Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 5,4667 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6321484000:01:000:0248 в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON], який помер 07 жовтня 2007 року. 31 січня 2014 року [PERSON] звернулась до Державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька, яка складається з земельної ділянки, площею 5,4667 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту ХР № 135140 на праві приватної власності на землю, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 20 січня 2005 року. Державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки зазначена земельна ділянка була успадкована [PERSON] після смерті 15 травня 2005 року його дружини [PERSON], яку він не встиг оформити належним чином. За таких обставин позивач звернулася до суду і просить в судовому порядку захистити її право. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.03.2016р. (а.с.18), позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Просив суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області не зявився, судову повістку та копії документів отримали 08 липня 2016 року. На адресу суду надали заяву в якій просять справу розглядати за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають (а.с.24). Суд вважає можливим розглянути дану справу без представника відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами\~документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 016408 від 16 травня 2005 року 15 травня 2005 року у віці 76 років померла [PERSON] (а.с.11). 07 жовтня 2007 року помер [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 121225 від 09 жовтня 2007 року (а.с.12). Представник позивача суду пояснив, що померлі особи це є подружжя, які являються рідними батьками позивача [PERSON] За життя померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], померлої 15.05.2005 року і згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВЕІ № 332674 став спадкоємцем на цілу частку її майна. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 332674, спадкоємцем на цілу частку майна [PERSON] є її чоловік [PERSON], спадкове майно складається земельної ділянки площею 5,4667 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та належить померлій [PERSON] на підставі Державного акту ХР № 135140 на праві приватної власності на землю, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 20 січня 2005 року, згідно розпорядження № 117 від 15 травня 2003 року цієї ж РДА. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 347, кадастровий номер земельної ділянки 6321484000:01:000:0248 (а.с.13). Дане свідоцтво є підставою для видачі новому власнику Державного акту на право приватної власності на землю, однак за час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку і виготовити на своє ім'я відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] за свого життя заповіт не складав, а тому після його смерті було заведено спадкову справу № 324/2006 в Великобурлуцькій державній нотаріальній конторі Харківської області, зареєстровану в реєстрі за №3460. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України\~визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ЯС № 318640 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]М.(а.с.05), прізвище якої на даний час є «Костецька». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АБ № 312510 [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Костецька» (а.с.06). Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі [PERSON] є спадкоємицею першої черги по закону після смерті свого батька [PERSON] і ці обставин ніким не оспорюються. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Будучи спадкоємицею першої черги, позивач звернулась з відповідною заявою до державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 5,4667 га розташованої на території [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала померлій 15 травня 2005 року [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік, а її батьком [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 22 листопада 2006 року за реєстром № 3460, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину на підставі того, що [PERSON] за свого життя державний акт на вищезазначену ділянку на своє ім'я не отримав (а.с.13). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1\~ст.125 ЗК України. Відповідно до ч.4\~ст.25 ЦК України\~цивільна правоздатність\~\~фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тому, зареєструвати право власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] є неможливим. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до\~ст.126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.5 ч.1 ст.19 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право спадщину за законом після смерті її батька, що дало їй право, в порядку ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємицею земельної ділянки, площею 5,4667 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Харківської області після померлого [PERSON] Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. За нормами ч.1\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач після смерті рідного батька спадщину прийняла, то до неї перейшло право [PERSON] зареєструвати право власності на земельну ділянку, що померлий не встиг здійснити за життя. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до п.«г» ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Оскільки на теперішній час у відповідності до\~ст.25 ЦК\~цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у зв'язку з його смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, [PERSON], як спадкоємиця після смерті батька, має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. За таких обставин, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 5,4667 га, кадастровий номер земельної ділянки 6321484000:01:000:0248, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, засвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №135140, виданим Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 20 січня 2005 року на імя [PERSON], зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 117, після померлого 07 жовтня 2007 року [PERSON]

Outcome: approved