Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 10.02.2007 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу 09.07.2007 року народилась дитина [PERSON] Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила те, що протягом останнього часу в родині почали виникати сварки, на її думку, сімя розпалась остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливе. Позивач також зазначила у позові, що бажає встановити місце проживання спільної дитини разом із нею. 14.06.2017 року від [PERSON] до суду надійшла заява про надання строку для примирення з метою збереження родини (а.с.31). Ухвалою суду від 14.06.2017 року сторонам призначено строк для примирення 1 (один) місяць (а.с.32), однак за результатами наданого строку примирення не настало, зберегти сімю не вдалось, позивач надала до суду заяву, в якій наполягає на розірвані шлюбу, підтримуючи раніше подані позовні вимоги, просить після розірвання шлюбу відновити її дівоче прізвище та розглянути справу за її відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, однак проти задоволення позову він заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований між ними 10.02.2007 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №2, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ №052148 (а.с.6). Від шлюбу народилась дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №085655, виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 17.07.2007 року (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільної дитини досягнута згода, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно\~\~ до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~дітей,\~що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, позивач має право відновити своє дошлюбне прізвище «Волобуєва». Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved