Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону; припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому Городенківським районним судом Івано-Франківської області на виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2011. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 11 січня 2011 р. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2011, яке набрало законної сили 07.10.2011, встановлено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час неповнолітній син [PERSON] потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, лікуванні та розвитку. Відповідач працює та отримує регулярний дохід, інших неповнолітніх дітей та осіб, які б перебували на йог утриманні, немає. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року становить 2510 грн. на місяць. Позивачка не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, немає змоги при необхідності оплатити лікування, відвідування необхідних гуртків, оскільки на даний час ніде не працює, час від часу змушена їхати на роботу за кордон. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно із невідомих суд причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки та оголошеннями про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, розміщеними на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, також ним не подано відзив на позовну заяву. Дії позивачки не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2011 року по справі № 2-17/11, що набрало законної сили 27.01.2011, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 17 жовтня 2002 р. в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області , актовий запис № 5; після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5 від 26 серпня 2004 р. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу 21.07.2012 змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 40 від 21.07.2012, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Із довідки № 2/139 від 20.07.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Виноградським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2011 року по справі № 2-649/11, яке набрало законної сили 07 жовтня 2011 р., вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі по 300 (триста) гривень на кожну дитину; стягнення аліментів присуджено з 02.08.2011 до досягнення дітьми повноліття. На виконання вищезгаданого рішення позивачці Городенківським районним судом Івано-Франківської області 28.09.2011 видано виконавчий лист. Із розрахунку зі сплати аліментів, виданого старшим державним виконавцем Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 2-649/11, виданого 28.09.2017 Городенківським районним судом, станом на 01.08.2021 становить 500,00 грн. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з змінами, внесеними до частини 2 ст.182 Сімейного кодексу України Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначений вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому є підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв становить 2510 гривень. З цього слідує, що з 1 липня 2021 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути менший, ніж 1255 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184, 192 СК України, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в збільшеному розмірі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved