Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», [PERSON] про визнання договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додаткового договору № 2 від 29.12.2010 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додаткового договору № 3 від 24.02.2012 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додаткового договору № 4 від 17.06.2014 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року припиненими. В ході розгляду справи [PERSON] уточнила позовні вимоги та просить визнати зобовязання за договором поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додатковим договором № 2 від 29.12.2010 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додатковим договором № 3 від 24.02.2012 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року, додатковим договором № 4 від 17.06.2014 року до договору поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року припиненими. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-200/815/2008 від 18.01.2008 року на суму 60 594 доларів США строком до 18.01.2038 року із сплатою 11,5 % річних, та договір поруки № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року з позивачем. До договору поруки укладались додаткові договори. З лютого 2015 року [PERSON] перестав виконувати свої зобовязання, в результаті чого у [PERSON] припинилися зобовязання по договорам поруки з вересня 2015 року, тобто після спливу шести місяців з моменту настання строку оплати чергового платежу. Жодних повідомлень чи пропозицій щодо внесення змін до договору поруки після 17.04.2014 року позивач не отримувала, а отже і не була ознайомлена зі змінами до умов кредитного договору. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ПАТ «ОТП Банк» звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № ML-200/815/2008 від 18.01.2008 року в сумі 33\~539 доларів США 32 центи, у т.ч. 28\~350 доларів США 40 центів заборгованість за тілом кредиту, 5\~188 доларів США 92 центи заборгованості за нарахованими відсотками за період з 08.08.2014 року по 08.02.2016 року. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 18.01.2008 року між ОТП Банк і [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № ML-200/815/2008, за умовами якого позичальнику були видані кредитні кошти в сумі 60\~594 доларів США, зі сплатою процентів, та кінцевою датою повернення кредиту до 18.01.2038 року. Проте, позичальником не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати процентів. За станом на 09.02.2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 33\~539 доларів США 32 центи, у т.ч. 28\~350 доларів США 40 центів заборгованість за тілом кредиту, 5\~188 доларів США 92 центи заборгованість за нарахованими відсотками за період з 08.08.2014 року по 08.02.2016 року. У звязку з невиконанням відповідачем-1 договірних зобовязань, на адресу позичальника було направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/202 від 22.02.2016 року про погашення заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів з дати відправлення вимоги. В якості забезпечення наданого кредиту, 18.01.2008 року між ОТП Банк та [PERSON] укладено договір поруки № SR-200/815/2008, за умовами якого відповідач-2 зобовязалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором. На адресу відповідача-2 було направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/201 від 22.02.2016 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, яка залишена без задоволення. На дату подачі зустрічного позову заборгованість позичальником не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена. ПАТ «ОТП Банк» в письмових запереченнях на позовну заяву [PERSON] вказує наступне. Зміна розміру процентної ставки за кредитним договором не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, а є зміною розміру ставки, що прямо передбачено умовами двостороннього договору. Підписанням договору поруки (п.п. 2.1, 2.2) поручитель надав згоду на подальше можливе змінення розміру боргових зобовязань, забезпечених порукою, навіть у разі зміни сум, які встановлені відповідно до п.2.1 договору поруки. Фінансовому поручителя під час укладення договору поруки було відомо про можливість в майбутньому зміни змінної частини відсоткової ставки та обсягу його відповідальності. Договором поруки чітко передбачено термін дії поруки. Кінцевий строк припинення зобовязання боржника за кредитним договором є 18.01.2038 року. Вимога банку про погашення заборгованості боржником та поручителем направлена на адресу поручителя 22.02.2016 року, а позов банку поданий до суду 15.03.2016 року, тобто в межах строку предявлення вимоги до поручителя. Банк просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В судових засіданнях позивач та представники сторін підтримали доводи, викладені в позовних заявах. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки останнього суду невідомі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. 18.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № ML-200/815/2008, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 60 594 доларів США на придбання нерухомого майна, з датою остаточного повернення кредиту 18.01.2038 року, з оплатою відсотків за користування кредитом. Позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання. Згідно з п. 3 частини № 1 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованої процентної ставки у розмірі 3,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів). Відповідно до п. 1.5.1 частини № 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. До кредитного договору його сторонами укладались додаткові угоди. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~ В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, 18.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (кредитор), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № SR-200/815/2008, за умовами якого поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ([PERSON]В.) його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором № ML-200/815/2008 від 18.01.2008 року, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про визнання зобовязань за договором поруки SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року та додатковими договорами припиненими, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В пунктах 4.1, 4.2 договору поруки зазначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Суд вважає, що формулювання в п. 4.1 договору поруки «…діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором» не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Також, це не є обставиною, яка має неминуче настати. Разом з тим, вказана обставина не є підставою вважати поруку за договором № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року припиненою. Порука за вказаним договором не припинилася за ч. 4 ст. 559 ЦК України. Умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, однак строк виконання основного зобовязання визначено кредитним договором строк повного погашення кредиту є 18.01.2038 року. Несплата боржником чергового платежу не може автоматично вважатися підставою для настання строку повернення всіх кредитних коштів, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Право на повернення кредиту достроково банк застосував згідно з досудовими вимогами від 22.02.2016 року про погашення заборгованості за кредитним договором. За змістом цих вимог банк вимагав від боржника та поручителя на протязі 30 календарних днів з дати отримання вимог сплатити на рахунок банку заборгованість в сумі 28\~350 доларів США 40 центів сума кредиту, та 5\~188 доларів США 92 центи сума відсотків за користування кредитом. Позов банку направлено в суд 15.03.2016 року, тобто в межах строків, згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, банком не були пропущені строки, передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому відсутні підстави вважати поруку за договором № SR-200/815/2008 від 18.01.2008 року припиненою. У звязку з цим, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, то слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що на виконання кредитного договору № ML-200/815/2008 від 18.01.2008 року банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти, проте останній всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 09.02.2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 33\~539 доларів США 32 центи, з яких 28 350 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 5\~188 доларів США 92 центи заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом в період з 08.08.2014 року по 08.02.2016 року. Розмір заборгованості відповідачами не оспорюється. Банком на адресу позичальника і поручителя були направлені досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: № 200-12-4-7/202 від 22.02.2016 року на адресу позичальника, № 200-12-4-7/201 від 22.02.2016 року на адресу поручителя. Проте, заборгованість погашена не була. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно\~\~до умов договору та вимог Цивільного судочинства України. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Суду не надано доказів сплати вищевказаної заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Такими чином, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів суми 28 350 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 5\~188 доларів США 92 центи заборгованості за нарахованими процентами є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved