Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: виконавчий комітет Хустської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою м. Хуст, вул. Заводська, 7 Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON]І, 06.09.2016 року зареєстрованого в реєстрі №6330. Позивачка є внучкою [PERSON], померлої 08.11.2012 року, яка все своє майно заповіла позиваці згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №9701. До смерті бабусі [PERSON] дядько позиваки [PERSON] у 2010 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Точна адреса його проживання позивачці невідома. Відповідач не являється власником будинку №7 по вул. Заводській в м. Хуст Закарпатської області, оскільки вказаний будинок належить позивачці на праві приватної власності в цілому. Відповідач будинок не утримує, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляються, чим порушує права позивачки на користування та розпоряджання житловим приміщенням, яке належить їй на праві приватної власності та можливості отримати субсидію. Позивачка просила постановити рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки та відповідача, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою м. Хуст, вул. Заводська, 7 Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу [PERSON]І, 06.09.2016 року зареєстрованого в реєстрі №6330 (а.с. 10). У вказаному будинку зареєстрований дядько позивачки [PERSON] який у будинку позивачки фактично не проживає з 2010 року, оскільки виїхав із постійного місця проживання до Російської Федерації. Відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи наведене, реєстрація відповідача [PERSON] є перешкодою для користування і розпорядження власністю позивачки [PERSON] на власний розсуд, що є порушенням її конституційних прав на право вільного розпоряджання своєю власністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved