сумі 3816,0 тис. грн., відповідно до актів передачі від 31.03.2002 року в перелік якого входить і складське приміщення, Стр. 3 із 6 розташоване за адресою пров. Островського,13 «В» в м.Мукачево Закарпатської області. Отже складське приміщення належить ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на праві власності, тому вимоги позивача є безпідставними. Позивач та її представник позов підтримали і просили його задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник відповідачів: ПАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» зазначив, що позов є необґрунтованим і просив у ньому відмовити з підстав викладених у відзивах цих відповідачів. Відповідач [PERSON] просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутності та задоволити позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Мукачівської міської ради в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомленою. Заслухавши доводи сторін у справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, оглянувши матеріали цивільних справ № 0707/5229/2012 та № 303/4372/17, оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. За змістом ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності до вимог\~стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ч.1\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1\~ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до вимог ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно положень, викладених у ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. У судовому засіданні належними, достовірними, допустимими доказами встановлено наступне. У період з 1974 по 1988 роки чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] Стр. 4 із 6 працював в Мукачівській шляхово - експлуатаційній дільниці № 864 Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор». В 1981 році керівництво ШЕД № 864 надало йому та його сімї (дружина і двоє дітей) однокімнатну квартиру в будівлі по провулку Островського 13/10. У даній цегляній одноповерховій будівлі розміром 10,0 м. х 8,0 м, розміщались дві однокімнатні квартири з всіма зручностями та окремими виходами в двір загального користування. В другій однокімнатній квартирі проживала інша сімя працівника даного підприємства. У 1988 році чоловік позивача [PERSON] звільнився з Мукачівської ШЕД № 864, однак їхня сімя продовжувала проживати в даній квартирі, сплачуючи квартирну плату та комунальні послуги в бухгалтерію підприємства. В 1992 році їхній сусід по квартирі отримав іншу квартиру в багатоквартирному будинку, який був побудований ШЕД № 864 для своїх працівників неподалік від їх будинку. Оскільки у звільнену квартиру нікого не вселяли позивач [PERSON]В з сімєю зайняли цю квартиру і таким чином розширили жилу площу для їхньої сімї. Будинок в якому розміщались дві однокімнатні квартири особисто відповідачем був відгороджений від загальної території підприємства ШЕД -864 та має окремий вихід у власний двір. Рішенням Мукачівського міського народного суду Закарпатської області від 10 серпня 1992 року в позові Мукачівського ШЕД № 864 до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні складським приміщенням відмовлено. 29 червня 1993 року ухвалою судової колегії в цивільних справах Закарпатського обласного суду рішення Мукачівського міського народного суду було залишено в силі. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 15-05/18 від 15.05.2018 року, експертного дослідження по визначенню статусу, функціонального призначення, якості та ринкової вартості будівлі № 13/10 по провулку Островського в м. Мукачево встановлено, що згідно нормативних вимог та діючого законодавства у сфері будівництва вказана досліджувана будівля за всіма ознаками (за наявністю житлових та необхідних підсобних (допоміжних) приміщень, а також за предметами та функціональною придатністю приміщень, за параметрами конструктивних елементів і інженерних мереж і комунікацій, за відповідністю їх будівельним, протипожежним та санітарним нормам, за технічним станом будинку, за наявністю обладнання і мережі для освітлення, для обігріву та приготування їжі, за наявністю необхідних надвірних господарських будівель і споруд (сараю), а також за фактичним використанням в якості житла на протязі тривалого часу) однозначно є житловим будинком. Будь-яких ознак якогось іншого можливого призначення вказана досліджувана будівля не має. Ринкова вартість житлового будинку № 13/10 по провулку Островського в м.Мукачеві станом на час експертного дослідження становить 362417 грн. (без ПДВ). Таким чином, позивач [PERSON] у 1992-1993 роках добросовісно заволоділа чужим майном житловим будинком № 13/10\~в провулку\~[PERSON]\~(колишня\~Островського)\~в м.Мукачево і продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном на даний час, тобто протягом більше десяти років. Зазначене підтверджується договорами, укладеними [PERSON] про газопостачання та користування електричною енергією у вказаній будівлі, квитанціями про сплату квартирної плати. У той же час представники відповідачів : ПАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» не надали суду належних, достовірних доказів того, що будівля № 13/10 в провулку [PERSON] (колишня Островського) в м.Мукачево є складським приміщенням, входить до статутного фонду ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», є власністю товариства, перебуває у повному господарському віданні відповідача Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» і обліковується на балансі філії «Мукачівська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор» як виробниче (складське приміщення). Дослідженням матеріалів цивільної справи № 0707/5229/2012 за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», ДП «Закарпатський облавтодор» про визнання права на приватизацію встановлено, що інвентаризаційний опис основних засобів Стр. 5 із 6 Мукачівського ДЕП станом на 31.03.2002 року у переліку містить пункт 12 «Складське приміщення» (жиле) (а.с.60). Однак, жодних документів, які б підтверджували, що це саме та спірна будівля, яка знаходиться за адресою м.Мукачево, провулок Диканя Михайла (колишній Островського) 13/10, її ідентифікаційних ознак (площа, план будівлі, коефіцієнт зносу, тощо) суду не надано. При вирішенні справи судом не залишено поза увагою обставини, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», ДП «Закарпатський облавтодор» про визнання права на приватизацію, однак там мають місце інші правовідносини. Таким чином суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити у частині вимог про визнання будівлі житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок за адресою м.Мукачево провулок Диканя Михайла (колишній Островського) 13/10 за [PERSON] по набувальній давності. У той же час не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про визнання вказаного будинку придатним для проживання людини, оскільки така вимога виходить за межі повноважень суду і встановлюється на підставі обстеження відповідними органами. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати (сплачений судовий збір) необхідно стягнути в користь позивача у рівних частинах з відповідачів.

Outcome: approved