Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», залишити дітей на вихованні у матері, оскільки у подружжя різні характери та погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями. Сторони не з'явилися на судовий розгляд справи, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Позивач клопотав про розгляд справи без його участі. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 25.02.2006 року у виконкомі Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №5. В шлюбі народили двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною рішення розірвати шлюб стало те, що у подружжя різні характери та погляди на життя, чоловік зловживає спиртними напоями, поведінку на прохання дружини не змінює. Такі сімейні стосунки негативно впливають на дітей. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.ст.110-112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Проаналізувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача про залишення дітей на вихованні матері - позивачки [PERSON], суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для звернення з такою позовною вимогою до суду. Відповідно до ст.1, ст.3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Проте, позивачем не наведено жодної обставини на обґрунтування заявленої вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей у судовому порядку, а саме тих обставин, що між матір'ю та батьком не досягнуто згоди щодо місця проживання дітей, а права позивача як матері порушено. На підставі викладеного та

Outcome: partial