Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих коштів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 23.11.2006 Ужгородська міська рада прийняла рішення №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», запровадила додаткові умови для отримання мешканцями м. Ужгород земельних ділянок у приватну власність. 05.02.2008 року п.1.5 рішення 4 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради №621 позивачці було передано у приватну власність земельну ділянку в районі вулиці Озерна, поз. №21 площею 0,075га. Для отримання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] зобовязана була сплатити 18750грн. Вважаючи вимоги відповідача законними, [PERSON] оплатила в бюджет м. Ужгорода грошову суму в розмірі 18750грн. В березні 2017 року із ЄДРСР позивачці стало відомо про те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду з розгляду адміністративної справи №2а-1024/11 від 14.03.2013 року, яка набула законної сили на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №876/6629/13, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року №99 визнано незаконним та скасовано. Таким чином, Ужгородська міська рада безпідставно заволоділа належними позивачці грошовими коштами в розмірі 18750грн. і після визнання рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року №99 незаконним повинна була повернути вказані кошти, чого не було здійснено. У звязку з цим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути з Ужгородської міської ради за рахунок місцевого бюджету м. Ужгорода на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 18750грн., а також сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 640грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила, та просила розглянути таку за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, однак, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні даного позову. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч.1 ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. 23.11.2006 Ужгородська міська рада прийняла рішення №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», запровадила додаткові умови для отримання мешканцями м. Ужгород земельних ділянок у приватну власність. Згідно вказаного рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва (крім пільгових категорій громадян, визначених законодавством) передбачені були обовязкові наступні умови: 1.Передплати до бюджету розвитку міста коштів на розвиток інженерних мереж з розрахунку 25грн. за 1 кв.м. протягом 30 календарних днів з моменту підпису рішення сесії міським головою. Встановити, що 50% від одержаних коштів спрямовується на розвиток інфраструктури даного мікрорайону (виготовлення технічних умов розвитку інженерних мереж кварталу, винос земельної ділянки в натурі, профілювання доріг, тощо). 2.Зобовязати громадян, що одержали земельні ділянки для будівництва індивідуального житлового фонду створити товариство забудовників для централізованого розвитку інфраструктури кварталу. Документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку (державний акт) видати членам товариства забудовників. 3.У разі невиконання цих умов, рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність. 05.02.2008 року рішенням №621 ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку в районі вул. Озерної площею 0,075га, поз.21. Пунктом 8 цього рішення було зобовязано громадян створити товариства забудовників для централізованого розвитку інфраструктури за рахунок коштів забудовників. Документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, видати членам створеного товариства. З наявного в матеріалах справи Розрахунку внесення коштів на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород вбачається, що [PERSON] сплатила за земельну ділянку з розрахунку 25грн. за 1 кв.м. кошти в розмірі 18750грн. Факт внесення позивачкою коштів в розмірі 18750грн. підтверджується також наявною в матеріалах справи копією Квитанції №10640.37.1 від 05.03.2008 року. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2013 року у справі за позовом [PERSON] до Ужгородської міської ради, треті особи Управління Державної казначейської служби у м. Ужгороді, Головне управління Державного казначейства України в Закарпатській області про визнання рішення незаконним та його скасування встановлено, що фактично рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання ділянок для індивідуального житлового будівництва» встановлено додатковий вид загальнообовязкового платежу до місцевого бюджету, що суперечить вимогам чинного законодавства України. А тому, вказаною Постановою суду визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання ділянок для індивідуального житлового будівництва» та стягнуто з Ужгородської міської ради на користь позивача сплачених на підставі такого рішення коштів. Окрім того, Постановою Львівського Апеляційного Адміністративного суду від 20.03.2014 року вказану постанову Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 року в частині визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання ділянок для індивідуального житлового будівництва» та стягнення на користь позивача сплачених на підставі такого рішення коштів залишено без змін. Таким чином, суд приходить до переконання, що сплачені [PERSON] грошові кошти в сумі 18750грн. на підставі скасованого рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання ділянок для індивідуального житлового будівництва» підлягають поверненню. У відповідності до п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судам законодавства про судові витрати у цивільних справа» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved