Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини дочки [PERSON], яка народилася 12 жовтня 2014 року в Сімферопольському клінічному пологовому будинку АР Крим. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона станом на жовтень 2014 року проживала на території АР Крим та 12 жовтня 2014 року в Сімферопольському клінічному пологовому будинку народила дівчинку. З метою реєстрації народження дитини звернулася за місцем своєї реєстрації - до відділу РАЦСу Генічеського РУЮ для реєстрації народження дитини, однак як вказує заявник, наявна в неї довідка медичного закладу про народження дитини видана органом влади тимчасово окупованої території АР Крим, а враховуючи що державними органами України не визнаються документи видані неповноважними органами ТОТ Крим, то народження дитини також не визнається уповноваженими органами на які покладено обовязок щодо реєстрації народження. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану, заявник просить суд встановити факт народження у неї дочки [PERSON], яка народилася 12.10.2014 року в Сімферопольському клінічному пологовому будинку. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені у заяві, підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в заяві про встановлення факту народження дитини. Представник заявника за довіреністю [PERSON] вимоги [PERSON] підтримав повністю, та пояснив, що заявник зареєструвати дитину на території України не має можливості оскільки медичні документи що відповідали б вимогам законодавства відсутні, а медична довідка, видана на тимчасово окупованій території АР Крим не визнається державними органами України. Представник третьої особи Відділу РАЦСу Генічеського РУЮ в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник проживала з чоловіком без реєстрації шлюбу та від спільного життя у них дійсно в жовтні 2014 року народилася дитина. Вказує, що на протязі більш ніж півроку заявник проживає в м. Генічеськ та не має можливості зареєструвати дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється знайомою заявниці. Вказує, що дійсно [PERSON] тривалий час проживає в м. Генічеськ та їй відомо, що 12.10.2014 року остання перебуваючи в АР Крим народила дитину дівчинку та на даний час не має можливості зареєструвати її народження, оскільки медичні документи видані в АР Крим не визнаються уповноваженими органами України. Суд, вислухавши пояснення заявника, адвоката, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає встановленими слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до медичного свідоцтва про народження серії №998 від 20.10.2015 року, виданого міським клінічним пологовим будинком м. Сімферополь АР Крим, [PERSON] 12 жовтня 2014 року на тимчасово окупованій території АР Крим народила дитину дівчинку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, починаючи з 20.10.2015 року [PERSON] зареєстрована на території Генічеського району Херсонської області та з метою дотримання прав дитини звернулася до відділу РАЦСу з метою реєстрації своєї дитини, народженої на території ТОТ АР Крим, у звязку з чим виникли труднощі при доказуванні факту народження дитини, оскільки видане неповноважними органами АР Крим медичне свідоцтва про народження дитини, не визнається державними органами України. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження, яке було видане міським клінічним пологовим будинком м. Сімферополь АР Крим, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON], яка є громадяном України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обовязки, повязані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], щодо встановлення факту народження дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved