Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 69889,12 грн. Позов мотивовано тим, що 25.12.2015 року Перечинським районним судом Закарпатської області у справі №304/1409/15-ц ухвалене рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 106640,34 грн. боргу та 1067,36 грн. відшкодування судового збору. Вказане рішення, яке набуло законної сили не виконане. Відтак втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно добровільно рішення суду склали 45680,55 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 10715,21 грн. Також, 12.01.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/13081/15-ц ухвалене рішення про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 33270,98 грн. боргу та 1009,44 грн. відшкодування судового збору, яке набуло законної сили 05.02.2016 року. Вказане рішення, яке набуло законної сили не виконане. Відтак втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно добровільно рішення суду склали 9563,38 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 3178,66 грн. Окрім того, 29.01.2018 року Перечинським районним судом Закарпатської області у справі №304/15/18 ухвалене рішення про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 8000 грн. боргу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яке набуло законної сили 18.04.2018 року. Вказане рішення, яке набуло законної сили не виконане. Відтак втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно добровільно рішення суду склали 553,74 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 197,58 грн. 15.03.2019 року відносно відповідача застосовувались заходи досудового урегулювання спору надіслана досудова вимога, однак і після цього вказані рішення суду виконані не були. Просить суд стягнути з [PERSON] загальну суму боргу в розмірі 69889,12 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом надіслання повісток на адресу. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч.4 ст.223\~ ЦПК\~ України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2015 року Перечинським районним судом Закарпатської області у справі №304/1409/15-ц ухвалене рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 106640,34 грн. боргу та 1067,36 грн. відшкодування судового збору. Вказане рішення, яке набуло законної сили не виконане. 12.01.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/13081/15-ц ухвалене рішення про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 33270,98 грн. боргу та 1009,44 грн. відшкодування судового збору, яке набуло законної сили 05.02.2016 року. 29.01.2018 року Перечинським районним судом Закарпатської області у справі №304/15/18 ухвалене рішення про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 8000 грн. боргу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яке набуло законної сили 18.04.2018 року. Вказані рішення, які набули законної сили також не виконані. 15.03.2019 року відносно відповідача застосовувались заходи досудового урегулювання спору надіслана досудова вимога, однак такі заходи результату не принесли. Відповідно до листа №8-52789378/19 від 22.02.2019 року Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області, на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області знаходиться зведене виконавче провадження №52789378 на загальну суму 149988,12 грн. до складу якого входять виконавче провадження №50267825 з примусового виконання виконавчого листа №304/1409/15-ц від 19.01.2016 року, виконавче провадження №51160664 з примусового виконання виконавчого листа №304/13081/15-ц від 15.03.2016 року та виконавче провадження №57173760 з примусового виконання виконавчого листа №304/15/2018 від 08.08.2018 року. Відтак втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно та добровільно рішення суду від 25.12.2015 року Перечинського районного суду Закарпатської області у справі №304/1409/15-ц склали 45680,55 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 10715,21 грн. Втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно добровільно рішення суду від 12.01.2016 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/13081/15ц склали 9563,38 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 3178,66 грн. Втрати від інфляції у зв`язку з невиконанням вчасно добровільно рішення суду від 29.01.2018 року Перечинського районного суду Закарпатської області у справі №304/15/18 склали 553,74 грн. За період прострочення боргу нараховані 3% річних у сумі 197,58 грн. На підтвердження нарахованих відсотків та інфляційних втрат позивачем було надано розрахунок індексу інфляції, а також розрахунок 3% річних, які приведені у зведених таблицях, в яких позивачем зазначені період, за який нараховуються суми, кількість днів в місяці, за який нараховується пеня, індекс інфляції у відсотках, кількість днів прострочення та збитки від інфляції. Відповідно до частини першої\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої\~статті 1049 ЦК України\~не припиняє обов`язку позичальника сплати суми, передбаченої\~статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Встановивши, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із зобов`язальних, що дає позивачу право вимагати відшкодування матеріальних витрат у вигляді стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року зазначено «що частиною першою\~статті 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Окрім того, за змістом ст. 625 ЦК України, норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній і у постанові від 6 липня 2016 року № 6-1946цс15. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідачем не надано доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали йому виконати рішення суду і тим самим мінімізувати збитки позивача. Розрахунки позивача щодо розміру завданих збитків, викликаних невиконання рішення суду, відповідачем також не спростовано та не представлено\~належних\~та\~допустимих\~доказів на\~обґрунтування заперечень\~щодо\~позову. Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв`язку\~з несвоєчасним\~виконанням\~рішення суду\~з відповідача слід стягнути в порядку\~ст.625 ЦК\~ інфляційні\~нарахування за прострочення виконання\~зобов`язання та 3% річних від простроченої суми на загальну суму 69889,12 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved