Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві просить суд позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] у громадянки [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі, народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.02.2018р. Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області). Також позивач зазначила, що мати [PERSON] - [PERSON] відповідно до висновку ЛКК № 430 КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» від 13.10.2018 р., страждає на хронічне захворювання та потребує тривалого лікування в умовах психіатричного стаціонару, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. 01.09.2019року ухвалою Валківського районного суду Харківської області було застосовано відносно [PERSON] , [INFO] , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», строк запобіжного заходу рахувати з дня поміщення до КЗОТ «Обласна психіатрична лікарня № 1». Висновок ЛКК № 430 від 13.10.2018 року про наявність у матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків дійсний до 02.02.2019 року. Після того, як мати, [PERSON] , була виписана з КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», вона не цікавилась долею своєю неповнолітньої дитини, не намагалась повернути дочку додому та піклуватися про неї, тобто [PERSON] продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками ухиляючись від виконання обов`язків по вихованню дитини, фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не створює умов для отримання нею освіти. [PERSON] не проявляє ніякого прагнення до спілкування з дитиною, в зв`язку з чим позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] . Що стосується батька [PERSON] - [PERSON] , позивач вказала, що останній долею дитини не цікавиться, не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини та взагалі не вважає себе біологічним батьком [PERSON] і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що посвідчується його нотаріально засвідченою заявою від 20.03.2018 року, а тому оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач [PERSON] просить суд позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки. Окрім цього [PERSON] прохає призначити її опікуном над малолітньою [PERSON] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання заявлених вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи - Харківської міської ради в особі Департаменту служб у справах дітей по Київському району м. Харкова в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 20.04.2018 №14-64/607 про доцільність передачі малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» в родину рідної тітки [PERSON] , [INFO] та акту про факт передачі від 27 квітня 2018 року, [INFO] передано [PERSON] малолітню племінницю [PERSON] , [INFO] , в її сім`ю. Положенням ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 1 ст.164 СК України передбачені підстави, за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР №789- ХІІ від 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.15 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймають участі в матеріальному забезпеченні дитини, життям дитини не цікавляться, всіляко ухиляються від виконання свого обов`язку по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, дитиною не піклуються, що на думку позивача є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] добровільно відмовився від батьківських прав відносно народженої [INFO] в місті Харкові його дочки - [PERSON] та висловив згоду на позбавлення його батьківських прав і усиновлення його дитини в подальшому відповідно до чинного законодавства, що підтверджується його заявою посвідченою 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В. Згідно положень ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з висновку органу опіки та піклування Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 21 листопада 2019 року, вбачається, що орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 21 листопада 2019 року про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки висновок повністю відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах справи. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, матеріально не допомагає, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Що стосується вимог позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , то вони задоволенню не підлягають на підставі слідуючого. Як вбачається з уточненої позовної заяви та матеріалів справи відповідач [PERSON] , являється матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №429 від 24.05.2018 року страждає на хронічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, в зв`язку з цим потребувала тривалого лікування в умовах психіатричного стаціонару, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків, що підтверджується ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2018 року, якою застосовано до [PERSON] примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1». Також з висновку лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №430, наданого КНП Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» 13.10.2018 року, вбачається, що хвора [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання та потребує тривалого лікування в умовах психіатричного стаціонару, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. Окрім цього згідно відповіді КНП Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» від 18.09.2019 року №3968, вбачається, що [PERSON] знаходилась на примусовому лікуванні в даній лікарні з 02.08.2018 року по 14.02.2019 року на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2018 року, однак в зв`язку з поліпшенням психічного стану хворої ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2019 року змінено застосовані до [PERSON] заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Також з відповіді КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької районної ради Харківської області від 11.10.2019 №1427 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на «Д» обліку в психіатричному кабінеті КНП «Нововодолазька центральна районна лікарня» з 28.04.2018 року з діагнозом: F 20.00, тобто шизофренія параноїдна. Відповідно до пп.9 п.24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24 вересня 2008 року № 866, «статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям:... у зв`язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов`язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ». Також, відповідно до роз`яснень, які містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Окрім цього, ч.ч.5,6 ст. 19 СК України визначено, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак, матеріали справи містять висновок служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , в якому зазначено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Нововодолазької селищної ради вважає, що розгляд справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , повинно бути розглянуто в інтересах малолітньої дитини, тобто однозначного рішення органу опіки та піклування за місцем проживання матері малолітньої дитини, а саме про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у висновку служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради не зазначається. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду справи відповідач [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків, а тому вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Що стосується вимог позивача про встановлення над малолітньою [PERSON] опіки та призначення її опікуном, то вони підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Також матеріали справи містять висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 28.10.2019 №672 про доцільність встановлення опіки та відповідність його інтересам дитини, згідно якого Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] , вважає за доцільне встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] її опікуном. Враховуючи той факт, що малолітня [PERSON] є дитиною, що позбавлена батьківського піклування та беручи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 28.10.2019 №672 про доцільність встановлення опіки, суд приходить до висновку про можливість встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення позивача [PERSON] її опікуном, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] виходячи з наступного. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини в підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial