Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить\~\~встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], який помер 27.01.2014 року, визнати\~\~за нею право\~\~власності на спадкове майно, що залишилось після смерті 27.01.2014 року [PERSON], а саме на: земельну ділянку площею 0,49 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975; земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975; земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296; земельну ділянку площею 1,37 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.03.2009 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке прийняв брат померлої [PERSON], оскільки відноситься до спадкоємців за законом другої черги та проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем. 27.01.2014 року [PERSON] помер, після смерті якого залишилось вказане вище спадкове майно. Дану спадщину прийняла позивач, оскільки є двоюрідною сестрою спадкодавця та в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з розбіжностями в актових записах про народження матері позивача, позивача, та втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданому позові просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов позовні вимоги визнали повністю, з обставинами, викладеними у позові погодилися, просять розглядати справу за відсутності їхнього представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України,\~в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого. Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №464854 від 30.11.1977 року батьками позивача [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) С.І. вказано: [PERSON] та [PERSON]. При укладенні шлюбу 23.02.1967 року з [PERSON] позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Абрамець» на «Лавро», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР №870924 від 23.02.1967 року, актовий запис №7. Батьками матері позивача [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №298010 від 08.08.1980 року були: [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача [PERSON] (свідоцтво серії І-ИД №464854 від 30.11.1977 року) її мати записана як «Абрамець Олена Іванівна», а у свідоцтві про народження матері позивача (серії ІІ-ИД №298010 від 08.08.1980 року) мати позивача записана як «Абрамець Гелена Іванівна». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ИД №453717 та свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] серії І-УР №897394 від 20.11.1959 року їхніми батьками були: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] при укладенні шлюбу 24.02.1927 року з [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «Абрамець» на «Остапюк», що вбачається з даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00020048718, сформованого 27.04.2018 року. Батьками [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) А.І. були: [PERSON] та [PERSON], що вбачається з даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00020049581, сформованого 27.04.2018 року. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] серії І-ИД №453717 батьки зазначені як «[PERSON] та [PERSON]», а у свідоцтві про народження [PERSON] серії І-УР №897394 від 20.11.1959 року як «[PERSON] та [PERSON]». [PERSON] помер 27.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року, актовий запис №02. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності, тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Зі змісту розяснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення. Судом встановлено, що мати спадкодавця [PERSON] [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) А.І. та мати позивача [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) С.І. [PERSON] були рідними сестрами, а позивач [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) С.І. двоюрідною сестрою померлого 27.01.2014 року [PERSON] Встановлення факту родинних відносин, а саме, що позивач [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], який помер 27.01.2014 року необхідне позивачу для реалізації спадкових прав, яка має намір визнати за собою право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення даного факту відповідатиме інтересам позивача та забезпечить реалізацію її законних прав з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045975 від 19.09.2003 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,64 га у межах згідно з планом, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,49 га, земельна ділянка площею 0,15 га. [PERSON] померла 05.03.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №083628 від 06.03.2009 року, актовий запис №04. Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №565/01-16 від 29.08.2018 року, згідно даних спадкового реєстру після смерті 05.03.2009 року [PERSON] спадкові справи не заводились. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що належні [PERSON] на праві власності земельні ділянки успадкував її брат [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №222, виданою 03.05.2018 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №046296 від 19.09.2003 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,52 га в межах згідно з планом, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, до складу якої входить: земельна ділянка площею 1,37 га, земельна ділянка площею 0,15 га. \~ \~ \~ \~[PERSON] помер 27.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року, актовий запис №02. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ТР №046296 від 19.09.2003 року спадкодавець зазначений як «Остапюк Іван Теодорович», а у свідоцтві про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року як «Остапюк Іван Теодорович». \~ \~ \~ \~Державний акт на право власності на землю серії ТР №046296 від 19.09.2003 року, виданий [PERSON] та державний акт на право власності на землю серії ТР №045975 від 19.09.2003 року, виданий [PERSON] на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» розміщено оголошення, про те, щоб вважати загублені державні акти недійсними. Згідно довідки №144, виданої 27.03.2018 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON], який помер 27.01.2014 року на час смерті проживав один за адресою: вул.Зарічна,7 с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У силу ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №561/01-16 від 29.08.2018 року згідно даних спадкового реєстру нотаріальною конторою заведено спадкову справу №165 за 2014 рік після смерті 27.01.2014 року [PERSON] Заяву про прийняття спадщини подано 16.06.2014 року [PERSON] Станом на 29.08.2018 року свідоцтва про право на спадщину не видавались (копія витягу спадкової справи додана до матеріалів справи). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, звернувшись в межах шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у звязку з розбіжностями в актових записах та втратою оригіналів державних актів на право приватної власності на землю, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №290/01-16 від 11.05.2018 року). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та померлим 27.01.2014 року [PERSON], а саме, що [PERSON], [INFO], є двоюрідною сестрою померлого 27.01.2014 року [PERSON], та визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого 27.01.2014 року [PERSON] \~ \~ \~ \~

Outcome: approved