Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом та просила визнати недійсним договір дарування від 14.03.2012 року садового будинку, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0494 га з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначений садовий будинок, реєстраційний номер 3113159, яке зареєстровано 17.04.2012 року КП Київської обласної ради «Вишгородське БТІ»; визнати за нею в порядку поділу спільної сумісної власності право власності на Ѕ частину вказаного садового будинку, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на ј частину спірного садового будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний будинок є спільною сумісною власністю її та [PERSON], як подружжя. Однак, [PERSON] за життя всупереч вимогам законодавства, без її згоди, подарував доньці [PERSON] садовий будинок, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0494 га з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Абакаров М.М. подав відзив на позовну заяву та наполягав на відмові у задоволенні позову, оскільки спірний садовий будинок збудовано у 1983 році під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] та до укладення шлюбу з позивачкою. Позовні вимоги щодо здійснення будівництва зазначеного вище будинку за час перебування у шлюбі позивачки з [PERSON] жодними доказами не підтверджено. За таких умов, позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а також не підтверджені належними та допустимими доказами. Третя особа подала до суду повідомлення про те, що вона з позовними вимогами ознайомлена та просила розглядати справу без її участі. Позивачка в суді підтримала позов у повному обсязі та просила про його задоволення, посилаючись на те, що на момент вступу в шлюб з [PERSON] садовий будинок знаходився у недобудованому стані та право власності на нього останній не набув. Під час спільного подружнього життя, вони разом добудовували його, після чого у 2010 році [PERSON] здійснив реєстрацію права власності садовий будинок, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0494 га з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Відтак зазначений будинок є спільною сумісною власністю її та [PERSON], який без її згоди, всупереч вимогам законодавства, подарував цей будинок своїй доньці. Представник відповідача в суді проти позовних вимог заперечив та наполягав на відмові у задоволенні позову [PERSON], посилаючись на те, що спірний будинок побудовано та набуто у власність [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З квітня 1962 року по лютий 1987 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного народного суду м. Києва від 16.01.1987 року, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданим 17.02.1987 року. Так, відповідно до змісту зустрічної позовної заяви від 28.11.1986 року [PERSON] у зв'язку з розглядом судом справи про розірвання шлюбу, звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про поділ спільно нажитого майна з [PERSON] Так, за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали майно на загальну суму 11 718 руб. 19 коп., у тому числі і побудували будинок в садовому товаристві «Атом», який знаходиться в садах «Дружба» в с. Ровжі Вишгородського району Київської області, вартість якого з меблями і садовими насадженнями на той час складала 5000 руб. При вирішенні питання про поділ майна із спільно нажитого майна подружжя, [PERSON] претендувала на меблі, холодильник, телевізор, килими та люстру на суму 3472 руб., а також погоджувалася на грошову компенсацію в сумі 2 384 руб. замість її частки в спільному сумісному майні. Разом з тим, будівництво садового будинку розташованого за адресою: Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, масив садівницьких товариств «Атом», вул. Стовпова, 166, здійснено під час подружнього життя [PERSON] та [PERSON], тобто у 1983 році, що підтверджується довідкою № 33 від 23 квітня 2010 року виданою Головою масиву садівницьких товариств «Дружба» [PERSON], а також матеріалами інвентаризаційної справи № 4500561. Згідно довідки № 37 від 17.03.2018 року [PERSON] з 1982 року до 14 березня 2012 року був членом СТ «Атом», яке входить до ГО МСТ «Дружба» та користувався земельною ділянкою для ведення садівництва площею 0,0494 га за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] стала членом ГО МСТ «Дружба» СТ «Атом» з 12 квітня 2014 року. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Так, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 25 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 39 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Незважаючи на те, що рішення суду про поділ спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] не збереглося, із зазначених вище матеріалів справи вбачається, що при розірванні шлюбу, існував спір про поділ майна подружжя, предметом якого був, вже побудований на той час, садовий будинок за адресою: [ADDRESS] Відтак зазначений вище садовий будинок, був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] в розумінні вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, що виключає можливість виникнення права спільної сумісної власності на цей будинок під час другого шлюбу з позивачкою [PERSON] Отже з матеріалів справи вбачається, що фактично право власності у [PERSON] на садовий будинок виникло з моменту його побудови у 1983 році, коли з 1982 року він був членом СТ «Атом», а в лютому 1987 року його шлюб з [PERSON] розірвано. 07.07.1987 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Згідно виписки із рішення № 34 від 29.06.2010 року Виконавчий комітет Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, розглянувши зави громадян та

Outcome: dismissed