Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що він є власником наступного нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 58,6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 33,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення загальною площею 866,7 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 203037102 від 05.03.2020 року. Протягом 2009-2015 року на виконанні в Центральному відділі ДВС у місті Черкаси перебували виконавчі провадження про стягнення з нього коштів. Вказана інформація підтверджується листом від 20.02.2020 року № 10303/19.25-36/25271 надана на адвокатський запит адвоката Мисана В.М. Зокрема, із вказаного листа встановлено, що в межах виконавчого провадження № 25240594 державним виконавцем було накладено арешт на все майно згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження - 12153086. Із все того ж листа Центральному відділі ДВС у місті Черкаси перебували виконавчі провадження про стягнення з нього коштів. Вказана інформація підтверджується листом від 20.02.2020 року № 10303/19.25-36/25271 також встановлено, що виконавче провадження № 25240594 завершено 14.06.2012 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Про те, арешт з майна знято не було. Ще у 2017 році Центральний відділ ДВС міста Черкаси листом від 27.11.2017 № 13719/14.1-36/37782 повідомляв, що оскільки виконавчі провадження, які завершені до 2013 року, станом на 27.11.2017 року знищені, а тому відсутня можливість для зняття арешту. Від так, станом на 12.03.2020 року порушуються його права як власника нерухомого майна, оскільки наявність арешту перешкоджає відчужити майно. Просить зняти арешт з нерухомого майна (невизначене майно, все майно) реєстраційний номер обтяження 12153086 накладений постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 10.02.2012 року у виконавчому провадженні № 25240594. Позивач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та уповноваженого представника. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити з огляду на доведені обставини скасування арешту з нерухомого майна позивача. Представник Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання, в якому просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] та розглянути справу без його участі. Відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). [PERSON] є власником наступного нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 58,6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , квартира загальною площею 33,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення загальною площею 866,7 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 203037102 від 05.03.2020 року. Відповідно до відповіді Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адвокатський запит адвоката Мисана В.М. від 20.02.2020 року № 10303/19.25-36/25271, перевіркою АСВП встановлено, що протягом 2006-2015 року на виконанні у Центральному ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження про стягнення коштів з [PERSON] . При перевірці АСВП встановлено, що Центральним ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виносились постанови про арешт майна [PERSON] . З вказаного листа встановлено, що в межах виконавчого провадження № 25240594 державним виконавцем було накладено арешт на все майно згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2012 року, реєстраційний номер обтяження - 12153086. Із все того ж листа Центральному відділі ДВС у місті Черкаси перебували виконавчі провадження про стягнення з нього коштів. Вказана інформація підтверджується листом від 20.02.2020 року № 10303/19.25-36/25271 також встановлено, що виконавче провадження № 25240594 завершено 14.06.2012 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Про те, арешт з майна знято не було. У 2017 році Центральний відділ ДВС міста Черкаси листом від 27.11.2017 № 13719/14.1-36/37782 повідомляв, що оскільки виконавчі провадження, які завершені до 2013 року, станом на 27.11.2017 року знищені, а тому відсутня можливість для зняття арешту. Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить її, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання на це майно право власності і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5 зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна (невизначене майно, все майно) реєстраційний номер обтяження 12153086 накладений постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 10.02.2012 року у виконавчому провадженні № 25240594. Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції змінив назву на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Outcome: approved