Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування, про відібрання малолітньої дитини. В обґрунтування позову вказувала, що сторони перебували у шлюбі з 23.08.2009 року по 24.01.2017 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO] 16 грудня 2016 року відповідач дізнався, що позивач звернулася із позовом про розірвання шлюбу до суду та будучи схвильований цим, наступного дня силою забрав їх спільну доньку із місця її навчання та проживання, де вона на той час проживала із батьками позивачки, та перевіз у м. Славута. Позивач в цей час знаходилася за кордоном, та не мала можливості повернутися в Україну, так як працювала за контрактом. Скориставшись фактом її відсутності, відповідач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини виконкому Славутської міської ради, рішенням якої було встановлено місце проживання їх дочки із батьком. Весь цей час відповідач усіма можливими способами чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її житті, налаштовує дитину проти матері. Позивач звернулася до суду та рішенням від 12.07.2017 року було задоволено її позов та визначено місце проживання дочки [PERSON] разом із матірю. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16.08.2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Після цього [PERSON] продовжує утримувати у себе доньку, при цьому обмежуючи позивачку, як матір, у спілкуванні з дитиною. Позивач вважає, що дитину [PERSON], [INFO] має бути негайно відібрано у відповідача, як у особи, яка незаконно її утримує, та передано дочку для неї. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник проти позову заперечили, вважають, що донька [PERSON] проживає із батьком [PERSON] на законних підставах , адже існує рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.01.2017 року про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] із батьком, крім того [PERSON] подано касаційну скаргу на рішення суду від 12.07.2017 року та ухвалу апеляційного суду від 16.08.2017 року та ухвалою від 04.10.2017 року ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалено зупинити виконання рішення Славутського міськрайонного суду від 12.07.2017 року до закінчення касаційного провадження у справі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в судовому засіданні вказала, що підтримує письмовий висновок органу опіки про недоцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] від батька [PERSON] Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.03.2010 року. Сторони мають у спільній сумісній власності квартиру [ADDRESS], де проживає відповідач [PERSON] із малолітньою дочкою з 17 грудня 2016 року. До цього часу малолітня [PERSON], [INFO] в період з 04.08.2016 року по 16.12.2016 року проживала без реєстрації в [ADDRESS], у дідуся і бабусі по матері, з 01.09.2016 року відвідувала Глушицьку ЗОШ І-ІІ ступенів, що було результатом усної домовленості батьків дівчинки між собою та мало тривати до повернення матері з-за кордону, та сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, а також встановлено рішенням Славутського міськрайонного суду від 12.07.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 162 Сімейного кодексу України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Принципом 6 Декларації прав дитини, що прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. 17 грудня 2016 року відповідач [PERSON] самочинно, без згоди матері [PERSON], забрав малолітню дочку [PERSON], [INFO] з приміщення школи в с. Глушиця, тим самим, змінивши місце її проживання на м. Славута. При цьому покликання відповідача та його представника на рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.01.2017 року, яким було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] із батьком [PERSON], як на правомочну підставу для проживання дитини із батьком, в контексті заперечення щодо наявності підстав для відібрання дитини за ст. 162 СК України, суд знаходить необґрунтованим, оскільки факт самовільної зміни батьком місця проживання дитини мав місце 17.12.2016 року, а рішення органу місцевого самоврядування було більш як через місяць 19.01.2017 року. Більше того суд розцінює поведінку батька як спосіб зловживання своїми правами з метою приховування та узаконення своїх самоуправних дій, здійснених на зміну місця проживання дитини без згоди з матір'ю, всупереч попередньо досягнутим домовленостям щодо місця проживання малолітньої дитини на період перебування матері за кордоном. Також суд критично оцінює та не бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 26.02.2018 року, яким визнано недоцільним відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у батька [PERSON], оскільки він суперечить Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. Таким чином, оскільки відповідач самочинно, без згоди матері, змінив місце проживання їх малолітньої дитини, тому необхідно відібрати малолітню [PERSON], [INFO] у батька [PERSON] та передати її матері [PERSON] При цьому суд не пов'язаний фактом наявності існування ухвали від 04.10.2017 року ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, де було ухвалено зупинити до закінчення касаційного провадження у справі виконання рішення Славутського міськрайонного суду від 12.07.2017 року про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] разом із матірю [PERSON], [INFO], як на те покликається відповідач та його представник, оскільки дана ухвала стосується виключно процедури виконання за рішенням суду від 12.07.2017 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved