Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Нараївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, і просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] на житловий будинок № 21 по вул. Шевченка у селі Нараївка Галицького району Івано-Франківської області, загальною площею 52.4 м2. Позивач [PERSON] бажає оформити право власності на житловий будинок за адресою: будинок № 21 по вул. Шевченка у селі Нараївка Галицького району Івано-Франківської області, загальною площею 52.4 м2. [PERSON] вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як її прабабуся [PERSON] за життя не зареєструвала належним чином право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати у її відсутності. Представник Нараївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області подав суду заяву, в якій зазначив, що заперечень щодо позовної заяви немає, справу просить слухати за відсутності представника сільської ради. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 квітня 2007 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 047496 від 11.04.2007, яка залишила заповіт, посвідчений 24 січня 2001 року виконавчим комітетом Нараївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, за яким все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавця до спадкоємців. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Так, статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За таких обставин, оскільки [PERSON] вступила у фактичне володіння та управління будинком та користується ним, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано у звязку із відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а на підставі поданих позивачем доказів повністю доведено, що будинок № 21 по вул. Шевченка в с. Нараївка Галицького району Івано-Франківської області належав спадкодавцю, а тому право власності на спадкове майно може бути визнано судом, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі викладеного та,

Outcome: approved