Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ЖЕО ТСЖББ, виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради, треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житлову квартиру [ADDRESS]. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про розгляд справи. Треті особи в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просив його позов задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.1979 року [PERSON], як члену житлово-будівельного кооперативу, було видано ордер №001942 на житлове приміщення: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта та довідки-характеристики №3942 від 05.07.2016р. квартира [ADDRESS], складається із 3 житлових кімнат, загальна площа 62,3 кв.м, житлова площа 37,0 кв.м. Згідно із довідкою з місця проживання та склад сімї від 16.06.2016 року виданою ЖЕО ТСЖББ, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (внук). Відповідно до довідки ЖЕО ТСЖББ від 21.07.2015р. №4, [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок за трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Остаточний розрахунок проведений у 1986 році. [PERSON] звернулась до Державного реєстратора для проведення реєстрації права на нерухоме майно. Однак отримала відмову у звязку із неподанням документів для державної реєстрації прав в повному обсязі. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої ним за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати пайових внесків за квартиру, установлено, що член житлового, житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК\~\~у\~\~період\~\~сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України ( в редакції , чинній на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно\~до\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 Сімейного кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 61 Сімейного кодексу України\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що узгоджується із змістом\~ст. 370 Цивільного кодексу України, відповідно до якої частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07.07.1977 року, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на 1/2 частину у квартирі [ADDRESS], як один із подружжя, оскільки означена квартира була придбана подружжям у період шлюбу за спільні кошти. З огляду на викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Також суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] Подільському Хмельницької області. На підставі ст.ст.16, 392 ЦК України,\~\~

Outcome: partial