Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 30.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 04, вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З січня 2019 року шлюбні відносини між ними припинилися. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, а тому подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на вказане, [PERSON] просила розірвати укладений між нею та [PERSON] , шлюб, зареєстрований 30.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 04, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а також просила стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768, 40 грн. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує та заперечує проти надання судом строку для примирення, водночас не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, без повідомлення (поважних) причин, відповідно до норм ст. 131 ЦПК України, вважається таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив не подав (а.с. 50, 53). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ст. 280 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів та за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Розівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 04 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Спір про поділ спільного майна подружжя, як то і про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, на час розгляду даної справи між сторонами відсутній. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, чим не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 12 ЦПК України. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому задовольняє позов. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, як особа, що змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, у позовній заяві просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка « [PERSON] ». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved