Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~грошових коштів та моральної шкоди за невиконання зобовязань по договору побутового підряду вказуючи, що в серпні 2012 року вона уклала договір в усній формі з приватним підприємцем [PERSON] на надання послуг, які полягали в тому, що вона віддає [PERSON] свій старий диван, а [PERSON] повинен був виготовити їй новий диван із шкіряним покриттям. Вартість виготовлення нового дивану складала 4000 гривень, в цю суму входила вартість її старого дивану, який вона передала [PERSON] і який вони оцінили у 600 гривень. Згідно домовленості з [PERSON], він зобовязався забрати її старий диван з її будинку та на протязі 6 місяців з моменту отримання предоплати виготовити їй новий диван, який вона вибрала за каталогами, наданими [PERSON] В наступний після укладання договору день, у серпні 2012 року, [PERSON] приїхав до позивача додому та забрав її старий диван, там же при свідках, вона передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 1600 гривень. У грудні 2012 року вона також при свідках передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 1800 гривень, тобто в повному обсязі виконала свої зобовязання по укладеному між ними договору. На теперішній час [PERSON] так і не виготовив та не поставив їй її заказ. На неодноразові звернення про повернення грошових коштів, [PERSON] від повернення коштів відмовляється, в добровільному порядку грошові кошти не повернув. В результаті невиконання приватним підприємцем [PERSON] своїх обовязків, змушена шукати захист своїх прав у суді. Також діями відповідача їй було спричинено і моральну шкоду, яка полягає у стресі, який отримала в результаті невиконання зобовязань відповідачем. Просить стягнути на її користь моральну шкоду, яку оцінює у 10000 грн. Просить вважати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин та поновити його, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 4000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснила, що кінцевим строком виконання відповідачем своїх зобовязань по укладеному між ними договору побутового підряду, був грудень 2012 р., однак свої зобовязання він не виконав до цього часу. Постійно обіцяв спочатку зробити диван, а потім повернути гроші. Гроші передавала відповідачу без розписок, але в присутності свідків. Будь-яких квитанцій він їй не давав. Можливо, в перший раз сплатила йому 1800 грн., а в другий раз- 1600 грн. Зверталася до поліції з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, однак у цьому їй було відмовлено. При спілкуванні в поліції [PERSON] факт отримання від неї грошей не заперечував, але казав, що гроші повертати не буде, так як її колишній чоловік начебто винен йому гроші, тому її гроші підуть в рахунок погашення цього боргу. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснив, що [PERSON] є юридично необізнаною особою, тому про термін позовної давності не знала, а відповідач [PERSON] постійно обіцяв позивачці виконати свої зобовязання по договору, повернути кошти, тому просить поновити строк звернення до суду і задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Згідно письмових заперечень, поданих відповідачем, вказує, що згідно позовної заяви, зобовязання по договору він повинен був виконати протягом 6 місяців з дня отримання предоплати, тобто з серпня 2012 року. В грудні 2012 року позивачка передала 1800 грн. в рахунок виконання договору, тому 6-місячний строк з моменту отримання предоплати сплинув в лютому 2013 року і саме з цього моменту необхідно відраховувати термін позовної давності. Також надав заяву про застосування строків позовної давності, у задоволенні позову просить відмовити в звязку з пропуском позивачкою вказаних строків (а.с. 37). Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору про виготовлення останнім дивану на замовлення позивачки, передачі нею відповідачу влітку 2012 р. грошових коштів у розмірі 1600-1800 грн. в рахунок виконання зобовязань по договору, надання відповідачем позивачці обіцянок виготовлення дивану та повернення грошових коштів на протязі послідуючих років. Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Таким чином, судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем в серпні 2012 року був укладений усний договір побутового підряду, згідно якого позивачка передала відповідачу в рахунок оплати виконання робіт по виготовленню нового дивану, грошові кошти в розмірі 1600-1800 грн. та належний їй диван, вартістю 600 грн., а відповідач [PERSON] зобовязався виготовити диван та в грудні 2012 р. поставити його позивачці. В грудні 2012 р. [PERSON] сплатила відповідачу решту грошових коштів, однак останній у встановлений між сторонами строк свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно ст.ст.256,257, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Згідно положень ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Відповідно ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 визначено, що причини пропуску строку позовної давності є предметом доказування під час судового розгляду й підлягають установленню при ухваленні рішення. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, строк виконання зобовязань по укладеному між сторонами договору підряду сплинув у грудні 2012 р. і саме з цього часу у позивачки виникло право вимоги до відповідача, однак [PERSON] з позовом до суду звернулася лише 23.11.2016 року, тобто після спливу строків позовної давності. Доводи позивачки в обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку в звязку з юридичною необізнаністю та постійними обіцянками відповідача повернення грошових коштів, суд оцінює критично, оскільки поважними причинами пропуску строку позовної давності можуть бути визнані лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Таким чином, посилання на юридичну необізнаність та наявність обіцянок відповідача про повернення коштів, в діючому законодавстві не є підставою для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, інших доказів поважності причин пропуску вказаного строку позивачкою не надано, а тому суд прийшов до висновку, що причини пропуску позивачкою строку звернення до суду є неповажними, тому її клопотання про поновлення пропущеного строку задоволенню не підлягає, а у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском позивачкою строку позовної давності. Понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого нею судового збору, слід віднести на її рахунок. На підставі ст. ст. 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed