Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про повернення депозитного вкладу, стягнення відсотків та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2015 року між нею та АТ «[PERSON] та Кредит» укладений договір-заява №300131/170161/3-15, відповідно до якого вона передала належні їй кошти в сумі 1500 грн. на до 10.05.2015 року з виплатою на її користь відсотків з розрахунку 19,50 % річних. Після закінчення терміну дії договору на її вимогу повернути вказані кошти, відповідач депозитний вклад не повернув, відсотки не сплатив. В звязку з чим, просить суд стягнути з відповідача на її користь депозитний вклад в сумі 1560,99 грн., з яких: 1500,00 грн. вклад, 24,04 грн. відсотки, 3,95 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та 33,00 грн. інфляційні втрати, а також 5000 грн. спричиненої моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2015 року між [PERSON] та АТ «[PERSON] та Кредит» укладений договір-заява №300131/170161/3-15, відповідно до якого вона передала належні їй кошти в сумі 1500 грн. на до 10.05.2015 року з виплатою на її користь відсотків з розрахунку 19,50 % річних (а.с. 10-). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 27.04.2014 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків (а.с. 11), проте, як встановлено в судовому засіданні, до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернув позивачу згаданих коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, за таких обставин, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення повернення спірних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, суд дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачем не виконано своє зобовязання щодо повернення банківського вкладу у строки та порядку визначеному договором, а також порушено норми вище згаданого закону, в звязку з чим позов в частині повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків підлягає до задоволення. При цьому, в задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити у звязку з тим, що договором банківського вкладу не передбачено її стягнення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн.

Outcome: partial