Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS], за набувальною давністю. Вказала, що в 1996 році вона разом з чоловіком зареєструвалася та переїхала проживати у вищевказаний будинок, належний відповідачці. Після смерті чоловіка вона із сином продовжують проживати у ньому. В 2006 році сплатила відповідачці кошти в рахунок плати за купівлю житлового будинку Проте до сьогоднішнього часу відповідачка в Україну не приїжджала і взятих на себе зобов'язань не виконала. За час проживання у житловому будинку позивачкою була проведена газифікація, зроблено капітальний ремонт. Позивачка вказує, що оскільки з 1995 року по даний час вона відкрито, безперервно, добросовістно володіє даним житловим будинком, тому набула право власності на неї за набувальною давністю. В ході розгляду справи представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримувала. В судове засідання 23.01.2015 року позивачка та її представник не з'явилися. В поданій до суду заяві представник позивача просила розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позивачки підтримала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Будучи допитаною компетентним судом Російської Федерації на виконання судового доручення про надання правової допомоги, [PERSON] позов визнала. Просила розгляд справи проводити у її відсутності та припинити її право власності на вищевказаний житловий будинок. Вимоги позивачки задовольнити. Ознайомившись із доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідачка по справі, є власником домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №11 виданого 27.04.2006 року Перерослівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області, що вбачається із Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 21866708 виданою 20.05.2014 року реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області (а.с.23). Згідно з інформацією Перерослівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області [PERSON] дійсно з 1995 року була зареєстрована та проживає по даний час, володіє житловим будинком [ADDRESS], згідно даних погосподарської книги №2 особовий рахунок [NUMBER] за 1996-2000 р.р., що підтверджується довідкою Перерослівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області № 4 від 22.01.2014 року (а.с.13). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Частина 4 вказаної статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу передбачено, що правила ст.344 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Позивачка заволоділа домоволодінням по [ADDRESS] у 1995 році, (тобто більше 20 років тому), власник не пред'являє вимоги про його повернення, просить вимоги позивачки задовольнити, тому суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що позивачка набула права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. Суд, вважає, що судові витрати по справі необхідно віднести на позивачку оскільки остання в судовому засіданні відмовилась від стягнення останніх з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved