Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що з 23 січня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з яким має спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі цього у сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Шлюбні відносини припинилися у 2017 році. Із цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про спільне майно вони не мають. Посилаючись на те, що на примирення вона не згодна, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , 23.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №59. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за нею, а відповідач позов визнає. Сторони у своїх заявах просили прийняти рішення у підготовчому засіданні, наслідки визнання позову відповідачу зрозуміло, що у даному випадку суд постановляє рішення про задоволення позову. Указане рішення може бути прийняте у підготовчому засіданні, відповідно до ст.ст.200,206 ЦПК України, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а саме письмові докази: свідоцтво про шлюб між сторонами, зареєстрованого 23 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №59 (а.с.6); свідоцтво про народження спільної дитини сторін - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5), судом установлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, з`ясувавши причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем не знайдено, тому відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем, за її заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved