Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову на період навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, а також на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення ним повноліття, у розмірі ? частини всіх видів доходів на обох дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 23.12.1994р. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Наразі фактичні шлюбні відносини припинені, але шлюб не розірвано, проживають разом за адресою: [ADDRESS]. Діти також проживають з ними у даному будинку, перебувають на її утриманні. Відповідач утримує дітей не в достатньому обсязі. Інших утриманців, окрім дітей, не має. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в частині стягнення аліментів у розмірі по 1/6 частини з усіх видів доходів на кожного з дітей, оскільки вважав, що дана сума буде достатньою для їх утримання. Зазначив, що він інколи добровільно надає матеріальну допомогу донці. Позивач надає допомогу дітям значно у меншому розмірі. Крім того, він має кредитні зобов'язання у ПАТ «ПриватБанк». Тому просить відмовити позивачу у стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 23.12.1994р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, після чого дружина обрала прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Шлюб між ними не розірвано. Подружжя за їх поясненнями проживають разом у одному будинку. Як видно зі свідоцтв про народження, подружжя мають двох дітей - неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Донька продовжує навчання у Комунальному вищому навчальному закладі «Донецький педагогічний коледж» на 2-му курсі, на бюджетній формі навчання. Строк навчання - з 01.09.2012р. по 30.06.2016р., що підтверджується довідкою ВНЗ від 15.05.2014р.(а.с. 19). В судовому засіданні [PERSON] була допитана у якості свідка і показала суду, що вона дійсно навчається в інституті, отримує стипендію в сумі 600,00 грн. Матеріальну допомогу отримує від батька в розмірі приблизно 200 грн. на місяць. У 2012р. отримала приблизно 1 200,00 грн., у 2013р. - 1500,00 грн., у 2014р. - 600,00 грн. Наразі вона тимчасово мешкає у гуртожитку на час навчання, але її постійним місцем проживання є адреса батьків ([ADDRESS]). Сплачує за проживання у гуртожитку по 140,00 грн. на місяць, витрачає кошти на канцелярські товари. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд зазначає, що за змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Позивач - [PERSON] не працює, отримує пенсію за віком в сумі 1 367,07 грн. на місяць, що підтверджується довідкою УПФУ в Гірницькому районі м. Макіївки від 22.04.2014р. (а.с. 26). Відповідач працює на ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Пролєтарська». Як вбачається з довідки ТОВ «ЦЗФ «Пролєтарська» від 03.06.2014р. його заробітна плата становить у листопаді 2014р. - 3 344,25 грн., у грудні 2014р. - 3 502,95 грн., у січні 2014р. - 3 313,74 грн., у лютому 2014р. - 3 174,84 грн., у березні 2014р. - 3 413,90 грн., у квітні 2014р. - 3 384,08 грн. З урахуваннями того, що інших утриманців відповідач не має, доказів здійснення ним інших витрат, які ускладнюють його матеріальне становище не надано, а також те, що сума прожиткового мінімуму на 2014 рік, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII, для працездатних осіб становить 1 218,00 грн. у період з 01.01.2014 до 30.06.2014, 1 250,00 грн. у період з 01.07.2014 до 30.09.2014 та 1 301,00 грн. у період з 01.10.2014 до 31.12.2014, суд доходить висновку, що при сплаті відповідачем аліментів в розмірі 1/3 від заробітку на обох дітей (по 1/6 на кожного), з урахуванням відсутності інших утриманців, останній зможе забезпечувати наявність для себе прожиткового мінімуму. Суд не приймає доводи відповідача про те, що позивач на утримання дітей надає менше коштів, ніж він, оскільки дане не є підставою звільнення його від сплати аліментів. На підставі ст. 180 СК України батьки обидва повинні утримувати дитину. Отже, той з батьків, який пред'являє вимоги до іншого про стягнення аліментів також зобов'язаний брати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо. Участь у цих витратах на дитину є не правом, а обов'язком і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Визначаючи розмір аліментів в сумі 1/3 частини заробітку, суд враховує те, що позивач має дохід, не достатній для утримання обох дітей, відповідач є працездатним, в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі, а діти потребують такого утримання - неповнолітній син та донька, яка продовжує навчання у ВНЗ, не працює. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, або до закінчення навчання, за умови, якщо вони можуть надавати допомогу. Суд не приймає доводи відповідача про те, що він має кредитні зобов'язання. Як пояснив відповідач, він має кредитну картку ПАТ «ПриватБанк» з кредитним лімітом у 5 000,00 грн., користується цими коштами на власний розсуд, тобто, знімає у разі потреби з рахунку та повертає у строк. Заборгованість по картці відсутня. До того ж у кредитні правовідносини відповідач вступив самостійно, їх наявність не впливає на сімейні обов'язки батьків і не може бути підставою для позбавлення дітей права на утримання. З урахуванням матеріального становища відповідача, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця на користь позивача на утримання обох дітей (по 1/6 на кожну дитину), тому її позов підлягає задоволенню частково. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним вказані витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial