Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову позивачка вказує, що 31 липня 2015 року вона надала позику відповідачці під розписку грошові кошти в сумі 3000 доларів США, строком до 01 січня 2016 року. Станом на день подання позову до суду відповідачка прострочила виконання договору, та не повернула визначену договором суму позики. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 13 вересня 2016 року сума позики в еквіваленті склала 79890 гривень, в звязку з чим позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог. Оскільки відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання та майнові права позивачки, [PERSON] просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] 79890 гривень боргу за договором позики, 2000 гривень судових витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивачка та її представник позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали, просять його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 цього ж Кодексу\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та згідно до\~ст. 169 ЦПК України\~винести заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, і остання зобов'язалася повернути кошти в термін до 01 січня 2016 року, що підтверджується розпискою. Станом на теперішній час борг за договором позики не повернуто. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст. 1047 Цивільного кодексу України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивачки слід стягнути заборгованість за договором позики від 31 липня 2015 року в розмірі 79890 гривень, що по курсу НБУ станом на день збільшення позовних вимог становить 3000 доларів США. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на корит позивачки.

Outcome: approved