Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року до 24 листопада 2011 року. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Вказала, що відповідач проживає окремо, кошти на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, стан здоров*я дозволяє працювати. Просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісяця, до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, в ухвалі про відкриття провадження від 12.03.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 13.04.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON], згідно якого він позов визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., оскільки у нього ще на утриманні перебуває матір-пенсіонерка, яка є хворою і потребує матеріального утримання. Позивач відповідь на відзив не надіслала. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року до 24 листопада 2011 року. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка була змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання їхньої дитини. 13.04.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON], згідно якого він позов визнав частково та вказав, що готовий сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вдітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень . На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial