Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Артемівської центральної районної лікарні в якому просить визнати дії відповідача незаконними щодо внесення до листка непрацездатності серії АГУ № 384603, який датовано 29.01.2015р., дати звільнення від роботи 02.01.2015р. та дати виходу на роботу 08.05.2015р. та відмови видати листок непрацездатності із зазначенням правильної дати звільнення від роботи (29.01.2015р.) та дати виходу на роботу (05.06.2015р.), а також зобов'язати Артемівську Центральну районну лікарню видати їй листок непрацездатності із зазначенням дати звільнення від роботи 29.01.2015р. та дати виходу на роботу 05.06.2015р. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 28.01.2015 року вона звернулася до відповідача у зв»язку з вагітністю з метою оформити листок непрацездатності та піти за місцем роботи у відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами. Дослідивши її стан здоров'я, лікар [PERSON] дійшов висновку про те, що вона перебуває на 33 тижні вагітності та має право на оформлення листка непрацездатності, проте вважав, що відповідний листок непрацездатності слід оформити заднім числом, а саме - зазначити дату звільнення від роботи з 02.01.2015р., хоча вона повідомила, що весь час з 15.01.2015р. по 28.01.2015р. вона фактично перебувала на роботі та виконувала трудові функції, а в період з 05.01.2015р. по 14.01.2015р. я перебувала у додатковій відпустці. Тобто фактично її непрацездатність настала лише 28.01.2015р., а не 02.01.2015р. Згідно з протоколом засідання ЛКК від 29.01.2015р. № 7/237 їй видано листок непрацездатності серії АГУ № 384603, який датовано 29.01.2015р., але в графі «звільнення від роботи» у стовпчику «з якого числа» вказано дату звільнення від роботи з 02.01.2015р., що на її думку, не відповідає дійсності, про що вона також повідомила й членів ЛКК. Отже, листок непрацездатності фактично оформлено за минулий час. Проте ані лікар, ані ЛКК не прийняли її зауваження щодо дати початку її непрацездатності та відмовились видати листок непрацездатності, згідно з яким датою звільнення від роботи було б вказано 29.01.2015р., що є реальною датою видачі листка непрацездатності. Вважала, що дії працівників відповідача є незаконними , оскільки жінка має право отримати листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю і пологами у будь-який час, починаючи з 30 тижнів вагітності, а не виключно у той день, коли настане 30 тижнів вагітності, як вважає відповідач. Чинне законодавство не зобовязує жінку звертатись до закладу охорони здоров'я у конкретно визначений термін за отриманням листка непрацездатності, а лише встановлює строк, зі спливом якого вагітна жінка набуває відповідне право. Відповідно до п.5.3.7 «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», ЛКК вирішує в окремих випадках питання щодо видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, за минулий час при наявності документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність хворого. Проте будь-які документи, які б підтверджували її непрацездатність до 28.01.2015р., відсутні. Отже, у ЛКК не було правових підстав для видачі листка непрацездатності за минулий час. Крім того, виконання трудових функцій та непрацездатність є несумісними та взаємовиключними, тому визначення дати звільнення у листку непрацездатності в той час, коли вона фактично працювала, суперечить нормі закону. Вважала, що відбуття у зазначену відпустку до дня видачі листка непрацездатності є законодавчо неможливим, а оскільки відповідна відпустка має надаватись після видачі листка непрацездатності повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів, то й дата, визначена відповідачем в графі «стати до роботи» (8.05.2015р.) є помилковою, оскільки має бути визначена датою, що настає зі спливом 126 календарних днів після дати видачі листка непрацездатності, тобто 05.06.2015р. Вказані вище дії працівників відповідача щодо внесення до листка непрацездатності невірної дати звільнення від роботи (02.01.2015р.) та дати виходу на роботу (08.05.2015р.) та відмови видати листок непрацездатності із зазначенням правильної дати звільнення від роботи (29.01.2015р.) та дати виходу на роботу (5.06.2015р.) є порушенням її прав та повязані із внесенням неправдивих відомостей до офіційного документа - листка непрацездатності в частині зазначення в ньому дати звільнення від роботи та дати виходу на роботу. Зазначені порушення з боку відповідача призвели до втрати неї можливості отримання заробітної плати за січень 2015р., коли вона фактично працювала та виконувала трудові функції. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та суду пояснювали, що позивачка встала на облік 04.09.2014 року у приватній жіночій консультації з діагнозом: вагітність 30-31 тиждень. Останній запис в картці 16.01.2015 року, призначено дату наступного відвідування лікаря 02.02.2015 року. В обмінній картці вагітної дані про видачу листка непрацездатності відсутні. Вважали, що саме лікар, у якого знаходилась на обліку вагітна повинен був провести бесіду з вагітною та надати роз»яснення щодо терміну та порядку надання відпустки та отримання листка непрацездатності у зв»язку з вагітністю та пологами, про що зробити відповідний запис у картці, та своєчасно направити вагітну в Артемівську центральну районну лікарню для постановки на облік з послідуючою видачею листка непрацездатності. На облік в жіночій консультації ЦРЛ позивачка стала 28.01.2015 року з діагнозом: вагітність 33-34 тижні. У зв»язку з тим, що жінка звернулася за отриманням листка непрацездатності по вагітності та пологам після 30 тижнів вагітності, позивачку було направлено на ЛКК для вирішення питання про отримання листка непрацездатності в 30 тижнів, тобто з 02.01.2015 року по 07.05.2015 року , на 126 календарних днів, про що ЛКК 29.01.2015 року й було винесено відповідне рішення. Враховуючи викладене, вважали свої дії законними та просили в позові відмовити. Представник третьої особи - Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судове засідання не з»явився. В матеріалах справи є заява, в якій вказано, про заперечення проти задоволення позову [PERSON], оскільки вважають, що дії відповідача є законними та відповідають вимогам Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», «Порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, визначений відповідною Інструкцією. Вважали, що в позові необхідно відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Згідно листка непрацездатності серії АГУ № 384603, виданого Артемівською ЦЛР [PERSON], від 29.01.2015р., дата звільнення від роботи вказано - 02.01.2015р., дата виходу на роботу - 08.05.2015р. Діагноз: вагітність 30 тижнів. Згідно протоколу засідання ЛКК від 29.01.2015 року [PERSON], встановлено діагноз: 33 тижні вагітності та надано висновок про видачу листка непрацездатності з 02.01.2015 року по 07.05.2015 року на 126 календарних днів. Згідно останнього запису в трудовій книжці [PERSON] 02.09.2013 року остання у звязку зі змінами організаційної структури ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» переведена спеціалістом розрахункової групи юридичних осіб Артемівського РОЕ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Згідно наказу Артемівського РОЕ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»про надання відпустки [PERSON], останній надано додаткову відпустку протягом 10 календарних днів за період з 05.01.2015 року по 14.01.2015 року. Згідно актів прийняття - передавання товарної продукції (електроенергії) між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та фізичними особами підприємцями та приватними підприємцями за січень 2015 року, датовані 15.01.2015 року, 19.01.2015 року, 20.01.2015 року, 21.01.2015 року, 22.01.2015 року, виконавцем даних документу вказано [PERSON], про що є її особистий підпис. Згідно рахунків за електричну енергію від 14.01.2015 року, 15.01.2015 року, 19.01.2015 року, 20.01.2015 року, 21.01.2015 року, 22.01.2015 року, виконавцем даних документу вказано [PERSON], про що є її особистий підпис. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач звернулася до лікарні з приводу видачі їй листка непрацездатності 28.01.2015 року і наступного дня 29.01.2015 року ЛКК встановило [PERSON] діагноз: 33 тижні вагітності та надано висновок про видачу листка непрацездатності з 02.01.2015 року по 07.05.2015 року на 126 календарних днів. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що позивач фактично з 05.01.2015 року по 14.01.2015 року знаходилась у додатковій відпустці, що підтверджується відповідним наказом Артемівського РОЕ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Крім того, в період часу до 28.01.2015 року позивачка знаходилася на роботі та виконувала свої посадові обов»язки, що підтверджується локальними документами підприємства і даний факт в судовому засіданні представники відповідача не заперечували. Згідно ч.1 ст. 179 КЗпП України, на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів. Згідно ст. 17 Закону України «Про відпустки», на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: 1) до пологів - 70 календарних днів; 2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів. Згідно ст. Закону України «Про відпустки», тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та в разі ускладнення пологів). Вона надається повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів. Згідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я 13.11.2001р. № 4556. п.6.1 [PERSON] непрацездатності у зв'язку з вагітністю і пологами видається за місцем спостереження за вагітною з 30 тижнів вагітності воднораз на 126 календарних днів (70 календарних днів до передбачуваного дня пологів і 56 - після). п. 6.4. Якщо вагітна не спостерігалась з приводу вагітності до дня пологів, листок непрацездатності видається з дня пологів на період тривалості післяпологової відпустки у порядку, передбаченому п. 6.1, 6.2, 6.3 цієї Інструкції, лікувально-профілактичним закладом, у якому відбулися пологи. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки позивач фактично працювала до 28.01.2014 року та не спостерігалась з приводу вагітності до цього дня, листок непрацездатності повинний бути виданий з дня початку спостереження за вагітною (як було встановлено ЛКК 29.01.2014року) але не раніш 30 тижнів вагітності до дня пологів і на строк 56 календарних днів, починаючи з дня пологів. При цьому суд враховує вимоги ч.2 ст.179 КЗпП України, якими передбачено, що тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів. Таким чином, тривалість відпуски рахується сумарно, та вона становить 126 та 140 днів, тобто післяродова частина відпуски коригується в разі, якщо відпустка до пологів становитиме більш чи менш встановленої тривалості. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Аналогічним чином питання обовязків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами по справі не було надано доказів про те, коли і скільки [PERSON] народила дітей та чи були її пологи ускладнені. Враховуючи вищевикладене, суд не може визначити тривалість післяпологової відпустки, а тому в іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial