Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що 28.05.2010 року вона уклала шлюб з відповідачам. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначає, що 27.04.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва, яке 16.10.2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 930 грн., аліменти на її утримання в розмірі 822 грн.. разові додаткові витрати в сумі 11 890 грн. понесені на доньку [PERSON] 06.11.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва визначено місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідач жодної участі у вихованні дитини - [PERSON] не бере, всі питання її виховання вирішуються нею без участі та підтримки з сторони відповідача. З часу народження доньки її батько не цікавиться її житлово-побутовими умовами, її здоров'ям, ставленням дитини, проживанням, забезпеченням її потреб, тобто повністю ігнорує свої обов'язки щодо утримання та виховання рідної доньки. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розгляду справи в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2012 року, яке 16.10.2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в сумі 930 грн., аліменти на її утримання в розмірі 822 грн.. разові додаткові витрати в сумі 11 890 грн. понесені на доньку [PERSON] 06.11.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва визначено місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги Висновок Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки, він носить для суду рекомендаційний характер і оцінюється нарівні з іншими доказами. Жодних відомостей про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дитину, або інші обставини, які б свідчили про те, що наявність батьківських прав у відповідача дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлювали б застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не надано та судом не встановлено. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини, як в силу ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). На підставі вище викладеного, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та дитини, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed