Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, у якому заповів вказане майно позивачу. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, звернулася у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 25 вересня 2019 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 34, 81). Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 25 вересня 2019 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 33, 80). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] 22 травня 2018 року склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів своїй дочці [PERSON] (а.с. 16). Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 села Озеряни за 2016-2020 рік Озерянської сільської ради Турійського району (а.с. 17), довідкою Новодвірської сільської ради Турійського району № 41 від 6 лютого 2019 року (а.с. 12). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 77). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А1», загальною площею 87,2 кв. м, житловою площею 64 кв. м, прибудова «а», літня кухня-хлів «Б1», хлів «б», хлів «б1», хлів «В1», вбиральня «Г», навіс «Д1», хлів «Е1», навіс «Є1» (а.с. 19-22). Постановою приватного нотаріуса від 16 квітня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 18). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 22 травня 2018 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується відповідними інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 42, 47). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про одруження (а.с. 10), з яких видно, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Позивач на час смерті батька [PERSON] постійно проживала разом з ним (а.с. 10), заяву про відмову від спадщини не подавала, а тому в контексті частини третьої статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Крім того, позивач протягом шести місяців після смерті батька [PERSON] 9 жовтня 2018 року подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 38 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 50/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с. 36-79). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 384 грн 20 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 384 грн 20 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved