Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди транспортного засобу, зазначивши, що 03.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу, згідно якого позивач передала відповідачу в строкове володіння та користування на один рік автомобіль DAEWOO NEXIA, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2012, номер шасі XWB3L32EDCA232352, зі сплатою щомісячної орендної плати в розмірі 1000 грн., однак відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, чим утворив заборгованість станом на 30.04.2016 року в розмірі 64452 грн. 52 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором оренди транспортного засобу від 03.01.2014 року у розмірі 64452 грн. 52 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши її обставинами викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити, додатково зазначивши, що в позовних вимогах враховував суму пені, розраховану за один рік. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що дійсно отримав відповідний автомобіль в оренду згідно договору, однак автомобіль знаходився в його користуванні лише п'ять місяців, після чого був переданий ним чоловіку позивача. Під час підписання договору, передав позивачу одну тисячу гривень за один місяць користування автомобілем. В період користування автомобілем у нього були затримки по розрахунку, однак оренду він сплачував шляхом перерахування коштів на банківську картку чоловіка позивача або передаючи йому безпосередньо в руки. Доказів підтвердження сплати оренди у нього немає, договір оренди розірвано не було. Просив в позові відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 03.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 13, [PERSON], як орендодавець, передала у строкове володіння та користування, а [PERSON], як орендар, зобовязався прийняти у строкове володіння та користування автомобіль марки: DAEWOO NEXIA, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2012, номер шасі XWB3L32EDCA232352. Термін оренди становить 1 рік, а саме: з 03.01.2014 по 03.01.2015 року, орендна плата становить 1000 грн. на місяць. Згідно п. 9.3. у випадку прострочення зі сплати орендних платежів орендар несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 1 відсоток від суми боргу за кожен день прострочення (а.с. 4-5). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача за період з 01.02.2014 року по 30.04.2016 року становить: сума боргу 12000,00 грн.; інфляційні втрати за період з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року 1399,00 грн., а в період з 01.01.2015 року по 30.04.2016 року 6608,40 грн., загальний розмір становить 8007,40 грн.; 3% - річних за період з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року 165,80 грн., а в період з 01.01.2015 року по 30.04.2016 року 479,34 грн., загальний розмір становить 645,12 грн.; пеня 78490 грн., при цьому сума пені за один рік зазначається в розмірі 43800,00 грн. (а.с. 3). Суд в судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України звернув увагу відповідача на те, що він має право звернутись до суду із заявою про застосування строків позовної давності в частині позовних вимог, що стосуються нарахування пені, а також із заявою про зменшення розміру пені, однак відповідач відповідні права не реалізував і до суду з відповідними заявами не звернувся. Крім цього, суд в судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України звернув увагу сторін на необхідності підтвердження належними та допустимими доказами обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, однак жодних інших, а ніж тих, що знаходяться в матеріалах справи доказів, сторонами додатково не було надано. Суд звертає увагу на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості частково не відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам щодо наявності суми заборгованості по сплаті орендної плати. Так, як зазначав відповідач, що визнавалась та не заперечувалось представником позивача, при укладанні відповідного договору оренди транспортного засобу, відповідач сплатив авансом позивачу орендну плату за один місяць в розмірі 1000 грн. 00 коп., що також узгоджується та знаходить своє підтвердження в наданому позивачем розрахунку, який розпочинається із наступного місяця за місяцем, в якому було укладено згаданий договір, в силу чого, враховуючи, що термін оренди згідно п. 4.1. договору становить один рік, тобто 12 місяців, при цьому за один місяць оренда була сплачена, а тому загальна заборгованість по оренді транспортного засобу станом на 03.01.2015 року становить не 12000 грн. 00 коп., як те зазначається в розрахунку, а становить 11000 грн. 00 коп. Враховуючи, що заборгованість з оренди транспортного засобу станом на 03.01.2015 року становить 11000 грн. 00 коп., то, відповідно, дана величина повинна застосовуватись при розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені, в силу чого загальна сума інфляційних втрат станом на 30.04.2016 року становить не 8007 грн. 40 коп., як те зазначено в розрахунку, а становить 7456 грн. 70 коп. (1399,00+(11000,00х155,07%-11000,00)), а загальна сума 3% річних станом на 30.04.2016 року становить не 645 грн. 12 коп., як те зазначено в розрахунку, а становить 605 грн. 20 коп. (165,80+(11000,00х3% ?365х486)). Разом з тим, з огляду на відсутність заяви відповідача про зменшення розміру пені суд позбавлений можливості застосування правового механізму, передбаченого нормою ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, при цьому суд бере до уваги те, що позивач згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України, реалізуючи свої права щодо предмету спору на власний розсуд, заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь суму пені в розмірі 43800 грн. 00 коп., що є значно меншим розміром, а ніж зазначений у відповідному розрахунку, і який повинен бути визначений згідно умов укладеного між сторонами відповідного договору за умови не застосування строків позовної давності. Відповідно до норми ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 526 ЦК України прописує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Норма ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зміст ст. 549 ЦК України прописує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, дослідивши та оцінивши надані суду докази, додержуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого нормою ст. 11 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності договірних правовідносин між сторонами, з яких, з огляду на відсутність жодного належного та допустимого доказу сплати відповідачем позивачу суми орендної плати, беззаперечно вбачається невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість по грошовому зобовязанню відповідача перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, із стягненням з відповідача на користь позивача 62861 грн. 90 коп., що становить заборгованість за договором оренди транспортного засобу від 03.01.2014 року, станом на 30.04.2016 року, з яких: 11000 грн. 00 коп. заборгованість по орендній платі станом на 03.01.2015 року; 43800 грн. 00 коп. пеня; 7456 грн. 70 коп. інфляційні витрати станом на 30.04.2016 року; 605 грн. 20 коп. три проценти річних станом на 30.04.2016 року, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved