Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 20.11.2014 року та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.10.2013 року, що є моментом розірвання шлюбу, та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що з 15.02.1992 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 10.10.2013 року було розірвано. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейні відносини між ними припинилися, донька знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач у вихованні і утриманні дитини участі не приймає, припинив їй надавати матеріальну допомогу, в тому числі і на утримання доньки Позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 12). Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 11.12.2014 року (а.с. 11). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 15 лютого 1992 року, який 10 жовтня 2013 року було розірвано, після розірванню шлюбу прізвище позивача було відновлене з «Шаповалова» на «Волоконська», що підтверджується рішенням Криорізького районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 року (а.с. 6-7). В шлюбі у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 01.03.2006 року, виданим виконавчим комітетом Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 4 (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 891 від 07.11.2014 року (а.с. 8). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач просила стягувати з відповідача аліменти з 10.10.2013 року , тобто з моменту розірвання шлюбу. З цього приводу слід зазначити наступне. Як встановлено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Проте позивач жодним чином не обґрунтувала в позовній заяві, чому саме з дати розірвання шлюбу слід стягнути аліменти , жодних доказів того, що вона намагалися одержати аліменти саме з цього періоду часу не надала. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне та доцільне відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з 10.10.2013 року та призначити стягування аліментів з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 20.11.2014 року. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial