Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який під час судового провадження у справі вточнила в частині визначеності розмірі заявленого стягнення. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримала та показала, що [PERSON] працювала на посаді провідного бухгалтера у ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» та за наказом №10-к від 01.03.2016 року була звільнена за угодою сторін на підставі ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України. У день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку, а вчинив це пізніше частинами: 10.03.2016 року сплатив 3796,69 грн., 05.04.2016 року 617,61 грн. Таким чином відповідач остаточно розрахувався з позивачкою 05.04.2016 року. На підставі ст.117 КЗпП України [PERSON] просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: за період з 01.03.2016 року по 05.04.2016 року за 36 днів, виходячи з середньоденного заробітку в сумі 435,45 грн., тобто в сумі 15676,20 грн. Представник позивачки просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та показала, що займаючи посаду бухгалтера [PERSON] повинна була завчасно замовити достатньо грошових коштів з врахуванням зокрема свого майбутнього звільнення, однак цього не зробила, у звязку з чим на день звільнення у відповідача не малося грошей для проведення з нею повного розрахунку. Іншій бухгалтер зробив це пізніше, у звязку з чим ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» повністю розрахувався з [PERSON] 05.04.2016 року шляхом перерахування коштів на її банківську картку. Відповідач вважає, що його вина у порушенні строків розрахунку відсутня. Також за результатами аудиторської перевірки були виявлені порушення, допущенні [PERSON] під час роботи бухгалтером, у звязку з чим її діями відповідачу завдана матеріальна шкода, тобто на момент звільнення позивачки мався спір щодо розміру заборгованості по зарплаті перед нею. Окрім того, позивачкою невірно складений у позові розрахунок середнього заробітку, враховані календарні, а не робочі дні. Представник відповідача просить в позові відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки по суті є обґрунтованим, але розрахунок підлягає корегуванню. Судом встановлено, що згідно наказу №7-к від 26.01.2015 року [PERSON] з 26.01.2015 року було прийнято на посаду провідного бухгалтера ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості». Наказом №10-к від 01.03.2016 року її звільнено з вказаної посади з 01.03.2016 року за угодою сторін згідно ст.36 ч.1 п.1 КЗпП України. При цьому цим наказом, виданим в.о.директора [PERSON], зобовязано провідного бухгалтера [PERSON] зробити розрахунок заробітної плати за відпрацьовані дні та компенсації за невикористану частину щорічної відпустки та виплатити [PERSON] належні їй при звільненні гроші; інспектора кадрів [PERSON] внести запис про звільнення до трудової книжки [PERSON]; контроль за виконанням цього наказу в.о.директора [PERSON] залишив за собою. Проте, в порушення ст.116 КЗпП України, в якій зазначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, з позивачкою [PERSON] не було проведено повного кінцевого розрахунку, що вбачається з виписки по рахунку позивачки, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якій належні розрахункові гроші були перераховані їй вже після звільнення двома частинами: 10.03.2016 року 3796,69 грн., 05.04.2016 року 617,61 грн. Таким чином відповідач остаточно розрахувався з позивачкою 05.04.2016 року. Позивачка [PERSON] просить про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з моменту звільнення з роботи, тобто за період з 01.03.2016 року по 05.04.2016 року за 36 днів, виходячи з середньоденного заробітку в сумі 435,45 грн., а саме в сумі 15676,20 грн. Згідно довідки ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» від 06.06.2016 року №2, середньоденний заробіток [PERSON] складає 435,45 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність його вини та наявність спору про розмір заборгованості по зарплаті, оскільки окрім [PERSON] на момент її звільнення провідним бухгалтером працювала [PERSON], посадова інструкція провідного бухгалтера передбачає наявність у штаті головного бухгалтера, який за погодженням з директором подає в банківські установи документи для перерахування коштів (п.2.1.3), згідно Статуту, положенням КЗпП України (зокрема ст.ст.94,115-117), Закону України «Про оплату праці» відповідальність за виплату заробітної плати, дотримання строків виплати та строків розрахунку при звільненні покладається на роботодавця. Згідно копії наказу №78 від 15.04.2016 року «Про результати комплексного контрольного заходу Державного навчального закладу «Донецькій центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості» про певні порушення фінансової дисципліни, зокрема під час нарахування заробітної плати, відповідачу стало відомо за результатами ревізії, проведеної у період з 25.02.2016 року по 21.03.2016 року, а позивачку [PERSON] було звільнено 01.03.2016 року, тобто до завершення ревізії та остаточний висновків. Такім чином на момент звільнення спору щодо розміру сум кінцевого розрахунку між сторонами не малося, відповідач самостійно зробив нарахування та виплату розрахункових коштів та позову щодо розміру розрахунку позивачка не висуває. Суд вважає наявною вину роботодавця ДНЗ «Донецькій центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості» за затримку розрахунку [PERSON] при її звільненні з роботи, у звязку з чим з відповідача на користь позивачки на підставі ст.117 КЗпП України слід стягнути середній заробіток за час затримки в розмірі 10450,80 грн., а саме: за період з наступного після звільнення дня, тобто з 02.03.2016 року по день повного розрахунку, тобто 05.04.2016 року, за 24 робочі дня, виходячи з середньоденного заробітку 435,45 грн. (24х435,45=10450,80). Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial