Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14.07.1990 у Руновщицькій сільській раді Полтавської області, актовий запис № 7. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, є дорослий син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. В сімї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. З серпня 2004 року сторони припинили шлюбні відносини. Відповідач пішов з сімї. Спільне господарство не ведеться. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе. Оскільки відповідач не погоджується розірвати шлюбу в органах РАЦС, вона вимушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений у телефонному режимі, протии розірвання шлюбу не заперечує, про що свідчить телефонограма. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та позивача відзив не надіслав. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.07.1990 у Руновщицькій сільській раді Полтавської області, актовий запис № 7 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ч. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір ( а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved