Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] - мати [PERSON] . Вона (заявник) прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а її рідний брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь. До складу спадщини входить, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] , який відносився до типу колгоспних дворів. Відповідно до погосподарської книги сільської ради за 1991-1995 роки № 5/1 станом на 15 квітня 1991 року за вказаною адресою проживали її мати [PERSON] , батько [PERSON] , брат [PERSON] та його дружина [PERSON] . Фактично [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року проживали в [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] було зареєстроване у житловому будинку [ADDRESS] з 5 травня 1991 року. [PERSON] просила встановити факт, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали з підстав, які зазначені у заяві, просили задовольнити, пояснили, що встановлення цього факту необхідне для оформлення у порядку спадкування права власності на спадковий житловий будинок. У судове засідання представник заінтересованої особи - Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що станом на 15 квітня 1991 року вони фактично проживали в [ADDRESS] . Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с. 5), у якому міститься відмітка про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, датована 5 травня 1991 року, та довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/32 від 26 лютого 2019 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Ураховуючи те, що заява стосується обставин, які мали місце станом на 15 квітня 1991 року, застосуванню підлягають положення ЦК УРСР у відповідній редакції, а саме ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР, відповідно до якої місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Правовий зміст права користування жилим приміщенням та проживання в ньому не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи, що в свою чергу вказує на те, що реєстрація місця проживання особи в певному місці не свідчить про те, що зазначена особа проживає саме за вказаною адресою. У судовому засіданні встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року в ньому фактично проживали [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] після одруження проживали в [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями заявника та показаннями свідків. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення цього факту необхідне [PERSON] для оформлення у порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити цей факт. Докази по справі в їх сукупності підтверджують той факт, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] , а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved