Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] права користування житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований в її житловому будинку, але з грудня 2000 року в ньому фактично не проживає. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнають. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], є власністю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №021805. (а.с.5). Із довідки виданої виконавчим комітетом Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області 19.11.2012 року за №538 встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але з 2006 року і по даний час не проживає. (а.с.6). Із довідки виданої виконавчим комітетом Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області 04.08.2014 року за №211 встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але на даний час не проживає. (а.с.7). Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 12.12.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.4). Із пояснень представника позивача вбачається, що після розірвання шлюбу, в грудні місяці 2000 року відповідач з усіма своїми речами виїхав з будинку позивача, з 2006 року проживає у своєї цивільної дружини [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], в якому не проживає вже понад 13 років та добровільно не знімається із реєстраційного обліку в будинку, тому створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном. Із відповіді на запит адвокату [PERSON], виданої Горошківською сільською радою 20.08.2014 року №282 вбачається, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8). Із пояснень відповідача встановлено, що в 2000 році поїхав на заробітки в Португалію, іноді приїжджав, в 2006 році був на заробітках в Карпатах, приїжджав додому в будинок за адресою: [ADDRESS]. У житловому будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] давно проживає в будинку [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS] Київської області. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421, реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. На виконання припису ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт проживання за зареєстрованим місцем проживання в житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, на даний час відповідач є колишнім членом сім'ї позивача, не проживає в зазначеному будинку більше одного року без поважних причин, домовленості між ним та власником будинку не встановлено, тому, відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved