Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON], [PERSON], про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], є рідною сестрою [PERSON], який є батьком [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини в свідоцтві про її народження, записана [PERSON]. Шлюб між собою відповідачі не реєстрували. На даний час батьки дитини спільно не проживають. До вересня 2009 року вона проживала з матір'ю в м. Береславі, але через зловживання матір'ю спиртними напоями і пов'язаними, цим наслідками, вона в жовтні 2009 року вимушена була покинути матір і деякий час прожинала у своєї сестри, а з листопада стала постійно проживати в сім'ї його тітки, [PERSON] З того часу батьки взагалі перестали піклуватися про свою дочку і увесь цей час дитина проживала в її сім'ї, знаходилась на її утриманні, а її батьки жодного разу не приїздили, щоб побачитись та поспілкуватись з нею. За вказаний період будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачі не надавали і не надають по цей час. Вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочки, взагалі не спілкуються з дитиною, тобто не дбають про її нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечують доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька перестала сприймати відповідачів, як своїх батьків і перестала про них згадувати. 26.12.2013 року питання неналежної участі відповідачів в утриманні та вихованні дитини було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту дитини. За наслідками розгляду цього питання комісія констатувала, що батьки не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. Не забезпечують дитину харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального розвитку. Ці факти комісія розцінила, як ухилення батьків від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками та прийшла до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав. Просить, позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав стосовно їх доньки. [PERSON]. [INFO]. Передати [PERSON] [INFO] - [PERSON], для проживання. Призначити її, [PERSON] опікуном над неповнолітньою [PERSON] [INFO]. Стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця м. Курган Курганської області та [PERSON] [INFO], уродженки с. Дмитрівки Каховського району Херсонської області аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. з кожного щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник служби у справах неповнолітніх Генічеської райдержадміністрації наполягає на задоволенні позовних вимог, підтвердив що дійсно відповідачі долею дитини не цікавляться, окремо проживають, участі у вихованні не приймає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не з'явились в судове засідання і від них не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Генічеського району, не заперечує щодо заявлених вимог в позовній заяві. Вислухавши позивача, представника служби у справах неповнолітніх Генічеської райдержадміністрації, прокурора, дослідивши надані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 20); Згідно довідки № 111 від 28 серпня 2013 року, [PERSON] дійсно навчається у 11-А класі Генічеської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів, з характеристики наданої школою вбачається, що дівчинка зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця (а.с. 10); Згідно акту проведеного соціального інспектування [PERSON], проживає у власній трикімнатній квартирі [ADDRESS], сім'я живе у мирі та злагоді, сварки та непорозуміння не відбуваються, племінниця дуже добре відноситься до усієї родини тітки, усі члени родини добре відносяться до [PERSON] (а.с. 15,16). З опитування сусідів вбачається, що у сім'ї гр. [PERSON] з 2009 року проживає її племінниця, [PERSON], яка навчається у одинадцятому класі, сім'я дружна, сварок та непорозумінь не буває, всі члени сім'ї ведуть нормальний спосіб життя, не вживають алкоголь, з усіма сусідами підтримують дружні стосунки. Весь цей час з 2009 року дівчина знаходиться на вихованні та утриманні гр. [PERSON] допомоги з боку батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не надходило, батьки самоусунулися від виховання дитини (а.с. 5-9). Генічеська районна державна адміністрація встановила, що батьки не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини. Не забезпечують дитину належним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний та психічний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального розвитку. Зазначені факти можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Згідно ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батькі можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Всі перелічені вище обставини щодо умисного ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків мають місце в даному випадку і відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У зв'язку з цим зазначений орган необхідно залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування Наведені вище обставини є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки над дитиною і призначення мене її піклувальником, оскільки в моїй сім'ї створені усі необхідні умови для нормального розвитку дитини. Відповідно до положень частин 3. 4 ст. 60 ЦК суд призначає опікуна або піклування за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідні роз'яснення надані в абзаці 7 ст. 16 постанови Пленуму від 30 березня 2007 року. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст. 182 СК України. Суд визнає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved