Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування наказу від 29 листопада 2013 року, про поновлення на попередньому місці роботи та стягнення коштів за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог в позові вказувала, що в квітні 1999 року вона була прийнята на роботу соціальним робітником, свої посадові обов'язки виконувала добросовісно та якісно, ніяких претензій із боку адміністрації не було. В березні 2010 року наказом адміністрації вона була переведена на роботу із посадовим окладом ? частини. Вказаний наказ вона оскаржила в судовому порядку і після чого почалося безпідставне переслідування її як працівника, з боку адміністрації. 13 червня 2013 р. їй було оголошено догану, 29 листопада 2013 року знову було оголошено догану ніби-то за якісь порушення, хоча ніхто ніяких письмових пояснень в неї не вимагав і навіть не пропонував дати будь-які пояснення, тому вважає, що відповідач порушив вимоги ст.149 КЗпП України, так як до застосування дисциплінарного стягнення відповідач зобов'язаний був витребувати в неї письмові пояснення з приводу застосування дисциплінарного стягнення. Наказом № 17 від 17 грудня 2013 року вона була звільнена з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, тобто звільнена по п.3 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, тому що ніяких порушень трудового законодавства вона не допускала, а звільнена не за порушення, а як неугодний працівник, який оскаржує незаконні дії адміністрації. Питання про її звільнення вирішувалося на профкомі, який також не детально розібрався в ситуації та без будь-яких доводів члени профкому дали згоду на її звільнення. В зв'язку із чим, позивач просила скасувати наказ про звільнення від 29 листопада 2013 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у виді догани та поновити її на роботі, стягнувши із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що в 1999 року працює соціальним робітником, в її обов'язки входить доставка ліків та продуктів, прибирання житла та земельної ділянки, приготування їжі підопічним. Свої обов»язки виконувала належним чином. Першу догану вона отримала за підопічну [PERSON], бо в них виник конфлікт не по її вині, не було такого, щоб вона не виконала доручення [PERSON]. Вона написала заяву, щоб зняли [PERSON] із її обслуговування. Другу догану вона отримала за [PERSON] і [PERSON]. У [PERSON] ніяких претензій до неї не було. [PERSON] їй давали, але вона до нього не пішла, бо він раніше від її послуг відмовився. Її не пропонували дати пояснення, перед тим як дали догану, дізналася про догану 2 грудня 2013 р. на п'ятихвилинці. Потім за те саме порушення її звільнили. Із 29 листопада 2013 р. вона обслуговувала лише Явір, ходила до неї у вівторок і четвер. Потім по наказу дали [PERSON], до нього взагалі не ходила, бо вона вимагала, щоб її дали спочатку повну ставку, а потім добавили людей скільки треба. На її думку це підстава не обслуговувати [PERSON]. Перед звільненням вона була на п'ятихвилинці 6 грудня 2013 р., їй дали почитати колективний договір. 9 грудня на п'ятихвилинці не була, бо її там 6 грудня ображала [PERSON], а 10 грудня була у підопічної Явір, прибирала. На півставки треба обслуговувати п'ять чоловік та ставку 10 чоловік. 11 грудня 2013 р. вона директору пояснила, що не піде до [PERSON], доки їй не дадуть повну ставку, про що написала заяву начальнику. До неї додому приходила начальник профкома Гордієнко принесла запрошення на засідання по розгляду питання про звільнення, але вона не пішла, ходив її чоловік. Із наказом про звільнення її не ознайомили, бо вона не приходила навіть на п'ятихвилинки. Представник позивача [PERSON], який діяв за дорученням, позов підтримав пояснив, що звільнення являється незаконним та просив скасувати наказ про винесення догани, поновити позивачку на попередньому місці роботи та виплатити кошти за час вимушеного прогулу. Представник відповідача, в особі директора ТЦСО Любашівської РДА Мінько Н.Б., позовні вимоги не визнала, вважає, що позивачку було звільнено відповідно до вимог трудового законодавства, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до наказу № 17 від 17.12.2013 року позивача звільнено з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором). Згідно із п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи з наведеного, працівник може бути звільнений за п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП України за певних умов. По-перше, працівника у визначеному законом порядку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, по-друге, протягом строку дії дисциплінарного стягнення, останній знову вчиняє дисциплінарний проступок, за яких, при дотриманні встановлених законом умов, його можна звільнити з роботи. З матеріалів справи вбачається, що до [PERSON] двічі застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у виді доган. Згідно наказу № 7 від 13.06.2013 р. соціальному робітнику Територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ Любашівської РДА [PERSON] оголошено догану за несвоєчасне та неякісне виконання службових обов'язків та порушення трудової дисципліни /а.с.35/. Як вбачається із вказаного наказу 10 червня 2013 р. до Терцентру із заявою звернулася [PERSON], яка просила замінити їй соціального робітника, так як [PERSON] не виконує свої обов'язки та надати іншого працівника. На засіданні загальних зборів трудового колективу соціальних робітників Терцентру [PERSON] не надала Журнал відвідувань непрацездатних громадян через відсутність записів в ньому. Графік відвідувань взагалі не складає. Даний наказ позивач не оскаржувала. Допущені соціальним робітником [PERSON] зафіксовані в акті від 10 червня 2013 р., із якого вбачається, що комісією дійсно проводилася перевірка роботи [PERSON], у зв»язку із тим, що надійшов дзвінок від [PERSON], яка в ході опитування скаржилася на роботу [PERSON], оскільки остання відмовлялася надавати послуги, посилаючись на відсутність часу. Також [PERSON] повідомила, що замість [PERSON] з'являється її чоловік [PERSON], який не є працівником Терцентру /а.с.38-39/. Крім того, із протоколу № 1 загальних зборів трудового колективу від 10.06.2013 р. видно, що [PERSON] відмовилася надати на перевірку Журнал відвідувань непрацездатних громадян , так як в ньому немає записів про виконану роботу, а Графіки відвідувань взагалі складати не буде /а.с.36/. В подальшому, згідно наказу № 16 від 29.11.2013 р., (який оскаржує позивач) соціальному робітнику Територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ Любашівської РДА, [PERSON], оголошено догану за систематичне невиконання без поважних причин функціональних обов'язків та порушення трудової дисципліни. Як вбачається із наказу № 16 на засіданнях загальних зборів трудового колективу соціальних робітників Територіального центру від 02.09.2013 року та від 18.11.2013 р. прийняті рішення розширити групу підопічних та надати соціальному робітнику [PERSON] для надання соціальних послуг [PERSON] і [PERSON] В результаті [PERSON] подала заяву із проханням замінити їй соціального робітника [PERSON], у зв'язку із тим, що її не задовольняє робота [PERSON] Також в результаті перевірки установлено, що записи у «Журналі відвідувань непрацездатних громадян» відсутні, послуги [PERSON] не надавалися зовсім, про що свідчить дзвінок від [PERSON] від 21.11.2013 р., а також результат опитування [PERSON] та його заява замінити соціального робітника. Вказане свідчить про невиконання службових обов'язків та є грубим порушенням трудової дисципліни. /а.с.43/ З акту № 7 від 02 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] було ознайомлено із наказом № 16 від 29.11.2013 р. про оголошення її догани, але від підпису та надання пояснень вона відмовилася /а.с.44/. Згідно наказу № 60 від 18 листопада 2013 року [PERSON] було включеного в групу обслуговування [PERSON], з даним наказом позивач була ознайомлена в той же день /а.с.41-42/. Також дане питання вирішувалося на засіданні загальних зборів трудового колективу соціальних працівників Територіального центру соціального обслуговування від 18.11.2013 р., де було вирішено надати соціальному робітнику [PERSON] для обслуговування [PERSON] Із акту перевірки від 22 листопада 2013 року видно, що комісією Територіального центру дійсно проведена перевірка роботи соціального робітника [PERSON], у зв'язку із тим, що 21 листопада 2013 року по телефону [PERSON] скаржився, що до нього протягом 4-х днів для надання соціальних послуг не з'являється соціальний робітник. В результаті опитування [PERSON], комісією встановлено, що [PERSON] до [PERSON] протягом 4-х днів не з'явилася. Журнал відвідування непрацездатних громадян соціальним робітником [PERSON] не ведеться зовсім /а.с.48/. Згідно заяви від 22.11.2013 р. [PERSON] повідомив, що протягом 4-х днів соціальний робітник [PERSON] до нього з'являлася, послуги в яких він вкрай потребує не надавала, просив надати іншого соціального робітника /а.с.40/. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно не ходила до [PERSON], вказуючи на те, що він в 2012 році згідно письмової заяви відмовився від її обслуговування. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно його письмової заяви 29 лютого 2012 року просив замінити соціального робітника [PERSON], оскільки її робота його не задовольняє. Згідно ст.30 КЗпП України працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має право передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків передбачених законодавством. В силу ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. На думку суду, зазначені позивачем обставини із приводу того, що [PERSON] 29 лютого 2012 року відмовився від її обслуговування, не є підставою для відмови [PERSON] від обслуговування [PERSON], оскільки вона не наділена правом обирати собі підопічних та повинна була виконувати наказ директора від 18.11.2013 р., що входить в її обов'язки. Тим більше, як зазначила в судовому засіданні директор Терцентру, [PERSON] уже згоден був, щоб його обслуговувала [PERSON] З огляду на зазначене, заперечення [PERSON] про те, що вона не допускала порушень, суд не приймає до уваги. Згідно ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Згідно акту № 5 від 25 листопада 2013 року, комісія територіального центру соціального обслуговування відвідала [PERSON] за місцем проживання, з метою ознайомленням із актом від 22.11.2013 р., [PERSON] дивилася у вікно, але до них не вийшла, а вийшов [PERSON] та спустив на них собак із вимогою покинути територію. Комісія змушена була піти і не в змозі була ознайомити її із актом та взяти пояснення. На планове засідання, яке відбувається щопонеділка та щоп'ятниці [PERSON] 25.11.2013 р. /понеділок/ не з'явилася. /а.с.47/. Хоча, як безспірно встановлено в судовому засіданні соціальні робітники зобов'язанні з»являтися до територіального центру щопонеділка та щоп'ятниці на 8.00 годину, про зазначене підтвердила позивач [PERSON] та представник відповідача Мінько Н.Б. Листом від 26.11.2013 р. директор територіального центру Мінько Н.Б. надіслала на адресу [PERSON] акт перевірки роботи від 22.11.2013 р. для ознайомлення та надання пояснення та просила терміново з'явитися для ознайомлення із актом від 22.11.2013 р та надання пояснення /а.с.46/ Вказаний лист [PERSON] отримала 28.11.2013 р. Згідно акту № 6 від 29 листопада 2013 року, складеного завідувачем відділення соціальної допомоги вдома [PERSON], на апаратній нараді в присутності інших працівників, [PERSON] була ознайомлена із актом від 22.11.2013 року, але від підпису та надання пояснень відмовилася /а.с.45/. З огляду на вказане , суд не приймає до уваги твердження позивача та її представника про те, що перед винесенням догани позивачу не було запропоновано надати пояснення, оскільки як видно із зазначеного листа та актів № 5-6, відповідачем вжито всіх необхідних заходів для ознайомлення [PERSON] із актом перевірки та надання нею пояснень, але вона свідомо проігнорувала проханнями написати пояснення з приводу допущеного нею порушення, про що також підтвердила допитана в якості свідка [PERSON] Таким чином, відсутність письмових пояснень не може бути підставою для скасування наказу про оголошення [PERSON] догани. Враховуючи зазначені обставини, вимога [PERSON] про скасування наказу від 26 листопада 2013 року про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани, не обґрунтована та не підлягає задоволенню. Згідно наказу № 17 від 17 грудня 2013 року [PERSON] соціального робітника Територіального центру соціального обслуговування Любашівської РДА звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин функціональних обов'язків та порушення трудової дисципліни із 17 грудня 2013 року /а.с.55/. Як вбачається із зазначеного наказу, відповідачем при вирішенні питання про звільнення враховано, що до [PERSON] були двічі застосовані заходи дисциплінарного стягнення у виді доган. [PERSON] було надано можливість налагодити свою роботу та поповнити підопічних. На апаратній нараді, яка відбулася 06.12.2013 р. [PERSON] було повідомлено про включення в групу обслуговування [PERSON] та її запрошено ознайомитися із змістом наказу № 67 від 06 грудня 2013 року. Але на протязі робочих днів 6 та 9 грудня вона до територіального центру не з'явилася. [PERSON] з'явилася до територіального центру 11 грудня 2013 року, де була ознайомлена із наказами № 67 та № 68, але від підпису та надання пояснень з приводу неявки на роботу 6 грудня та 9 грудня 2013 р., 10 грудня 2013 р. відмовилася. Відповідні послуги по доставці продуктів харчування, медикаментів, води, прибиранню житла, приготуванні їжі [PERSON] не надавалися. Зазначене свідчить про порушення правил внутрішнього розпорядку трудової дисципліни, систематичне невиконання без поважних причин своїх функціональних обов'язків /а.с.55/. Із акту № 9 від 09 грудня вбачається, що [PERSON] 9 грудня 2013 року на апаратну нараду, яка відбувається щопонеділка та щоп»ятниці не з'явилася. Про причини неявки [PERSON] не повідомила адміністрацію Територіального центру ні в телефонному режимі, ні в письмовій формі /а.с.52/. Згідно акту № 10 від 11 грудня 2013 року [PERSON] відмовилася дати пояснення щодо неявки на роботу 06.12.2013 р., 09.12.2013р. та 10.12.2013 р. Як встановлено в судовому засіданні, після складання акту, [PERSON] написала скаргу, в якій зазначила, що не з'явилася на роботу 9 грудня 2013 року, оскільки 6 грудня 2013 року на п»ятихвилинці [PERSON] дозволила собі недопустимий тон, тому вона не приходить в Терцентр, щоб не вислуховувати ображення. /а.с.80/. Із акту № 11 від 12 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] вчинила сварку та повідомила, що соціальні послуги не буде надавати нікому, а також вимагала нараховувати заробітну плату без надання послуг, після чого покинула кабінет /а.с.54/. Згідно акту № 12 від 13 грудня 2013 р., [PERSON] на спробу директора Терцентру провести розмову щодо виконання службових обов'язків [PERSON] покинула кабінет, не вислухавши директора. В цей день соціальні послуги не надавалися, так як [PERSON] відмовляється від надання соціальних послуг підопічним Терцентру /а.с.54 об./ Із акту № 13 від 16 грудня 2013 р. вбачається, що соціальний робітник [PERSON] проігнорувала спробу директора Терцентру провести розмову щодо виконання службових обов'язків, не надала «Журнал відвідувань непрацездатних громадян» поводила себе зухвало, не надавши жодних пояснень покинула кабінет, не вислухавши директора. В цей день соціальні послуги не надавалися, так як [PERSON] відмовляється від надання соціальних послуг підопічним Терцентру /а.с.58/. В судовому засіданні позивач підтвердила, що дійсно 9 грудня 2013 року вона не з'явилася до територіального центру, оскільки 6 грудня 2013 року її ображала [PERSON], про це вона написала заяву, [PERSON] вона дійсно відмовилася обслуговувати, до тих пір доки її не переведуть на повну ставку, про що вона повідомила директора та написала заяву 11 грудня 2013 р. /а.с.81/. Однак, причина відмови [PERSON] обслуговувати [PERSON] є надуманою, оскільки позивач повинна була виконувати свої функціональні обов'язки, а звернення до керівництва із вимогою платити повну ставку не звільняє її від виконання своїх трудових обов'язків. Крім того, спір із приводу оплати праці вирішений в судовому порядку. Як вбачається із рішення Любашівського районного суду від 15 травня 2013 р., залишеного без змін апеляційним судом Одеської області від 16.10.2013 р., відмовлено в задоволені позову [PERSON], в якому вона просила зобов'язати Терцентр перезаключити із нею договір, надавши їй роботу в повному обсязі, згідно штатного розкладу, із повним посадовим окладом. При цьому судом було встановлено, що позивач [PERSON] дійсно працює в Терцентрі соціального обслуговування на умовах неповного робочого дня. Адміністрація терцентру неодноразово намагалася зобов»язати позивачку працювати в більшому об'ємі - на повну ставку, але та відмовлялася від виконання обов'язків в повному об'ємі, і мотивуючи відмову тим, що вона перебуває з усіма клієнтами, яких їй пропонували обслуговувати, в конфлікті - з їх вини, або є самі непрацездатні відмовлялися від послуг [PERSON], як соціального працівника. Згідно наказу від 25.08.2010 р. вона переведена на 0,5 посадового окладу, позивачка [PERSON] була дійсно згодна і ознайомлена із наказом в той же день - 25 серпня 2010 року, цей наказ не оскаржено. Порушень з боку адміністрації немає /а.с.73-76/. Що стосується неявки позивачки на роботу 6 грудня 2013 р., то в судовому засіданні безспірно встановлено, що позивачка була присутня на апаратній нараді 6 грудня 2013 р., де її було повідомлено про включення в групу обслуговування [PERSON] та запрошено з'явитися в цей же день для ознайомлення із наказом, але вона не з'явилася, вважаючи, що вона не повинна на це витрачати свій особистий час, так як її запросили прийти після обіду, а вона працює до 12 години, про що [PERSON] пояснила в судовому засіданні. З огляду на вказане, суд вважає, що посилання відповідача в наказі щодо неявки на роботу [PERSON] 6 грудня 2013 р. та 10 грудня 2013 р. є безпідставним, оскільки 6.12.2013 р. на апаратній нараді вона була присутня, а 10.12.2013 р. з її слів вона була у Явір та відповідач дані обставини не спростував. В той же час, в судовому засіданні безспірно встановлено, що позивач без поважної причини не з'явилася на роботу 9 грудня 2013 року та без поважної причини відмовилася надавати послуги [PERSON], що входило в її функціональні обов'язки. Відповідно до рішення від 16 листопада 2013 року, профспілковий комітет надав згоду на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин функціональних обов'язків, порушення трудової дисципліни та невідповідність займаній посаді /а.с.59/ . Пояснення [PERSON], про те, що документи відповідачем підроблені, вона добре виконувала свої обов'язки та відповідач штучно створював підстави для звільнення, суд не приймає до уваги, оскільки її пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а також поясненнями допитаних свідків, зокрема [PERSON], яка пояснювала, що [PERSON] весь час ухилялася підписувати накази та давати будь-які письмові пояснення, також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснювали, що їхні підопічні, яких раніше обслуговувала [PERSON] були незадоволені її роботою, оскільки траплялося, що вона відмовлялася виконувати доручену роботу або замість неї приходив її чоловік. Крім того, робоча група по розгляду скарги соціального робітника [PERSON], яка була створена за дорученням голови районної державної адміністрації прийшла до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконувала свої обов'язки. Як видно із висновку зазначеної робочої групи, з 01.07.2013 р. по 09.07.2013 р. була проведена перевірка роботи [PERSON] та під час проведення бесід із Фесенко та Явір, яких обслуговувала [PERSON] з'ясовано, що пенсіонери не задоволенні якістю виконання [PERSON] своїх посадових обов'язків. За результатами перевірок робоча група рекомендувала розглянути питання про звільнення [PERSON] по п. 3 ст.40 КЗпП України /а.с.67-69/. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивачка систематично порушувала трудову дисципліну, свідомо ухилялась від виконання своїх трудових обов'язків, що свідчило про її небажання продовжувати трудові відносини в територіальному центрі соціального обслуговування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області. Відповідачем при звільнені соціального робітника [PERSON] були дотримані вимоги трудового законодавства, а тому наказ про її звільнення є законним і обґрунтованим та не має підстав для поновлення [PERSON] на роботі, у зв'язку із чим позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed