Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2014 року у Виконавчому комітеті Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння на побутовому ґрунті; різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON] 01.10.2015 року; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом року, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Під час судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просила також присудити стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобовязання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу та стягненні аліментів. Відповідач позов визнав повністю і не заперечив проти його задоволення; однаково на цьому настоював. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2014 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. Сторони протягом року не підтримують подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази, позицію позивача, враховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття з часу предявлення такого позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також неповнолітньої дочки сторін Софії, яка залишається проживати із матірю, котрій на її звернення слід змінити прізвище на дошлюбне «Пікуш»; також за судовим рішенням слід присудити до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки, розяснивши, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що позивач вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину. Стосовно розподілу судових витрат сторони просили суд дане питання не вирішувати у звязку з добровільним погодженням цього.

Outcome: approved