Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення порушених прав власника. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.1980 року є власником 14/100 ідеальних долей домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 08.04.1999 року №184 їй було надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,126 га в межах згідно з планом. 07.08.2005 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено угоду про порядок користування та порядок розпорядження земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS]. Так, пунктом 4 угоди передбачено, що у спільному користуванні сторін перебуває земельна ділянка площею 0,0008 га. У березні 2007 року відповідач встановила нову браму і цегляний стовп, який повністю закрив прохід між будинком та брамою, а хвіртку обладнала замком і закрила на ключ, тому позивач не може належним чином обслуговувати свою частину будинку. Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та відповідно до заяви від 20.03.2014 року (а.с.162-170) просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою шляхом надання вільного доступу до земельної ділянки спільного користування площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку [ADDRESS], а також не чинити їй перешкоди при демонтажі частини паркану (цегляного стовпа з хвірткою), самовільно збудованого [PERSON], та побудові огорожі на кордоні суміжних ділянок вздовж стіни будинку шириною 1 метр та довжиною 8 м у спосіб, що вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2013 року. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Також позивач пояснила, що конфлікти з відповідачем існують тривалий час. На даний час їй потрібно утеплити зовнішню стіну належної їй частини будинку, вздовж якої знаходиться земельна ділянка спільного користування, однак, фактично через відсутність ключа від хвіртки та напружені стосунки з відповідачем вона позбавлена можливості вільного доступу до своєї стіни. Крім того, вона має намір сама у майбутньому демонтувати частину паркану відповідача та побудувати нову огорожу. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, та пояснили, що вважають вимоги позивача безпідставними, оскільки хвіртка у двір відповідача не може бути відчинена цілодобово, а частина паркану, яку має намір демонтувати позивач, є власністю відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. Згідно державного акту на право постійного користування землею [PERSON] виділено у постійне користування 0,0126 га земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.14). 10.06.2005 року укладено угоду про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою по [ADDRESS] (а.с.10), згідно умов якої земельна ділянка у розмірі 0,0008 га знаходиться у спільному користуванні. Відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області від 07.10.2008 року [PERSON] зобов'язано усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою в розмірі 0,0008 га, що знаходиться біля частини будинку [PERSON] по [ADDRESS], шляхом утримання собак у спеціально облаштованому вольєрі з висотою огорожі не менше 2,5 м.; зобов'язано [PERSON] відновити відмостку довжиною 6,3 м., шириною 1м. біля частини будинку, що належить [PERSON]. Для цього виконати наступні роботи: зняти рослинний шар навколо частини будинку на ширині 1 м і завглибки 10-15 см, у корито, що утворилося, укласти і утрамбувати щебінь з піском з ухилом у бік від будинку і залити асфальтобетонним розчином товщиною 5 см з формуванням поверхні з ухилом від будинку (а.с.7-9). Згідно висновку судово-будівельно-технічної експертизи №499/12.13 від 01.10.2013 року саме за згодою співвласників про здійснення огородження земель спільного користування, огородити земельну ділянку спільного користування площею 0,0008 га за адресою: [ADDRESS], для доступу двох співвласників можливо. Для того, щоб здійснити огорожу, що перебуває у спільному користуванні, для доступу двох співвласників, потрібно провести демонтаж цегляного стовпа з хвірткою, який розміщений на земельній ділянці спільного користування, що встановлений [PERSON] (а.с.149-152). Враховуючи, що представниками відповідача не спростована та обставина, що позивач через відсутність ключа від хвіртки позбавлена можливості вільного доступу до земельної ділянки спільного користування та внаслідок цього до своєї стіни, у тому числі для виконання робіт з теплоізоляції; відсутність вільного доступу перешкоджає позивачеві у здійсненні нею права користування своїм майном, тому наявні підстави для зобов'язання відповідача усунути наявні перешкоди шляхом надання ключів від хвіртки для забезпечення вільного доступу позивача до земельної ділянки спільного користування. Щодо позовної вимоги не чинити перешкод позивачеві при демонтажі нею частини паркану (цегляного стовпа з хвірткою), збудованого [PERSON], та побудові огорожі на кордоні суміжних ділянок вздовж стіни будинку, то суд може захистити лише порушене право позивача на момент розгляду спору в суді. Враховуючи, що позивач має намір у невизначеному майбутньому демонтувати частину належного відповідачеві паркану та побудувати огорожу і просить не чинити їй при цьому перешкоди, тому саме в межах заявленої вимоги суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна вимога не чинити перешкоди при демонтажі частини паркану та побудові огорожі на кордоні суміжних ділянок вздовж стіни у спосіб, що вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2013 року, не підлягає задоволенню, тому підстави для стягнення витрат, повязаних з оплатою експертизи, також відсутні.

Outcome: partial