Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що відповідачка є її рідною сестрою. [INFO] року померла їх мати [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку, розташованого в [ADDRESS], де проживає її сестра. До закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини вони з сестрою домовилися, що в нотаріальній конторі вона напише заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь, за умови виплати їй компенсації за 1/2 частину будинку. Ними за попередньою домовленістю був оцінений будинок в 16 000 доларів США, після чого сестра погодилася виплатити їй 8000 доларів США, що еквівалентно 64 800 грн. в розстрочку. При цьому ініціатором даної пропозиції була її сестра - відповідачка. Після чого в грудні 2012 року в нотаріальній конторі вона написала заяву, в якій відмовилася від спадщини після смерті матері - 1/2 частини будинку [ADDRESS] на користь сестри [PERSON] Заяву прийняв державний нотаріус Демко М.Л. У зв'язку з тим, що вона безмежно вірила своїй сестрі, вона не вимагала оформити їх домовленість, крім того, сестра переконала її, що немає необхідності укладати будь - які угоди для економії грошей. Таким чином, сестра взяла на себе зобов'язання виплачувати на її користь щомісячно суму не менше 1 000 грн. Після цього відповідачка тричі виплатила їй по 1 000 грн. а саме: у березні, квітні, травні 2013 року. Крім цього, вона припинила з нею спілкуватися, уникає зустрічей, не відповідає на її дзвінки. Будучи боржником у зобов'язанні відповідачка порушила зобов'язання перед нею і зобов'язана виплатити зазначену суму. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] суму боргу в розмірі 8 000 дол. США, що еквівалетно 64 800 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що ніяких домовленостей з позивачкою щодо спадщини після смерті іхньої матері між ними не було. Позивачка добровільно відмовилася від подачі заяви про прийняття спадщини. Представник відповідачки - [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що відповідачка в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, а позивачка подала заяву до нотаріальної контори, в якій повідомила, що строк для прийняття спадщини нею пропущений і вона не має намірів звертатися до суду з позовом про його продовження, претензій до спадщини матері вона не має. Таким чином, нотаріус переконавшись в тому, що позивачка не має наміру продовжувати строк про прийняття спадщини, видала позивачці свідоцтво про право на спадщину. Фактично ж позивачка не відмовлялася від прийняття спадщини на користь відповідачки. Відповідачка зі свого боку була вдячна сестрі, що в даному питанню у них взаєморозуміння, тому пообіцяла допомогти сестрі по мірі своїх можливостей. Однак конкретний розмір допомоги не обумовлювався. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла мати сторін [PERSON]. Згідно відповіді Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 12.04.2014 року, 26 грудня 2012 року за реєстровим № 2-3201 доньці спадкодавця [PERSON] - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. А 27 березня 2014 року ій же видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0444 га., розташовану по проїзду Лютневому в місті Маріуполі. Як свідчить письмова заява від 26 грудня 2012 року, [PERSON] вказазала, що їй роз»яснено про те, що вона є спадкоємницею померлої [PERSON] Строк на прийняття спадщини нею пропущений, до суду вона звертатися наміру не має. Претензій до спадщини не має та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно на ім»я [PERSON] Вказана заява підписана особисто [PERSON] На підтвердження домовленостей між сторонами, зокрема, сплату грошей за частину спадкового майна, позивачка надала суду витяг по її картковому рахунку, який свідчить про те, що на її рахунок 21.04., 16.05., та 14.06.2013 року переказані грошові кошти в сумі по 1 000 грн. (а.с.6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду факт домовленості між сторонами, згідно якої позивачка зобов»язувалася відмовитися від своєї частки на спадщину після смерті матері на користь відповідачки, а остання в свою чергу зобов»язалася виплатити їй визначену суму взамін її частки в спадщині. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. У відповідності до п.25 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, - відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Як свідчать, оглянуті при розгляді справи, матеріали спадкової справи, фактично ніякої заяви про відмову від спадщини позивачка [PERSON] не писала, тому і вирішувати питання щодо визнання її недійсною підстав суд не вбачає. Окрім того, позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві посилається на наявність грошових зобов»язань між нею та відповідачкою. Однак суд вважає, що позивачкою [PERSON] відповідно до ст.60 ЦПК України не доведено факту існування будь-якого грошового зобов»язання між сторонами. При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed