Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2010 року. Подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сімейні сварки, що негативно впливає на їхню неповнолітню дитину. Вони втратили повагу один до одного і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що вони з відповідачем близько трьох років проживають окремо та фактично припинили сімейні відносини. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, допомоги на утримання дитини не надає. На примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належними чином, в судове засідання не з'явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 17.08.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, що вбачається з показів позивачки, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.3-5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Статтею 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не знаходить підстав для надання відповідного строку для їх примирення, оскільки проти цього заперечує позивачка, а процесуальна поведінка відповідача також не свідчить про його бажання відновити сімейні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved