Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Матіївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 1.50 га та 2.44 га, які розташовані на території Матіївської сільської ради Бахмацького району, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вона отримала у нотаріуса відмову у видачі їй свідоцтва про право на дану спадщину, так як не може надати в нотаріальну контору оригінали державних актів, що засвідчують право власності спадкодавиці на вказані земельні ділянки по причині втрати даних правовстановлюючих документів. Позивачка та її представник в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»вився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог [PERSON] Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши усі докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON], якій за життя, згідно державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 045496, та серії І-ЧН №045269, виданих Бахмацькою райдержадміністрацією 09.07.2002 року на підставі розпорядження Бахмацької райдержадміністрації № 81 від 14.03.2002 року належали земельні ділянки площею 1.50 га та 2.44 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 045496, та серії І-ЧН № 045269. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все, що буде належати їй на момент смерті заповіла позивачці [PERSON] У встановлені законодавством строки [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1.50 га та 2.44 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, оскільки, оригінали державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 045496, та серії І-ЧН № 045269 - втрачені. Дані обставини підтверджуються повідомленнями приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу [PERSON] № 36 від 18.02.2014 року та № 01-16/57 від 14.03.2014 року. При зверненні по вирішенню даного питання до відділу Держземагенства у Бахмацькому районі, позивачці було роз»яснено, що відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, тому, за захистом та відновленням своїх прав їй було рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується повідомленням відділу Держземагенства у Бахмацькому районі № 01-25/606 від 27.01.2013 року. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» №7 від 29.01.2014 року позивачкою було повідомлено про втрату державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 045496, та серії І-ЧН № 045269, виданих на ім»я [PERSON] з проханням вважати втрачені державні акти недійсними. Вищевикладене підтверджує право позивачки в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки площею 1.50 га та 2.44 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Тому за позивачкою необхідно визнати право власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок, оскільки, виходячи з вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved