Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просить встановити факт смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в м. Луганськ. Вимоги мотивує тим, що вона являється донькою [PERSON] Через бойові дії вона з матір'ю у червні 2014 року вимушені були виїхати з м. Луганська у м. Київ де зареєструвалися 24.06.2014 року та отримали довідку про взяття на облік осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У грудні 2015 року вони поїхали в м. Луганськ, щоб перевірити квартиру. Там її мати у кінці грудня 2015 року дуже захворіла, була під наглядом лікаря та померла [INFO] через атеросклероз судин головного мозку та дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ ступеня. На даний час м. Луганськ являється тимчасово окупованою територією, у зв'язку із цим вона позбавлена можливості звернутися до компетентного органу за місцем смерті її матері для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. В судове засідання заявник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представників заінтересованих осіб суд повідомлено не було. Заявником до суду подано заяву у якій вказала, що вимоги заяви підтримує та просить розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із свідоцтва про народження та свідоцтва про реєстрацію шлюбу, матір'ю заявниці [PERSON] є [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. [INFO] в м. Луганськ померла [PERSON], на підтвердження цього факту надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 278 від [INFO] (а.с. 4). За нормою ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Надане заявником лікарське свідоцтво про смерть видане Луганською міською поліклінікою № 10, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. [PERSON] подавала документи про державну реєстрацію смерті [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 03.06.2016 року за № 1227/02-23 з посиланням на те, що надане заявником свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції від 17.05.2016 року видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому у державній реєстрації смерті було відмовлено (а.с. 3, 5). Отже, з матеріалів справи убачається, що реєстрація смерті матері заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть матері на підставі вищезазначених свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть у заявника не має, так як вони не відповідають визначеним чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] у м. Луганськ, що є тимчасово окупованою територією України. З урахуванням зазначеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved