Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності в порядку набувальної давності. Свої вимоги вона мотивувала наступним. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 05 лютого 1976 року за реєстровим №560, позивачка і її рідна сестра [PERSON], в рівних частках, по 1/2 частці кожна, є власниками домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області, яке в цілому складається з житлового будинку з верандою під літ. «А-1, а», загальною площею 56,8 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, та господарських споруд і будівель: погребу з шийкою під літ. «П», сараю під літ. «Б», убиральні під літ. «В», літнього душу під літ. «Г», ганка, козирка, колодязя питного №2, огорожі №№4, 6, хвіртки №5. Вказане домоволодіння позивачка та її сестра - [PERSON] оформили в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В 1980 році [PERSON] прописалася у вказаному житловому будинку і безперервно продовжує проживати за даною адресою. [PERSON] у вказаному домоволодінні не проживала, оскільки постійно мешкала в м. Москва, РФ. Домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області в натурі не поділене, має один вхід та одну адресу, тому [PERSON] відкрито володіла та користувалась усім домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, здійснювала поточний ремонт всього будинку, провела до будинку воду і газ, встановила газове опалення, замінила дах, вікна і паркан, облицювала будинок сайдингом та ін. 01 жовтня 2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцем після смерті сестри є її син [PERSON], який не претендує на 1/2 частку домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області. Під час проживання в домоволодінні [PERSON] відкрито володіла та користуватися ним. Інші особи ним не користувались, не володіли та не заявляли свої права. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 1/2 частину домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області, яке належало її сестрі [PERSON] До початку розгляду справи по суті позивач подала до суду заяву, відповідно до якої просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Представник Смілянської міської ради подав суду заяву, якою позов [PERSON] визнав повністю та просив справу розглянути без його участі. [PERSON] направив до суду нотаріально-завірену заяву про визнання позову з проханням справу розглядати без його участі та вказавши, що не претендує на 1/2 частку домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області, що належало його матері [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю передбачено положеннями статей 15, 16 ЦК України, а також частиною четвертою статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 05 лютого 1976 року за реєстровим №560, [PERSON] і її рідна сестра [PERSON], в рівних частках, по 1/2 частці кожна, є власниками домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області. [PERSON] зареєстрована у вказаному житловому будинку і безперервно продовжує проживати за даною адресою з 02 серпня 1980 року, що підтверджується копією витягу з домової книги та довідкою квартального комітету №13 Смілянської міської ради від 24 жовтня 2015 року, з якої також вбачається, що [PERSON] відкрито володіє та користується усім домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, здійснює поточний ремонт всього будинку. [PERSON] в домоволодінні не проживала. Домоволодіння №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області в натурі не поділене, має один вхід та одну адресу, тому [PERSON] відкрито володіла та користувалась усім домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, здійснювала поточний ремонт всього будинку. Відповідно до ст.319 ЦК України, здійснення права власності відбувається через володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном не залежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Одним із способів набуття права власності Цивільний кодекс України розглядає набувальну давність. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ч.ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до листа Верховного суду України №93/0/54-13 від 01.11.2013 щодо аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч.2 ст.344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Цей строк відповідно до ст.344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна п'ять років. Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст.344 ЦК поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 р., то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 01 січня 2001 р. Тобто, набувальна давність щодо обєктів нерухомості могла застосовуватись лише після 01 січня 2011 р., а щодо рухомого майна після 01 січня 2006 р. Позивачка добросовісно набула право на належну [PERSON] 1/2 частку нерухомого майна, відкрито і безперервно володіла протягом часу визначеного законом усім житловим будинком №13 по пров. Другий Жовтневий в м. Сміла Черкаської області. Заволодіння 1/2 часткою будинку відбулось без порушення норм права (викрадення, шахрайство). Позивач використовує вказане нерухоме майно в особистих потребах, за свої кошти та власною працею утримує домоволодіння, користується присадибною земельною ділянкою, проводить ремонтні роботи, тобто більше 10 років фактично володіє спірним домоволодінням. На підставі наведеного, ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved