Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) члена колишнього КСП ім. Куйбишева розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах. Вона (позивач), [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцями [PERSON] за заповітом. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише вона (позивач), інші спадкоємці - спадщину не приймали. Нотаріус відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи на це майно видані на ім`я [PERSON] з порушенням вимог ст. 25 ЦК України. У зв`язку із тим, що у свідоцтві про її (позивача) народження ім`я матері зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть матері - « [PERSON] », вона не може документально підтвердити родинні відносини з [PERSON] , що є підставою для звільнення від оподаткування доходу, отриманого в результаті прийняття нею у спадщину майна. [PERSON] просила суд: - встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є її матір`ю; - визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ; - визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення, просили розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності відповідачів та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони доборе знали [PERSON] , яка є матір`ю заявника. До смерті [PERSON] проживала в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області по сусідству з ними, працювала в колгоспі. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи (а.с. 15; 21) вбачається, що: - 28 лютого 1998 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво на право власності на жилий будинок [ADDRESS] , відповідно до якого їй в цілому належить зазначений житловий будинок; - 22 січня 2000 року на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , відповідно до якого вона має право на земельну частку пай розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 7 квітня 1995 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 14). Зазначений заповіт не змінено, не відмінено та на іншу особу не переписано, що підтверджується відповідною відміткою, а тому спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише [PERSON] Інші спадкоємці [PERSON] за заповітом від 7 квітня 1995 року спадщини не прийняли, що підтверджується копією спадкової справи № 5/2019 до майна померлої [PERSON] (а.с. 39-52). Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК УРСР якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином, частки спадщини, які належали б [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за заповітом [PERSON] від 7 квітня 1995 року, перейшли до [PERSON] , як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину. [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) члена колишнього КСП ім. Куйбишева розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] та на право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева, у зв`язку із тим, що свідоцтво на право власності на житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видані з порушенням вимог ст. 25 ЦК України, тобто після смерті [PERSON] . Крім цього, у сертифікаті серії [NUMBER] є виправлення та дописки, які не застережені підписом та печаткою відповідної на те посадової особи і не завірені печаткою установи, яка його видала, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 193/02-31 від 19 березня 2019 року (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 16-20). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок та право на земельну частку (пай) підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с. 9; 10) вбачається, що у свідоцтві про народження [PERSON] . матір`ю вказана [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Докази по справі в їх сукупності суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, так як є підставою для звільнення від оподаткування доходу, отриманого в результаті прийняття нею у спадщину майна [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved