Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього в рівних частках є позивач та його мати [PERSON] , яка спадщину прийняла належним чином. [PERSON] померла [INFO] і після її смерті 1/2 частку вищевказаного будинку успадкував її син [PERSON] Вказуючи, що вона на час смерті чоловіка постійно з ним проживала і є такою, що прийняла спадщину, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 21 жовтня 2019 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 57, 72). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 2 грудня 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 69, 71). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини першої статті 1270, частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується довідками Турійської селищної ради Турійського району № 4297 від 5 грудня 2018 року, № 779 від 21 березня 2019 року (а.с. 11, 24), а також рішенням виконкому Турійської селищної ради Турійського району № 322 від 21 серпня 1990 року, актом про винос меж земельної ділянки від 25 січня 1990 року, договором від 5 лютого 1991 року, будівельним паспортом (а.с. 17-19, 25, 58-59), з яких видно, що земельна ділянка за вищевказаною адресою була виділена спадкодавцю для будівництва житлового будинку. За життя [PERSON] збудував житловий будинок з господарськими спорудами, однак право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровав (а.с. 26). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 100,3 кв. м, житловою площею 72,8 кв. м, прибудова «а1», погріб «а2», сходи «а3», огорожа «1», хвіртка «2» (а.с. 20-22). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач у справі є дружиною спадкодавця та належить до першої черги спадкоємців за законом (а.с. 15), постійно проживала з чоловіком на день його смерті (а.с. 11) і в контексті частини третьої статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Дітей у спадкодавця не було. Заповіту за життя [PERSON] на житловий будинок не складав. Мати спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла частку у спадщині після смерті сина, яку після її смерті у 2012 році в порядку спадкування прийняв відповідач у справі - [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 8 грудня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 129/06 до майна померлого [PERSON] (а.с. 40-59), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на 1/2 частку спадкового нерухомого майна. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 459 грн 70 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 459 грн 70 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved