Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її мати [PERSON] , а після смерті [PERSON] - дочка [PERSON] . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] належать, зокрема, земельні ділянки, які вона за життя не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку, площами: 0,2500 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0665, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] ; 0,2204 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0666, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області; 1,1927 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0637, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області; 1,2744 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:5925, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадковий житловий будинок та земельні ділянки. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] : - право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами; - право на завершення приватизації земельних ділянок площами: 0,2500 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0665, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] ; 0,2204 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0666, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області; 1,1927 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0637, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області; 1,2744 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:5925, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на [INFO] в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1116/03-08 від 7 листопада 2019 року (а.с. 15). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 квітня 2020 року (а.с. 88) вбачається, що [PERSON] за життя заповіту не складала, а тому спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра - [PERSON] , [INFO] на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад з відсотками та компенсаційними виплатами по них, що підтверджується копією спадкової справи № 438/2004 (а.с. 70). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON] , [INFO] на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 290/2017 (а.с. 77-78). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується кеопією свідоцтва про смерть (а.с. 11). З матеріалів справи (а.с. 18-19; 26-49) вбачається, що за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації земельних ділянок площами: 0,2500 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0665, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] ; 0,2204 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0666, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області; 1,1927 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0637, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області; 1,2744 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:5925, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, але не отримала правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та не зареєструвала за собою право власності на них. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 1 березня 2016 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 13). Таким чином, в силу ст. 1223 ЦК України [PERSON] , як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 519638, що підтверджується копією спадкової справи № 93/2018 (а.с. 82-83). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні їй житловий будинок [ADDRESS] та право на завершення приватизації вищезазначених земельних ділянок і отримання правовстановлюючих документів на своє ім`я. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1342/02-31 від 27 вересня 2019 року (а.с. 50-52) вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину: - на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа; - земельні ділянки площами: 0,2500 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0665, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і розташована в [ADDRESS] ; 0,2204 га, кадастровий номер 7423886700:01:001:0666, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області; 1,1927 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0637, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області; 1,2744 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:5925, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у зв`язку із тим, що за життя [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєструвала за собою право власності на ці земельні ділянки. У судовому засіданні встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 20-25). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved