Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої майну фізичної особи. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що являється власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0970 га, які розташовані по вул. І. Франка, 11 в м. Сколе Львівської області. Дане нерухоме майно перебуває в заставі іпотечного договору, укладеного 28 липня 2013 року між нею та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу [PERSON] від 28.07.2015 року за №2903. На даний час вказаний іпотечний договір не припинив свою чинність, однак всупереч умовам даного договору без згоди позивачки 23 червня 2015 року відповідачем було демонтовано сарай, загальною площею 19 кв. м., ринкова вартість якого становить 164258, 42 грн. Вважає, що з вини відповідача вказане нерухоме майно доведено до повної непридатності щодо його цільового призначення. Внаслідок такого знищення сарай перестав існувати та повністю втратив свою цінність. Вважає, що порушуються її права на нерухоме майно, тим самим завдана їй майнова шкода, а тому просить суд задоволити позовні вимоги, стягнувши з відповідача в її користь кошти в сумі 164\~258 грн. 42 коп. В судовому засіданні уповноважений представник позивачки [PERSON] позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, дав аналогічні пояснення, просить такий задовольнити. Належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду підтверджуючі документи про причини своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомляв, однак шляхом електронного повідомлення №000003 від 29.02.2016 року було відправлено повідомлення про розгляд справи, але як вбачається з довідки Сколівського ЦВПС таке вручено не було, оскільки адресат за даною адресою не проживає. Однак в матеріалах справи є підтвердження, а саме відповідь на запит суду в порядку ст. 122 ЦПК України Сихівським РВ ГУ ДМС України у Львівській області вх. №46664 від 21.10.2015 року, про факт реєстрації відповідача за адресою, яка вказувалась в телеграмі, а саме м. Львів, вул. Скорини, 38/114. Про розгляд справи, який був призначений 30.11.2015 року відповідач повідомлявся шляхом відправлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, однак такий був повернутий до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України\~у разі відсутності особи за вказаною адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручені їй належним чином. В судове засідання, яке було призначено на 22.12.2015 року відповідач повідомлявся аналогічно і вважався таким, що повідомлений належним чином, оскільки на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення йому повістки. Про дату та час останнього судового засідання відповідач повідомлявся, як зазначено вище телеграмою, яка доставлена не була, оскільки такий не проживає за вказаною адресою. У відповідності до ст. 77 ЦПК України передбачено також обовязок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання. У разі відсутності такої заяви повістка надсилається на останню відому адресу й вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не перебуває. В зв'язку з зазначеним вище суд дійшов висновку, що відповідач навмисно затягує процес, зловживаючи своїми правами наданими їм процесуальним законом, при цьому у повній мірі забуваючи про свої обовязки, тому вважає можливим розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення по справі у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини. В матеріалах справи наявна копія договору дарування від 01 червня 1989 року згідно якого гр. [PERSON] подарувала цілий двоповерховий жилий будинок з чотирьох кімнат і однієї кухні, розміром жилої площі 75, 6 кв. м. та господарські будівлі: сарай, вбиральня, гараж, водоколонка, замощення, що знаходяться в м. Сколе, вул. Івана Франка, 11 Львівської області на земельній ділянці розміром 1005 кв. м. гр. [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 28 липня 2013 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Львівського нотаріального округу і зареєстрований у реєстрі за №2903, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,0970 га, призначена для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 4624510100:01:004:0094, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вул. І. Франка, буд. 11, житловий будинок №11 з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за вище вказаною адресою. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.04.2015 року індексний №36326412 вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вул. Івана Франка, 11 (кадастровий номер 4624510100:01:004:0094) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить власнику [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ №548071, виданий 04.05.2011 року Управлінням Держкомзему у Сколівському районі Львівської області. 19 червня 2015 року позивачці був виданий технічний паспорт на садибний (індивідульний) житловий будинок №11 по вул. Івана Франка в м. Сколе Львівської області (інвентаризаційна справа №008). Як встановлено в судовому засіданні позивачка зверталась в Сколівську міську раду Львівської області із про пошкодження її майна, в результаті чого отримала відповідь, яка наявна у матеріалах справи за вих. №553/02-09 від 08.07.2015 року, з якої вбачається що в результаті перевірки фактів викладених у заяві на присадибній території будинку за адресою [PERSON], 11 в м. Сколе господарські будівлі знаходяться в процесі демонтажу. 13 липня 2015 року згідно ухвали Сколівського районного суду Львівської області було вжито заходи забезпечення позову, щодо заборони відповідачем вчиняти демонтаж чи які інші дії, які можуть пошкодити чи знищити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою вказаною вище, однак відповідач всупереч умовам іпотечного договору без згоди позивачки демонтував сарай, тобто вказане нерухоме майно довів до повної непридатності щодо його цільового призначення, тим самим наніс збитки позивачці. 22 червня 2015 року позивачка звернулась до ТОВ «АКР-КОНСАЛТ» для проведення оцінки належного їй майна, для встановлення ринкової вартості об'єкта оцінки. Як вбачається із копії звіту про оцінку майна №RS00-150622-034, який наявний в матеріалах справи, об'єктом оцінки являється житловий будинок, загальною площею 163 кв. м., що розташований за адресою: Львівська область, вул. Івана Франка, 11 в м. Сколе. У ході проведеного дослідження оцінювачем встановлено, що вартість об'єкта становить 1409164 грн. 34 коп., у тому числі 1 кв. м. становить 8645 грн. 18 коп. 28 січня 2016 року за вих №453/1268/15-ц/280/2016 від 28.01.2016 року судом відповідно до ст. 190 ЦПК України було зобов'язано спеціаліста надати письмові роз'ясненя з приводу оцінки житлового будинку, однак відповіді на адресу суду не надійшло, а тому судом було прийнято до уваги ті докази, які знаходились у матеріалах справи. Відповідно до ч. ч. 1, 3 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 8.1 Іпотечного договору врегульовано, що в разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні усі завдані у зв'язку з цим збитки. Розмір такого відшкодування визначатиметься у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Відшкодування шкоди позивачці в натурі неможливе оскільки необхідно провести необхідні роботи, щоб полагодити пошкоджену річ, в даному випадку сарай або усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди, тому суд вважає, що позивачці необхідно відшкодувати заподіяні збитки грішми, враховуючи при цьому площу сараю, яка відповідно до технічного паспорта становить 19 кв. м. та вартість 1 кв. м. оцінювачного об'єкта , який згідно звіту про оцінку майна становить 8645 грн. 18 коп., що в математичному розрахунку становить суму майнової шкоди в розмірі 164258 грн. 42 коп. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Тому, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача щодо стягнення з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди, кошти в сумі 164\~258 гривень 42 коп. Суд також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1643 гривні судових витрат, повязаних з сплатою судового збору.

Outcome: approved