Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Позовні вимоги мотивує тим, що 29.08.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис №10 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/2689/17 їхній шлюб розірвано, проте таке рішення не вступило в законну силу так як на нього була подана апеляційна скарга. Разом з тим, позивач зазначає, що на адресу відповідача надсилалась письмова вимога по сплаті аліментів, яка була залишена без реагування. У зв'язку з вищенаведеним, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася та в матеріалах справи міститься заява її представника, згідно з якою вона просила розглянути справу у їх відсутності, задоволити позов, та вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2013 року, [PERSON] народилася [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не реагує на вимоги позивача про сплату аліментів у поза судовому порядку, добровільно такі не сплачує, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що донька перебуває на повному утриманні матері, хоча обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов'язаний нести витрати на утримання своєї доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 21.08.2018 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved