Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чемеровецького району суду Хмельницької області з позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 02 серпня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . В період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя ними було придбано автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] вартістю 98357 грн. 00 коп. та автомобіль «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] вартістю 214798 грн., які були зареєстровані за [PERSON] . В листопаді 2017 року [PERSON] відчужив автомобіль «Skoda Octavia» своїй матері [PERSON] . Уточнивши позовні вимоги просить поділити майно подружжя, виділивши відповідачу [PERSON] в натурі легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] та стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Passat» в сумі 49178 грн. 50 коп., грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Skoda Octavia» в сумі 107399 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви, в яких розгляд справи просять проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що дійсно перебував з позивачем у шлюбі. Разом вони проживали в домогосподарстві батьків позивача до весни 2017 року. Під час шлюбу ними було придбано автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , який після припинення шлюбних стосунків, він залишив позивачу. В травні 2017 року він, за кошти своєї матері [PERSON] , придбав автомобіль «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , який відчужив матері в листопаді 2017 року. За таких обставин не заперечує щодо передачі у власність позивачу автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , однак заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача 1/2 вартості автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] , оскільки вказаний автомобіль не був спільною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] суду показала, що в травні 2017 року позичила своєму синові [PERSON] кошти для придбання автомобіля «Skoda Octavia», номерний знак [NUMBER] . В листопаді 2017 року [PERSON] продав їй вищевказаний автомобіль, так як йому були необхідні кошти для бізнесу. Представник відповідачів адвокат Твердохліб В.Д. проти позову заперечив, вважає його безпідставним та в задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення відповідачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2009 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] 05.10.2011 року придбали автомобіль «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та 20.05.2017 року - автомобіль марки «Skoda Octavia А5», номерний знак [NUMBER] , право власності на які було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що автомобіль «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску не є спільною власністю подружжя, оскільки було придбано після припинення ними спільного проживання та за особисті кошти відповідача. Так, [PERSON] , звертаючись 14 червня 2016 року до Чемеровецького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказував, що не проживає з [PERSON] з листопада 2017 року (т.1 а.с. 39). Вказана обставина також встановлена і рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктами права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 24 Постанови Пленуму верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Пункт 30 вищевказаної Постанови вказує на рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом встановлено, що автомобіль марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на час розгляду справи зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6843/2017/698026 від 08.11.2017 року. Згідно висновку експерта від 17.05.2019 року № 12.2-0087:19К ринкова вартість станом на 17.05.2019 року (на момент проведення оцінки) автомобіля марки «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , складає 98357 грн. Згідно висновку експерта від 02 січня 2020 року № 2824/19-26 ринкова вартість, на момент проведення оцінки, автомобіля марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , складає 172565 грн. 02 коп. Суд не бере до уваги висновок експерта від 27.09.2019 року № 12.2-0375:19К, відповідно до якого середньо-ринкова вартість на момент проведення оцінки автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia», 2011 року випуску складає 214798 грн. 00 коп., оскільки експертом автомобіль «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , безпосередньо не оглядався. З огляду на вищевикладене, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку поділити майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши останньому в натурі легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», визнавши за ним право власності на це майно та стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Passat» в сумі 49178 грн. 50 коп. (98357 грн. : 2) та грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «Skoda Octavia» в сумі 86282 грн. 51 коп. (172565 грн. 02 коп. : 2). При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 156577 грн. 50 коп. та задоволено на суму 135461 грн. 01 коп., тобто на 86,51% (135461,01х100:156577,50). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1354 грн. 56 коп. (1565,78х86,51:100). Крім того, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають витрати за проведення експертизи в сумі 175 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 13700 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачка при подачі позову сплатила 3682 грн. судового збору. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «про судовий збір» зайво судовий збір в сумі 2116 грн. 22 коп. підлягає поверненню позивачу.

Outcome: partial