Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу і по даний час син [PERSON] проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, навчанням, побутом. Посилаючись на наведене, просила позбавити відповідача батьківським прав відносно сина [PERSON] Ухвалою суду від 19 червня 2018 року матеріали справи направлено в орган опіки і піклування - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку відносно доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо зачоного розгляду справи. [PERSON] та її представник - адвокат Завацький В.М. були присутні у попередньому судовому засіданні, позов підтримали з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце був належним чином повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про слухання справи за їх відсутності, підтримують поданий ним висновок. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06 травня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 2011 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2288. Після розірвання шлюбу, син [PERSON] проживає разом із матір'ю по вул. Лучаківського, 3а/28 в м. Тернополі, що підтверджується довідкою за №137 від 16 лютого 2018 року, виданою ПП «Загребелля». Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 27 лютого 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] 07 вересня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 вересня 2017 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1041. Прізвище позивача після укладення шлюбу змінено на «[PERSON]». Батько [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, будь-якої участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Як вбачається з листа-відповіді Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-економічний ліцей №9 імені Іванни Блажкевича» Тернопільської міської ради Тернопільської області за №68 від 15 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], навчається у 1-Г класі ТНВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-економічний ліцей №9 імені Іванни Блажкевича». За період навчання [PERSON] в навчальному закладі батько [PERSON] жодного разу не спілкувався з класним керівником, не цікавився успіхами сина, не відвідував батьківських зборів. Оплату за харчування [PERSON] в шкільній їдальні здійснює мати [PERSON] З листа-відповіді Комунального закладу Тернопільської міської ради «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №2» Тернопільської міської ради за №39 від 26 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] відвідує відділення плавання (оздоровча група) КДЮСШ №2 з листопада 2017 року. Оплату за відвідування плавання здійснює [PERSON] Відповідно до листа-відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» відділу охорони здоров'я та медичного забезпечення Тернопільської міської ради за №318 від 29 березня 2018 року, [PERSON] в період з 2012 року по 2018 рік неодноразово хворів та перебував на лікуванні в закладах охорони здоров'я. На амбулаторному прийомі до лікаря-педіатра, профілактичному огляді, профілактичні щеплення дитину супроводжувала мати. Як слідує з листа-відповіді Дошкільного навчального закладу №37 Управління освіти і науки Тернопільської міської ради за №26 від 14 лютого 2018 року, [PERSON], [INFO], з 03 жовтня 2013 року по 31 серпня 2017 року був вихованцем вказаного навчального закладу та за цей період дитиною опікувалась мати. Як вбачається з листа-відповіді Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради за №629/04-24.1 від 15 березня 2018 року, [PERSON] не звертався в службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з питанням про надання висновку щодо участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON], а також з приводу неналежного ставлення до виконання батьківських обов'язків [PERSON] стосовно сина. З висновку органу і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] вбачається, що [PERSON] не виконує обов'язків щодо виховання та утримання дитини [PERSON], свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №903 від 28 листопада 2018 року затверджено висновок орагну опіку та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами частини 1 статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання свого неповнолітнього сина [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved