Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном. Посилається на те, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані діти знаходяться на повному утриманні та під опікою позивача. Відповідач, як батько [PERSON], життям син не цікавиться, вихованням не займається, стосунків не підтримує, ніякої матеріальної підтримки не надає, харчуванням не забезпечує, нехтує всіма правами та обов'язками батька. Відповідно до витягу з висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини Хустської міської ради від 30.01.2017 р. позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини у відповідності ст. 150 СК України та ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON], діючий на підставі довіреності позов підтримали повністю, посилаючись на наведені у ньому обставини, крім вимоги щодо призначення [PERSON] опікуном. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], оскільки має намір змінити своє відношення до виховання сина. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради Зенцова В.О., в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на висновок органу опіки та піклування Хустського міськвиконкому. Не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року, яке набрало законної сили, матір неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] позбавлено батьківських прав. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання сина. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач [PERSON] не виконує. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання сина. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов'язків, позивач не чинила. Висновок органу опіки та піклування Хустського міськвиконкому вказує на те, що батько діє всупереч інтересам неповнолітнього, тим самим позбавив його права на належне батьківське виховання та утримання, а тому, захищаючи права та інтереси дитини доцільно позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON]. У зв'язку з не підтриманням позивачем вимоги щодо призначення опікуна, суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 640,00 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved