Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації, який згодом уточнила, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Італія, у період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року без згоди батька [PERSON]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 23.09.1999 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 17.12.2012 року. Від даного шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Дочка проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач безпідставно чинить перешкоди її у здійснені нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та відмовляється дати дозвіл на виїзд її за кордон. Також вказала, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Крім того вказала, що вона також бажає щоб її дитина відвідала родину її нового чоловіка, жителя [ADDRESS], який запрошує її у гості. У добровільному порядку відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала позов з уточненнями і просили його задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, відзиву на позов не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 23 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Гусятинського районного суду від 17.12.2012 року. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2009 року, виданим Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №18. На даний час, сторони по справі проживають окремо. Дочка сторін [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір'ю в [ADDRESS] Гусятинського району, що підтверджується відміткою на свідоцтві про її народження та поясненнями позивачки в суді. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 22.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції [PERSON] - позивачка по справі зареєструвала шлюб з [PERSON], громадянином Італійської Республіки. Позивачка [PERSON] має дозвіл на проживання як члена сім'ї громадянина європейського союзу до 29.04.2021 року в Республіці Італія, що підтверджується копією посвідки на проживання члена сім'ї громадянина Європейського Союзу, виданої поліцейським відділком м. Брешія департаменту державної поліції Міністерства внутрішніх справ. Позивач бажає та має змогу забезпечити дочці [PERSON] відпочинок та оздоровлення за межами України у країні-учасниці Шенгенської угоди - Італії . Між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дитини за межі України до вищевказаної країни з метою відпочинку та оздоровлення в період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ч 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Встановлено, що позивачка з метою оздоровлення та відпочинку дитини бажає здійснювати поїздки у період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року за межі України до Республіки Італія. Однак, батько дитини згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України з метою відпочинку та оздоровлення не надає . Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів дитини, у тому числі, право на відпочинок, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд і на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України до Республіки Італія в період з 01.09.2018 року до 01.09.2019 року без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON]. В силу вимог ч. 3 ст. 313 ЦК України, після досягнення донькою [PERSON], [INFO] шістнадцяти років, вона набуває права на вільний самостійний виїзд за межі України. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що позивач має можливість забезпечити доньці рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального розвитку, а небажання відповідача надавати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон з метою відпочинку шкодить інтересам дитини. Вказаний виїзд доньки за кордон є тимчасовий, з метою відпочинку у період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року. При цьому, батько не позбавлений можливості брати участь у вихованні доньки та можливості особистого спілкування з нею. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved