Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Починаючи з 23 квітня 1999 року і по день смерті [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період шлюбу вони ( [PERSON] та [PERSON] ) за спільні кошти придбали: будинок, який розташований в [ADDRESS] , та у подальшому перебудували його, зареєструвавши його та земельну ділянку, на якій він розташований, на ім`я відповідача; автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] ; вагони площами 36 кв. м та 9 кв. м, які були зареєстровані на ім`я відповідача; телевізор моделі RT-21FB20КQ; спортивний тренажер моделі СТ94; спортивний тренажер моделі АВ Кіng рrо; два килими розміром 3x4 м; морозильну камеру «Мінськ»; пральну машину. Вона (позивач) та відповідач є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли. У зв`язку із тим, що право власності на вагони та будинок зареєстровано на ім`я відповідача, оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, вона (позивач) не має можливості в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину [PERSON] 23 вересня 2019 року нотаріус виніс постанову, якою відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначене майно. [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким: 1. Визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на: - 1/4 частину будинку [ADDRESS] ; - 1/4 частину вагонів площами 9 кв. м та 36 кв. м. 2. Виділити їй телевізор моделі RT-21FB20KQ, спортивний тренажер моделі СТ94, спортивний тренажер моделі АВ King pro, два килими розміром 3x4, морозильну камеру «Мінськ» та пральну машину. 3. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на: - 3/4 частини будинку [ADDRESS] ; - 3/4 частини вагонів площами 9 кв. м та 36 кв. м. 4. Стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості 1/4 частини автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 61 843,21 грн.; 5. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 6. Провести реальний розподіл будинку [ADDRESS] відповідно до часток в праві власності на будинок відповідно до варіанту № 1 висновку експерта. 7. Встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована в [ADDRESS] , відповідно до часток в праві власності на будинок відповідно до варіанту № 1 висновку експерта. 8. Стягнути з відповідача на її (позивача) користь витрати, пов`язані зі сплатою за проведення експертизи, та всі інші документально підтверджені витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, просив задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу та за проведення експертиз. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, пояснив, що позивачем не надано доказів про те, що у період шлюбу він (відповідач) разом із [PERSON] придбали морозильну камеру «Мінськ», пральну машину та два килими розміром 3х4. У матеріалах справи відсутні документи на це майно. Він (відповідач) не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача грошової компенсації вартості 1/4 частини автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , але не погоджується із самим розміром грошової компенсації, який зазначений у позовній заяві. Він (відповідач) не бажає отримувати у рахунок спадщини телевізор та тренажери. На даний час (він) відповідач проживає в кімнатах, які по варіанту № 1 поділу житлового будинку мають перейти у власність позивача. 22 січня 2021 року представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. 22 січня 2021 року відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив перенести розгляд справи у зв`язку із його хворобою, надав копію листка непрацездатності. Ураховуючи положення ст. 223 ЦПК України, а також те, що станом на 22 січня 2021 року судовий розгляд справи перебуває на стадії судових дебатів, відповідач брав участь у судовому розгляді справи, надавав свої пояснення, суд вважає, що закінчення розгляду справи без участі відповідача не порушить його прав та законних інтересів. У зв`язку із неявкою 22 січня 2021 року всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 1999 року [PERSON] одружився з [PERSON] , про що було зроблено запис за № 4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Ці ж норми врегульовані і в Сімейному Кодексі України 2004 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано: - житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , який було зареєстровано на ім`я [PERSON] ; - автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] ; - вагони площами 36 кв. м та 9 кв. м, які були зареєстровані на ім`я [PERSON] ; - телевізор моделі RT-21FB20КQ; - спортивний тренажер моделі СТ94; - спортивний тренажер моделі АВ Кіng рrо. З матеріалів справи (а.с. 11; 12) вбачається, що 20 березня 2009 року на ім`я [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 904444 та ЯГ № 904445, відповідно до яких останній є власником земельних ділянок площами 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , та 0,0362 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні їй 1/2 частину житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] ; автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] ; вагонів площами 36 кв. м та 9 кв. м; телевізора моделі RT-21FB20КQ; спортивного тренажер моделі СТ94; спортивного тренажера моделі АВ Кіng рrо; двох килимів розміром 3x4 м; морозильної камери «Мінськ»; пральної машини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. У судовому засіданні встановлено, що до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа, спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті, є мати [PERSON] та чоловік [PERSON] , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 10). Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частинах (по 1/4 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] належні їй 1/2 частини: житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] ; автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] ; вагонів площами 36 кв. м та 9 кв. м; телевізора моделі RT-21FB20КQ; спортивного тренажер моделі СТ94; спортивного тренажера моделі АВ Кіng рrо; двох килимів розміром 3x4 м; морозильної камери «Мінськ»; пральної машини. У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2019 року приватний нотаріус Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , а саме: житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] ; автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] ; вагони площами 36 кв. м та 9 кв. м; телевізор моделі RT-21FB20КQ; спортивний тренажер моделі СТ94; спортивний тренажер моделі АВ Кіng рrо; два килими розміром 3x4 м; морозильну камеру «Мінськ»; пральну машину, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10). Позивачем надано суду: - висновок експерта № 4369-4372/18-24 від 27 лютого 2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яким визначено дійсну вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а також два варіанти поділу спірних: житлового будинку, господарських будівель та споруд, і земельних ділянок (а.с. 23-68); - висновок експерта № 4364-4368/18-24 від 21 грудня 2018 року за результатами проведення судової автотоварознавчої та товарознавчої експертизи, яким визначено ринкову вартість автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість телевізора, еліптичного тренажера СТ94, тренажера моделі АВ Кіng рrо та вагонів загальною площею 45 кв. м (а.с. 69-100). Зазначені висновки експертів суд визнає належними доказами, оскільки вони добуті відповідно до чинного законодавства, узгоджуються з іншими доказами по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Такий виділ може бути здійснений спадкоємцями за взаємною згодою, шляхом укладення договору або (у разі наявності спору) в судовому порядку. Якщо ж неможливо виділити частку спадкоємця у натурі, то спадкове майно передається одному із спадкоємців, а іншим - відповідна грошова компенсація. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. При цьому згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою. Ураховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи, суд вважає за доцільне поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельних ділянок, провести саме по варіанту № 1, який просить позивач, із стягненням з відповідача на користь позивача грошової компенсації за отримання надлишку при розподілі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у сумі 22 705 грн. У судовому засіданні встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 247 372,84 грн., що підтверджується висновок експерта № 4364-4368/18-24 від 21 грудня 2018 року (а.с. 69-100). Відповідач не надав суду доказів на спростування вказаної у висновку експерта ринкової вартості спірного автомобіля. Суд вважає за доцільне автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний реєстраційний номер [NUMBER] , залишити у власності відповідача із стягненням з нього на користь позивача грошової компенсації вартості 1/4 частини цього автомобіля у розмірі 61 843,21 грн. Ураховуючи те, що вагони площами 36 кв. м та 9 кв. м є неподільними речами, а також те, що позивач у поданій до суду позовній заяві не просила про стягнення з відповідача на її користь компенсації вартості 1/4 частини цих вагонів, суд вважає, що за сторонами необхідно визнати право власності на це спадкове майно відповідно до часток у спадщині з урахуванням частки, яка належить відповідачу, як співвласнику спільного сумісного майна колишнього подружжя. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем та його представником не надано суду документів на морозильну камеру «Мінськ», пральну машину та два килими 3х4 м, а також доказів про те, що це майно було спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині виділення позивачу цього майна у порядку спадкування задоволенню не підлягають. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позивач понесла витрати за проведення по справі судової будівельно-технічної, земельно-технічної, автотоварознавчої та товарознавчої експертиз у загальному розмірі 14 300 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22; 141-144). Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З матеріалів справи (а.с. 6) вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи, а тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Ураховуючи ціну позову, яка відповідно до висновків експерта становить 312 079,71 грн., а також розміри ставок судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір» (у редакції, що була чинна на час подання до суду позовної заяви), з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 120,80 грн. З матеріалів справи (а.с. 111-112) вбачається, що ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року було частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову по цій справі, з метою забезпечення позову накладено арешт на спірне майно та заборонено здійснювати дії по його відчуженню. Відповідно до частин 7, 8 ст. 158 ЦПК України вжиті судом заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial