Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів: договору дарування домоволодіння за адресою: [ADDRESS], посвідчений нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори 22 грудня 1964 року та реєстраційного посвідчення зазначеного домоволодіння. В обґрунтування заяви посилається на те, що 22 грудня 1964 вона разом із своїм чоловіком [PERSON] прийняла у дар домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], і в договорі дарування та в реєстраційному посвідченні її прізвище зазначено [PERSON], при тому паспорт громадянина України виданий їй на прізвище [PERSON]. Через зазначену помилку вона позбавлена можливості провести реєстрацію земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, і тому вимушена звернутися до суду із цією заявою. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заяву по суті та за обставинами справи підтримав у повному обсязі., просить її задовольнити.. Заінтересована особа - представник Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заявника та представника заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі: копія паспорту заявника на прізвище [PERSON] (а.с. 5), рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держкомзему у м. Дніпродзержинську про відмову про внесення відомостей до кадастру через невідповідність поданих документів (а.с. 6), повідомлення ОКП «ДБТІ» про відмову внесення виправлень до реєстраційного посвідчення на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] в частині виправлення прізвища ( а.с. 7), договір дарування домоволодіння, в якому прізвище обдарованих зазначено «[PERSON]» (а.с. 8-9), реєстраційне посвідчення про реєстрацію домоволодіння [ADDRESS], в якому прізвище власників зазначене [PERSON] ( а.с. 10), свідоцтво про одруження між заявником та [PERSON] ( російською мовою), свідоцтво про смерть [PERSON]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON], дівоче прізвище якої [PERSON], 19 червня 1963 року зареєструвала шлюб із [PERSON], і їй було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON]. У свідоцтві про одруження ( а.с.11), що було заповнено російською мовою, прізвище подружжя була записано «[PERSON]». 22 грудня 1964 року між [PERSON], як дарувальником, та заявником і її чоловіком, як обдарованими, був укладений договір дарування цілого домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який був складений українською мовою і посвідчений державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Шитко Ф.Г. При складенні та посвідченні договору дарування нотаріус зазначила прізвище обдарованих «[PERSON]» (а.с. 8-9), самостійно виконавши переклад прізвища обдарованих з російської мови на українську, порушивши правила українського ділового правопису, оскільки переклад прізвища з російської мови на українську повинний був виконаний так як прізвище звучить мовою оригіналу. В зв'язку з тим, що в договорі дарування прізвище обдарованих було зазначено [PERSON], то і в реєстраційному посвідченні, що було видане Дніпродзержинським БТІ 28 грудня 1964 року, прізвище власників нерухомого майна було зазначене українською мовою «[PERSON]» ( а.с. 10), При заміні паспорту старого зразку на паспорт громадянина України, що був виданий заявнику в 1998 році ( а.с. 5), в паспорті громадянина України її прізвище українською мовою було зазначене «[PERSON]», тобто переклад прізвища був виконаний із дотриманням правил українського ділового правопису. В зв'язку з тим, що існують розбіжності у написанні прізвища заявника в її паспорті та в договорі дарування і в реєстраційному посвідченні на домоволодіння, [PERSON] дійсно позбавлена можливості внести відомості до державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок ( а.с. 6), і тому вона правомірно звернулася до суду з цією заявою. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявників, з таких мотивів. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Відповідно до ч.2 п.5 ст. 234, п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що договір дарування домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] в якому обдарованою зазначена [PERSON], та реєстраційне посвідчення в якому співвласником нерухомого майна зазначена [PERSON], дійсно належить заявнику [PERSON], й встановлення факту належності цих документів заявнику не суперечить чинному законодавству та направлене на захист її цивільних прав та інтересів, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved