Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років або до завершення навчання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком дитини, проте належної допомоги на утримання сина не надає, а [PERSON] є студентом, що передбачає додаткові витрати на навчання, отже син перебуває на повному утриманні позивача. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, заперечень чи відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , яке видано Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №05 (а.с.7). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №02 (а.с.4). Довідка №129 від 20.02.2019 року, видана виконкомом Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , який навчається в ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж» та тимчасово зареєстрований і проживає в гуртожитку і перебуває на утримані матері (а.с.2). Довідка №34 від 14.02.2019 року, видана ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», свідчить, що [PERSON] є студентом І курсу денної, державної форми навчання, термін навчання 01.09.2018 року - 01.07.2022 року (а.с.3). Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. В даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. Законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. В даному випадку, позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. Однак, на думку суду, аліменти на утримання неповнолітньої дитини слід стягувати до повноліття дитини, а тому позовні вимоги слід адовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2019 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років або до завершення навчання дитини, то в цій частині слід відмовити, з огляду на те, що законодавством передбачено стягнення аліментів на навчання лише повнолітньої дитини, а вказана підстава в даному випадку ще не наступила. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої відзив (заперечення) на позов та надати докази. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial