Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником транспортного засобу KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] . 28 листопада 2018 року о 08 годині 10 хвилин, в м. Канів по вул. Енергетиків,86, [PERSON] керував транспортним засобом CHEVROLET TACUMA д.н.з. [NUMBER] та виїжджаючи на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надав дорогу т/з KIA SPORTAGE, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталася ДТП та автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2018 у справі № 697/2713/18 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини [PERSON] позивачу, як власнику автомобіля «KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 101283,18 грн.. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, водія автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована, в зв`язку з цим позивач звернулася до страхової компанії та їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 101283,18 грн., за виключенням розміру передбаченого договором страхування, франшизи в розмірі 6450,00 грн. Крім того позивачем були додатково понесені витрати на евакуатора в розмірі 3000,00 гривень . Позивач звернулась до страхової компанії відповідача АТ « СГ «ТАС» з метою відшкодування затрачених нею особисто коштів, оскільки отримане нею страхове відшкодування в розмірі 97833,18 грн. не в повній мірі покрило усі матеріальні витрати пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою. На що їй було надано відповідь про перерахунок витрат на послуги евакуатора з розрахунку 3000,00 грн-2000,00 грн=1000,00 грн., які вона і отримала. Згодом позивач повторно зверталася до страховика відповідача, який роз`яснив, що виплачене їй страхове відшкодування, згідно страхового полісу становить 1000,00 грн., сума додаткового страхового відшкодування в розмірі 4166,82 грн. буде перерахована на її рахунок, які вона і отримала. Після отримання страхового відшкодування розмір невідшкодованої шкоди становить 4283,18 грн. з розрахунку: 6450,00 грн+ 3000,00 грн. = 9450,00 грн.; 9450,00 грн.-1000,00 грн.-4166,82 грн.= 4283,18, крім того нею додатково понесені витрати на пальне у розмірі 550,73 грн. (поїздка до страхової компанії відповідача в м. Черкаси та 57,20 грн. поштові витрати пов`язані з відправленням відповідачу претензії). Добровільно дані витрати відповідач сплачувати відмовляється. В зв`язку з цим позивач просить суд, у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України стягнути на її користь з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 4891,11 гривень в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного їй автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надіслав відзив на позов та просив суд в задоволенні позову відмовити. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як встановлено з матеріалів справи 28 листопада 2018 року о 08 годині 10 хвилин, в м. Канів по вул. Енергетиків,86, [PERSON] керував транспортним засобом CHEVROLET TACUMA д.н.з. [NUMBER] та виїжджаючи на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, не надав дорогу т/з KIA SPORTAGE, який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталася ДТП та автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 4). В наслідок ДТП, з вини [PERSON] позивачу, як власнику автомобіля «KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , заподіяно шкоду. Відповідно до акту виконаних робіт матеріальна шкода, спричинена позивачу в наслідок пошкодження автомобіля «KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , складає 101283,18 гривень (а.с. 6). Як вбачається з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, автомобіль позивача застрахований в ТДВ « Експрес Страхування». Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП застрахована у АТ СГ «ТАС» . Матеріалами справи встановлено та не було спростоване сторонами по справі, що потерпіла зверталася до АТ СГ «ТАС» з метою виплати їй страхового відшкодування та їй було сплачено страхове відшкодування в розмірі 1000,00 гривень за послуги евакуатора згідно страхового акту № 6462Р/34/2019 від 22.02.2019, та додаткове страхове відшкодування в розмірі 4166,82 грн. (а.с.18,19). Із матеріалів справи вбачається, що після отримання страхового відшкодування розмір невідшкодованої шкоди становить: 4283,18 грн, + 550,73 грн на оплату пального, +57,20 грн. на поштові витрати (а.с.5,7,13,14). Позивач зверталась з вимогою до відповідача про відшкодування решти збитків, проте в добровільному порядку він дане питання не погодився вирішувати (а.с.10). На підставі ст.22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як передбачено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт завдання шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди та законність вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, суд прийшов до беззаперечного висновку, що заявлені позивачем вимоги підтверджені належними та допустимими доказами та відповідачем не спростовані. Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою , яка складає 4283,18 грн, в рахунок відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням належного їй автомобілю «KIA SPORTAGE, д.н.з. [NUMBER] , та витрати на пальне в розмірі 550,73 грн та витрати на поштові повідомлення в розмірі 52,70 грн, оскільки дані витрати пов`язані з причиненою шкодою позивачу. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved