Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем [PERSON], проживала в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 27 січня 2009 року. За час проживання у шлюбі у нас народилося двоє дітей син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які знаходяться на її вихованні. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року стягнуто на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час ця сума є дуже мізерною і не може забезпечити утримання дітей у зв'язку з зростанням споживчих цін та зростанням витрат на проживання із віком дітей. Відповідач є людиною молодого віку, постійно виїжджає на сезонні роботи, його заробіток позивачу не відомий. Сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача є недостатньою для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров»я, набору продуктів харчування, мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних та інших потреб дитини. Просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлена, що стверджено розпискою , яка знаходиться в матеріалах справи, причини неявки суд не повідомила . У відповідності до вимог ч.3 п.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд взяти до уваги його відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами він не погоджується, оскільки офіційно не працевлаштований, стабільних доходів не має, перебуває у шлюбі з іншою жінкою та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Згідний сплачувати аліменти у не більшому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей по 300 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріальне становище дитини; стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач [PERSON], на даний час офіційно не працює, приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне становище позивача [PERSON], те що на утриманні відповідача є дружина з двома неповнолітніми дітьми, беручи до уваги відсутність доказів про стан здоров'я позивача, відповідача, їх спільних дітей, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 листопада 2011 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Крім того, аліменти, після зміни способу їх стягнення, підлягають стягненню починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб їх стягнення. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved