Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що на виконанні у Другому ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області (далі - Другий ВДВС м. Луцька) перебуває виконавчий лист № 0308/5914/12, виданий 12.11.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з неї на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року в розмірі 32087 дол. США та 47254,01 грн. (далі - виконавчий лист). 07.02.2014 року в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все належне їй рухоме та не рухоме майно. 26.06.2014 року виконавчий лист було направлено за належністю до іншого відділу ДВС, однак накладений арешт знятим не був. Вважає, що існуючий арешт та заборона на відчуження майна, накладені постановою Другого ВДВС м. Луцька від 07.02.2014 року у виконавчому провадженні № 40740770, є таким, що порушує її право власності, у зв`язку з чим просить зняти вказаний арешт та заборону на відчуження майна. Ухвалою суду від 17 червня 2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено проведення судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, водночас у заяві від 12.08.2020р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглядати без їх участі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позов від нього на адресу суду не надходило. До початку судового засідання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] надійшло клопотання, відповідно до якого він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заперечень щодо заявлених позовних вимог у нього немає. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 12.11.2013 року на виконання судового рішення в цивільній справі № 0308/5914/12 Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року в розмірі 32087 дол. США та 47254,01 грн. 18.11.2013 року головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Волинської області Онофрійчуком Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40740770 з примусового виконання виконавчого листа № 0308/5914/12, виданого 12.11.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а.с. 10). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 07.02.2014 року державним виконавцем Дудою Ю.М. в рамках здійснення виконавчого провадження № 40740770, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження усього належного [PERSON] майна (а.с. 12). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № 40740770, 26.06.2014 року закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлене за належністю до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області (а.с. 11). Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції, чинній до 02.06.2016 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 02.06.2016 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. Так, ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як встановлено судом, 07.02.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження усього належного [PERSON] в рамках здійснення виконавчого провадження № 40740770, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року в розмірі 32087 дол. США та 47254,01 грн. 06.02.2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «ФК «Морган кепітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 23/01-01, за умовами якого ТзОВ «ФК «Морган кепітал» набуло право вимоги до боржника [PERSON] у правовідносинах, які виникли за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року, а також договорами забезпечення до нього. 19.01.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «ФК «Морган кепітал» було укладено Договір комісії № 8-К, за умовами якого [PERSON] набув право вимоги до боржника [PERSON] у правовідносинах, які виникли за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року, а також договорами забезпечення до нього (а.с. 13-14). Таким чином, арешт на майно боржника був накладений державним виконавцем з метою виконання судового рішення про стягнення з [PERSON] коштів за неналежне виконання умов Кредитного договору № 0908/05-181 від 09.08.2005 року, за яким, на даний час, [PERSON] являється стягувачем. У своїй заяві від 11.08.2020 року [PERSON] зазначив, що зобов`язання за Кредитним договором № 0908/05-181 від 09.08.2005 року виконані у повному обсязі, а тому він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Отже, арешт та заборона на відчуження усього належного [PERSON] майна, застосована для забезпечення реального виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження № 40740770, у зв`язку з виконанням боржником своїх зобов`язань, втратили свою доцільність. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved