Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Гайворонської сільської ради Бахмацького району, Рубанської сільської ради Бахмацького району, Кропивненської сільської ради Бахмацького району про визнання права власності на земельні ділянки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що успадкувавши, згідно заповіту, після смерті [PERSON] 2 земельні ділянки, розташовані на території Кропивненської сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності спадкодавиці на які посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 860523 та 2 земельні ділянки, розташовані на території Рубанської сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва право власності спадкодавиці на які посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515583, вона не може належним чином оформити у нотаріуса свої права на дану спадщину, оскільки у державних актах наявні виправлення, зроблені Бахмацьким відділом земельних ресурсів. Дані обставини перешкоджають позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїми правами щодо успадкованих земельних ділянок, тому вона просить суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач, на підставі заповіту від 28.04.2009 року, вчиненого [PERSON], яка померла [INFO], успадкувала 2 земельні ділянку, розташовані на території Кропивненської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.10 га, кадастровий номер 7420384000:04:000:0124,(пай 480) та площею 0.16 га, кадастровий номер 7420384000:05:000:0559, (пай №480), право власності на які посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 860523, виданим 05.06.2007 року Бахмацькою райдержадміністрацією (а.с.11) та 2 земельні ділянки, розташовані на території Рубанської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.02 га, кадастровий номер 7420387500:08:000:0094, (пай №313) та площею 0.50 га, кадастровий номер 7420387500:07:000:0094, (пай № 32), право власності на які посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 515583, виданим 29.06.2005 року Бахмацькою райдержадміністрацією (а.с.12) Проте, дані правовстановлюючі документи містять виправлення в частині зазначення прізвища власника. Дане виправлення вчинене Бахмацьким районним відділом земельних ресурсів і завірене печаткою, проте, враховуючи положення п. 4.1. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.2009р. N 325 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 р. за N 735/16751, згідно якого виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, у зв»язку з тим, що державний акт із виправленням не може бути прийнятий ним для вчинення нотаріальних дій (а.с.17). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно витягів з технічної документації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки № 06-15/7873 від 07.07.2014 року, № 06-15/7874 від 07.07.2014 року, №06-15/7875 від 07.07.2014 року, № 06-15/7876 від 07.07.2014 року, вбачається, що [PERSON], на підставі державного акта серії ЯГ № 860523 є власником земельних ділянок площею 0.16 га та площею 5.10 га, розташованих на території Кропивненської сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13-14) та на підставі державного акту серії ЯА № 515583 є власником земельних ділянок площею 0.50 га та площею 4.02 га, розташованих на території Рубанської сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15-16). Як вбачається з повідомлення відділу держземагенства у Бахмацькому районі №01-25/112 від 26.02.2014 року, даний орган, відповідно до постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» та ЗУ «Про державний земельний кадастр» не може внести зміни до державного акту на право власності на земельну ділянку чи видати його дублікат, а тому порушене право позивача на землю повинно бути захищене. Згідно із ч.3 ст. 152, ст. 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності тощо. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючі документи спадкодавці на належну їй нерухомість мають виправлення. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2014 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості на земельні ділянки з кадастровими номерами - 7420384000:05:000:0559, 7420384000:04:000:0124, 7420387500:08:000:0094, 7420387500:07:000:0094. Обраний позивачем спосіб захисту у виді визнання права на земельні ділянки відповідає способам захисту, передбаченим ст. 152 ч. 3 ЗК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved