Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], зареєстрований 01.03.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 114. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на життя та обов'язки, що призвело до втрати взаємоповаги та порозуміння. Шлюбні відносини припинено, спільного господарства не ведуть, продовжувати підтримувати сімейні відносини не має наміру, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов, з підстав зазначених у ньому, також пояснила суду, що не бажає примирюватися з відповідачем, адже протягом двох останніх років його поведінка не змінюється, взаємопорозуміння між ними відсутнє та вона не бачить сенсу для збереження сім'ї. Відповідач у судовому засіданні заперечував відносно задоволення позову та просив суд надати час на примирення для того, щоб позивачка усвідомила, чи дійсно хоче розлучитися, адже їй буде складно жити без його матеріальної підтримки. Крім того зазначив, що він протягом двох останніх років хотів примиритися з позивачкою, однак вона цього не хоче, вони проживають окремо, а збереження родини залежить від жінки. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видано повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 114 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого [INFO] року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1521, встановлено, що від спільного проживання [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с. 5). Сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак, в судовому засіданні позивачка категорично відмовилася від надання їй та відповідачу терміну на примирення, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, за два роки, що позивачка бажає розірвати шлюб та сторони то проживають окремо, то разом, відповідач не зробив відповідних висновків та переконливих спроб з нею примиритися, що також підтвердив сам відповідач. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відносини, які склалися між сторонами негативно впливають на моральний та фізичний стан позивачки, котра наполягала на розірванні шлюбу, тому що не бажає в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем, а відтак, суд не вважає за необхідне надавати позивачці і відповідачу терміну на примирення, оскільки не вправі примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, зважаючи на позицію позивача, вважає можливим залишити витрати по фактично понесеним.

Outcome: approved