Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до обєднаної територіальної громади Біловодського району Луганській області в особі Біловодської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 20 червня 2011 року, не залишивши заповіту. Крім нього є ще спадкоємці за законом - [PERSON] та [PERSON], які також прийняли спадщину, а потім всі вони утрьох уклали між собою нотаріально посвідчений договір про розподіл спадщини. До складу спадкового майна, розподіленого згідно договору спадкоємцю [PERSON], окрім іншого входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення (пай) загальною площею 8,2200га, розташована на території Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області, кадастровий номер 1420684400:18:002:0047, яка належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] У листопаді поточного 2017 року спадкоємець [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Біловодської ДНК [PERSON] з питань оформлення належних йому спадкових прав після смерті [PERSON], однак Постановою державного нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії йому відмовлено у звязку з тим, що [PERSON] не може надати нотаріусу втрачений ним, як спадкоємцем, оригінал Державного акту про право власності на спадкову земельну ділянку серії ЛГ №049003 від 03.04.2004р. У звязку з наведеним просив суд визнати за Андрійченко Костянтином Геннадійовичем, 30 червня 1975 року народження, паспорт громадянина України ЕК494489, виданий Біловодським РВ УМВС України в Луганській області 17 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків 2757400934, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) загальною площею 8,2200 га, розташовану на території Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області, кадастровий номер 1420684400:18:002:0047. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд про розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розглядати справу за відсутності представника, заперечень не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №220283, [PERSON] помер 16 вересня 2009 року. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №291445 вбачається, що [PERSON] померла 20 червня 2011 року. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 20 червня 2011 року, спадкова справа за №240/2011 була заведена Біловодською державною нотаріальною конторою. Крім позивача [PERSON] є спадкоємці за законом - [PERSON] та [PERSON], які також прийняли спадщину, а потім, у відповідності до положень ст.1278 Цивільного кодексу України, уклали між собою нотаріально посвідчений договір від 09.06.2016р. про розподіл спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON]. До складу спадкового майна, розподіленого згідно договору позивачу [PERSON], окрім іншого входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення (пай) загальною площею 8,2200 га, розташована на території Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області, кадастровий номер 1420684400:18:002:0047, яка належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], виданого державним нотаріусом Біловодської ДНК на бланку серії ВРІ №162972 від 03 березня 2011 року, та Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЛГ №049003 від 03 квітня 2004 року. Згідно відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою наданих Відділом у Біловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за №0-12-0.17-432/101-17 від 05.12.2017, земельна ділянка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №049003 виданого [PERSON], розташована за межами населених пунктів на території Данилівської сільської ради, станом на 12.01.2017 р. вартість вказаної земельної частки складає 168053,76 грн. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1302/02-31 від дій слідує, що державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У силу вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі\~наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторно документ про право власності на земельну ділянку, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved