Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 27.07.2007 року помер її батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли, в тому числі, дві земельні ділянки площею 1,18 га та 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які на праві власності належали спадкодавцю відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 №654920 та серії Р2 №654538. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом і прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття була малолітньою. Коли звернулася до нотаріуса з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину, останній відмовив їй, оскільки свідоцтва про право на спадщину були вже видані матері померлого [PERSON]. Вважала, що хоча на момент смерті спадкодавця шлюб між батьками був розірваний, однак відповідачка умисно не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Просила визнати видані свідоцтва про право на спадщину недійсними. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що коли помер її батько [PERSON] шлюб між ним та її матірю був розірваний. Однак їй на той час було 11 років і вона вважається такою, що прийняла спадщину. На момент смерті він проживав окремо із своєю матірю відповідачкою по справі, яка і прийняла спадщину не повідомивши про існування іншого спадкоємця. Представник позивачки [PERSON] вимоги заявлені в позові підтримав, вважав, що відповідачка безпідставно набула право власності на все спадкове майно після смерті свого сина [PERSON]. Відповідачка [PERSON] позову не визнала, вказавши, що жодних прав позивачки вона не порушила, а тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачки [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка, хоча і була малолітньою на час відкриття спадщини, однак ні вона, ні її законний представник на той час не подали заяви про прийняття спадщини, оскільки після розірвання в 2000 році шлюбу між батьками позивачки, спадкодавець проживав зі своєю матірю, яка доглядала за ним, так як той був інвалідом. Третя особа приватний нотаріус Буринського районного нотаріального округу [PERSON] заперечень по суті позову не надала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд телефонограмою. Вислухавши пояснення сторін, доводи їх представників, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 липня 2007 року помер батько позивачки [PERSON], який проживав в [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження позивачки, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть спадкодавця (а.с.5,7). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га з кадастровим номером 592098040:004:001:0053 та площею 1,18 га з кадастровим номером 592098040:003:001:0045, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області, що належали спадкодавцю на праві власності згідно державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 №654538 та Р2 №654920 (а.с.8,20-28). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №95/2008 спадщину прийняла мати останнього відповідачка по справі [PERSON], так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому вона звернулася до Буринської державної нотаріальної контори із заявою в якій повідомила про прийняття нею спадщини та просила видати свідоцтва про право на спадщину, але не повідомила нотаріуса про існування ще одно спадкоємця, а саме дочки спадкодавця [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Г.М., яка на час відкриття спадщини була малолітньою (а.с.18,19). 25.02.2008 року державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори [PERSON], на імя відповідачки, були видані два свідоцтва про право на спадщину на вищевказані спірні земельні ділянки, зареєстровані в реєстрі за №261 та №262 (а.с.28,29). В лютому 2017 року позивачка звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак 21.02.2017 року отримала відмову, так як були вже видані свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцю (а.с.9) При цьому відповідачка не визнає право на спадщину позивачки, посилаючись на не прийняття нею спадщини відповідно до положень ч.4 ст.1269 ЦК України. Між тим суд не погоджується з такими доводами останньої, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, частиною 4 ст.1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Тобто, для вказаної категорії осіб законом зроблено виняток і незалежно, де із ким вони проживають і чи подали вони заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо їхні представники від спадщини не відмовилися. Як вбачається з матеріалів спадкової справи та інформаційних довідок із Спадкового реєстру, ні позивачка, ні її на той час законний представник (мати), від спадщини після смерті [PERSON] не відмовлялися, а отже [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину. Також суд не може погодитися в повній мірі і з доводами позивачки, щодо необхідності визнання недійсними повністю обох свідоцтв про право на спадщину виданих нотаріусом. Так, статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, позивачка (донька спадкодавця) та відповідачка (мати спадкодавця) є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. При цьому жодних угод, щодо зміни розміру часток між сторонами не укладено та їх наявність судом не встановлена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання вищевказних свідоцтв про право на спадщину частково недійсними, вважаючи право відповідачки на спадщину за даними свідоцтвами на ? частину вказаних в них земельних ділянок.

Outcome: partial