Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є донькою відповідача та до досягнення нею 18 років батько сплачував аліменти на її утримання. Із 01.09.2019 року позивач стала студенткою ДУ «Житомирська політехніка» денної форми навчання на договірній основі за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа», стипендію не отримує. Зі змісту позову слідує, що на момент настання [PERSON] 18 років за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 146 397,63 грн., що, за словами позивача, підтверджує неналежне виконання ним своїх обов`язків по утриманню дитини до 18 років. У той же час, зважаючи на потребу матеріальної допомоги та можливість батька її надати, [PERSON] просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися батьком на утримання дочки до закінчення навчання. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 16.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є відповідач по справі. Як вбачається з копії довідки №42 від 17.07.2021 року, [PERSON] є студенткою ІІ курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» факультету бізнесу та сфери обслуговування за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» Державного університету «Житомирська політехніка» денної форми навчання. Навчається на договірній основі та не отримує стипендію. Термін навчання становить з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на батьків, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення навчання. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки законодавцем встановлений мінімальний гарантований та рекомендований розміри аліментів виключно для дитини, котрою згідно з положенням ч. 1 ст. 6 СК України вважається особа, яка не досягла повноліття. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати у розмірі 50 відсотків судового збору за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial