Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2014 року вона проживала разом із відповідачем як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в с.Сурсько-Литовському Дніпровського району Дніпропетровської області. 30.04.2015 року в них народилася спільна донька [PERSON], і за заявою відповідача до свідоцтва про народження внесено відомості про нього як батька дитини. З вересня 2016 року вона з донькою покинула відповідача та переїхала жити за місцем своєї реєстрації в м.Марганець. З того часу відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] та на її утримання не надає. Відповідач на даний час офіційно не працює, однак підробляє по найму, у звязку з чим має дохід та можливість надавати матеріальну допомогу дитині та їй. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] Дмитріввни в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, пояснень не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та ніким не заперечується, що з 2014 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON],\~30 квітня 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ № 537121 (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Стаття 27\~Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення Декларації прав дитини\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК Україниспособи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. \~\~\~\~ При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобовязання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON]. Також, частиною 2 ст.84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до норми ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що\~відповідач працездатний, суд приходить до висновку про задоволення позову\~[PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, суд, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на позивачку в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 18 листопада 2016 року дня звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ст.367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. Враховуючи викладене, на підставі статтей 79, 80, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved