Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Глобал Кредит» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Свою заяву позивач мотивує тим, що 07 липня 2016 року між нею та відповідачем ТОВ «Глобал Кредит» було укладено договір фінансового кредиту № 2902/182, згідно якого вона отримала кредит в сумі 1000,00 грн., строком 2 дні з 07 липня 2016 року по 09 липня 2016 року зі сплатою за користування кредитом в розмірі 30,00 грн., яка розраховується виходячи із ставки в 1,50% на добу, від розміру кредиту(549% річних)- п. 3.1. При порушенні строків сплати за договором, кредитор набуває право нарахувати пеню в розмірі 3,00 % за кожну прострочену добу… У випадку прострочення 1 добу, кредитор розпочинає процедуру судового стягнення заборгованості та набуває права застосувати штрафні санкції , що дорівнюють 50,00 грн. (п.п 3.3). Підписання даного кредитного договору про надання кредиту стало наслідком чисельного порушення норм чинного законодавства та прав позивача, як споживача кредитної послуги з боку ТОВ «Глобал Кредит», зокрема були допущені наступні порушення: позивачу не було надано інформацію передбачену ч. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», розмір пені встановлений п. 3.3 (3% за кожну прострочену добу) не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», так як є значно завищеним; у порушення норм встановлених п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» в п. 7.1. Кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору … підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків … У звязку з вказаними обставинами позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання даного кредитного договору недійсним. У судове засідання представник позивача не зявився, але від його представника [PERSON] надано заяву, в якій він просив справу розглядати без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягав повністю. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але від генерального директора надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «Глобал Кредит». Суд, дослідивши матеріали справи виходить з наступного. Із договору фінансового кредиту № 2902/182 від 07 липня 2016 року, укладеного між позивачем [PERSON] та ТОВ «Глобал Кредит», вбачається, що [PERSON] отримала кредит в сумі 1000,00 грн., строком на 2 дні з 07.07.2016 року по 09.07.2016 року включно зі сплатою за користування кредитом в розмірі 30,00 грн., яка розраховується виходячи із ставки в 1,50% на добу, від розміру кредиту(549% річних)- п. 3.1. При порушенні строків сплати за договором, кредитор набуває право нарахувати пеню в розмірі 3,00 % за кожну прострочену добу… У випадку прострочення 1 добу, кредитор розпочинає процедуру судового стягнення заборгованості та набуває права застосувати штрафні санкції , що дорівнюють 50,00 грн. (п.п 3.3). Даний договір власноручно підписаний позивачем [PERSON], що є свідченням того, що позивач свідомо і з власної волі підписала зазначений кредитний договір, ознайомившись перед цим з його умовами. Так, в п. 9.2 Договору вказано, що позичальник стверджує, що він вичерпно ознайомлений з інформацією про Послуги, у відповідності до вимог Законодавства України та цього Договору, з усіма змінами та доповненнями до нього. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про умови та зміст кредитного договору. Позивач підписала кредитний договір. Це свідчить про те, що вона прийняла умови та розуміла зміст договору. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Згідно преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності... Отже, даний Закон не може регулювати питання встановлення розміру пені у правовідносинах, субєктами яких є споживачі (фізичні особи). Таким чином, встановлення розміру пені у розмірі 3% за кожен день прострочення погоджений сторонами та не суперечить вимогам закону. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладений сторонами за взаємною згодою, у відповідності до вимог закону. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Враховуючи вищевказані обставини і факти, суд вважає, що позивач [PERSON] не довела обставини, що мають істотне значення, для визнання кредитного договору недійсним, тому підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed