Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], мотивуючи тим, що останній помер [INFO] в м. Кіровське Донецької області, яке входить до тимчасово окупованої території України і було перейменоване на місто Хрестівка. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий для здійснення реєстрації смерті. З цих підстав вона отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка. Однак встановлення цього факту має для неї юридичне значення для оформлення спадкових прав. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в свої поясненнях підтвердила обставини викладені в заяві, доповнивши, що в 2014 році вони разом з чоловіком були змушені виїхати з непідконтрольної Україні території і почали проживати в [ADDRESS]. У вересні 2016 року в чоловіка погіршився стан здоров'я і він поїхав на лікування в лікарню за місцем свого попереднього проживання, де перебував на обліку як колишній шахтар. Тоді ж йому було встановлено діагноз онкологічного захворювання і через деякий час йому стало ще гірше і він втратив можливість ходити. [INFO] чоловік помер, однак документи про його смерть, що були видані органами, які діють на тимчасово окупованій території України Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану не приймаються і вона не може отримати свідоцтво про його смерть для оформлення спадщини. Вказані обставини підтверджуються і показами свідка [PERSON], яка зазначила, що її батько дійсно тяжко хворів і помер [INFO] в м. Кіровське Донецької області де і був похований. Представник заінтересованої особи не заперечував в задоволенні заяви, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Вислухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пленум верховного Суду України в п. п. 1, 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Статтею 257-1 ЦПК України встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зокрема, така заява може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами тимчасово окупованої території України, визначеній Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, серед яких є і м. Кіровське Донецької області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 року №1351-VIII місто Кіровське перейменовано на місто Хрестівка. Судом встановлено, що [INFO] в м. Хрестівка Донецької області у віці 59 років помер чоловік заявниці [PERSON], [INFO], причина смерті ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення лівої легені четверта стадія, що вбачається з показів заявниці, лікарського свідоцтва про смерть №103 від [INFO], свідоцтва про смерть, виданого Кіровським міським відділом актів громадського стану, свідоцтва про шлюб (а.с.5-7). Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-УІ державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Статтею ст.17 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. 10 липня 2017 року заявниця звернулася до Буринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного для реєстрації смерті свого чоловіка, надавши документи, видані на тимчасово непідконтрольній Уряду України території, у зв'язку з чим даним реєстраційним органом було відмовлено у проведені такої реєстрації (а.с.4). Однак факт смерті [PERSON] доведений в судовому засіданні у сумнівів не викликає. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, про який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення заяви, оскільки від цього залежить виникнення права на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, а встановлення вказаного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved