Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] одна й та ж особа; визначити їй додатковий трок для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , терміном у три місяці. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла дочці [PERSON] . До спадкового майна належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,1664 га, яка розташована на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району. Дізнавшись про наявнітсь заповіту, позивачка звернулася до нотаріуа із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва, у зв`язку із пропуском піврічного терміну на подання заяви. Стверджує, що пропустила вказаний строк з поважних причин, оскільки тривалий час перебувала за межами України. На день смерті матері і протягом шести місяців після її смерті, позивачка перебувала у республіці Італія на роботі по догляду за людьми похилого віку, а відтак не мала можливості відразу покинути роботу. Крім того, у свідоцтві про народження [PERSON] , її мати, [PERSON] , записана як [PERSON] . Відтак, просить суд встановити те, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа. Встановлення вказаного факту, необхідне позивачці для оформлення спадщини після смерті матері. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляду по суті. Ухвалою від 17.03.2021 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі залучено правонаступника відповідача Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, наведених у такому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у його відсутності та повідомляє про відсутність інформації, яка б була підставою для заперечення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного. З письмових матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений у Зарічненській сільській раді, 04.08.2005 року за №128 (а.с. 17), за яким заповіла усе своє майно дочці [PERSON] . До спадкового майна належить земельна ділянка розміром 0,1664 га, яка знаходиться на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району, Львівської області і належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право вланості на земельну ділянку серія ЯМ №392149 від 24.12.2012 року (а.с. 18). Крім того, матеріалами справи встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] її мати записана як [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] від 22.01.1999р. (а.с.26), [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У виписці з особового рахунку [PERSON] за №286 здійснено виправлення прізвища « [PERSON] » на [PERSON] на підставі паспорту ерії [NUMBER] (а.с. 12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази про те, що з 2015 року по 2020 рік він займав посаду Зарічненського сільського голови. В восени 2020 року до нього звернулась дочка позивача з метою оформлення спадщини після смерті її бабці [PERSON] В архівах сільської ради було знайдено заповіт від імені [PERSON] . Також ствердив, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. Йому відомо про те, що [PERSON] змінила прізвище, у зв`язку її переслідуванням радянською владою, так як вона брала участь національно-визвольній війні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази про те, що [PERSON] була її бабцею. Після її смерті в 2013 році вони звертались до тодішнього сільського голови з метою оформлення спадщини, однак їм було повідомлено, що від імені [PERSON] в сільській раді заповіт не посвідчувався. Восени 2020 року з`ясувалось, що заповіт все ж таки є. Однак ними було пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини. Також ствердила, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. Їй відомо те, що [PERSON] змінила прізвище, у зв`язку її переслідуванням радянською владою, так як вона брала в УПА. Абзацом 1 пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що відповідно до статей\~255,\~271 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо\~-\~згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення: встановлення факту не пов`язується з наступним\~вирішенням\~спору про право. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що мати позивачки [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа. Тому, враховуючи вище викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження при розгляді справи судом, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до задоволення, оскільки від встановлення даного факту залежить вирішення особистих майнових прав позивачки [PERSON] . Щодо позовної вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Як вбачається зі\~ст. 1270 ч.1 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1272 ЦК\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.3\~ст.1272 вказаного Кодексу\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 22.09.2020 року (а.с.27) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] померлої [INFO] , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін на подання заяви. Судом встановлено, що дійсно позивачем пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. [PERSON] стверджує у позовній заяві про те, що пропустила вказаний строк з поважних причин, оскільки тривалий час перебувала за межами України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.20-23), копією посвідки на постійне місце проживання в Італії та копією документу республіки Італія про право на проживання у цій країні (а.с. 24, 25). На день смерті матері і протягом шести місяців після її смерті, позивачка перебувала у республіці Італія на роботі по догляду за людьми похилого віку, а відтак не мала можливості приїхати в Україну. Крім того, як з`ясовано в судовому засіданні, про наявність заповіту позивач та її донька дізнались лише восени 2020 року. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст.81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, оскільки позивачка пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved