Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Токмацького районного суду Запорізькоїобласті з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року розірвано. Від подружнього життя сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З моменту розлучення дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні.28.12.2018 позивач уклала шлюб з [PERSON] , який є громадянином ЄС , зареєстрований та проживає в Республіці Кіпр, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2018 та копією свідоцтва про реєстрацію громадянина ЄС та члена сім`ї громадянина ЄС. Позивач має намір на літні канікули виїхати разом із малолітньою донькою [PERSON] до свого чоловіка до Республіки Кіпр, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не має можливості. Відповідач згоду не надає. Вважає, що своїми діями відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини та порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Тому просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Кіпр малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в період з 01.06.2019 до 31.08.2019 без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник органу опіки та піклування Токмацької міської ради на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Також органом опіки та піклування надано висновок про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, відповідно до якого орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої дитини [PERSON] без згоди батька у супроводі матері [PERSON], [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 28.07.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення суду розірвано, що підтверджується заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року, справа №328/3440/16-ц. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 02.04.2009 Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізької області. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки ЖБК «Первісток №1» від 03.04.2019. Вихованням доньки [PERSON] займається лише позивач, що підтверджується копією довідки Токмацької ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 від 04.03.2019 за №22. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року, справа №328/2414/17, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] присуджено стягнення аліментів в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття [INFO] позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , який є громадянином Республіки Польща, зареєстрований та проживає в Республіці Кіпр, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2018 та копією свідоцтва про реєстрацію громадянина ЄС та члена сім`ї громадянина ЄС. Позивач має намір на літні канікули виїхати разом із малолітньою донькою [PERSON] до свого чоловіка до Республіки Кіпр, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не має можливості. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 01.04.2019 надіслано на адресу відповідача лист-прохання про надання згоди на тимчасовий виїзд спільної доньки [PERSON] на період літніх канікул з 01.06.2019 по 31.08.2019 до Республіки Кіпр для відпочинку та оздоровлення, але відповіді не отримано. Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків, питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька.

Outcome: approved