Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. У позовній заяві зазначала, що 21 листопада 2016 року помер [PERSON] [INFO], який постійно проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою: Україна, Автономна [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця [PERSON] залишилось таке майно: 1/2 частина квартири № 31, що знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вул. Новицького Якова, будинок № 7-а. Зазначене майно [PERSON] прийняла в установлений законом шестимісячний строк за заповітом [PERSON], який було складено на її користь 14.12.2011 року, посвідчене [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим, за реєстровим № 2724, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа № 140/2017 від 15.06.2017 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Інших спадкоємців, які подали заяву про прийняття спадщини немає. 17 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою щодо отримання на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом після померлого 21 листопада 2016 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.06.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим за реєстровим № 2724, після померлого 21 листопада 2016 року [PERSON] на частину квартири [ADDRESS], оскілька [PERSON] не надала відомостей стосовно кола спадкоємців, а саме - відповідної довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виданої компетентними органами України. Але це, неможливо, оскільки спадкодавець був зареєстрований на день смерті та постійно проживав за адресою: Україна, Автономна [ADDRESS], а це на теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Інша частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (2-3998) 19.11.2003 року. 16 травня 2001 року [PERSON] померла. На випадок своєї смерті залишила заповіт щодо зазначеної частини квартири на користь [PERSON], котрий цей спадок прийняв в установлений законом шестимісячний строк, але до теперішнього часу за ним так і не зареєстрована зазначена частина нерухомого майна. Позивач просила суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим за реєстровим № 2724, після померлого 21 листопада 2016 року [PERSON] У січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовано тим, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. 16 травня 2011 року [PERSON] померла. На випадок своєї смерті залишила заповіт щодо зазначеної частини квартири на користь [PERSON], посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Першої феодосійської державної нотаріальної контори, 18.10.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 2269.Цей спадок [PERSON] прийняв в установлений законом шестимісячний строк, що підтверджується його заявою, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 78 приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим, Україна, [PERSON], спадкова справа № 31/2011 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, але до теперішнього часу за ним так і не зареєстрована зазначена частина нерухомого майна. Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого, [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 16.08.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 9149. 21.11.2016 року помер [PERSON], [INFO], який постійно проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою: Україна, Автономна [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] залишилось майно, а саме 1/2 (одна друга) частина квартири № 31, що знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вул. Новицького Якова, будинок № 7-а, яку він на випадок своєї смерті заповідав [PERSON]. Заповіт на її користь був складений 14.12.2011 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим, за реєстровим № 2724. Вказаний спадок, [PERSON] прийняла шляхом подачі нотаріусу Третьої Запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Заведена спадкова справа № 140/2017 від 15.06.2017 року. Але з вказаним порядком прийняття спадщини після померлого [PERSON], [PERSON] не згоден, оскільки вважає, що заяву про прийняття спадщини необхідно подавати нотаріусу за останнім місцем проживання спадкодавця. У [PERSON] інших спадкоємців не має. Тому, [PERSON] вважає, що йому повинна належати вся квартира, а тому просив суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 13.03.2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом для спільного розгляду з первісним позовом. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від уповноважених представників до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача первісний позов підтримав і просить задовольнити, зустрічний позов визнав частково. Представник відповідача зустрічний позов підтримав і просить задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. При вищевикладених обставинах, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено з матеріалів справи, що 21 листопада 2016 року помер [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії VІІ-МЮ № 708553, видане органом РАЦС Москви № 10 Багатофункціональним центром надання державних послуг району Басманний 24.11.2016 року, актовий запис № 689. [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, місто Феодосія, бульвар Старшинова, будинок № 8-а (вісім «а»)[ADDRESS] (сорок шість). На день смерті спадкодавця [PERSON] залишилось таке майно: 1/2 частина квартири № 31, що знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вул. Новицького Якова, будинок № 7-а. Інша частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-3998 від 19.11.2003 року виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ОП ЗМБТІ від 24.11.2003 року, № витягу: 2078589. 16 травня 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-АП № 269460, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт щодо зазначеної частини квартири на користь [PERSON], який цей спадок прийняв в установлений законом шестимісячний строк, що підтверджується його заявою, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 78 приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим, Україна, [PERSON], спадкова справа № 31/2011 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, але до теперішнього часу за ним так і не зареєстрована зазначена частина нерухомого майна. [PERSON] прийняла в установлений законом шестимісячний строк за заповітом [PERSON], який було складено на її користь 14.12.2011 року, посвідчене [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим, за реєстровим № 2724, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 140/2017 від 15.06.2017 року, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою (№ витягу: 48085457, № спадкової справи у Спадковому реєстрі: 60797301). Інших спадкоємців, які подали заяву про прийняття спадщини немає. 17 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою щодо отримання на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом після померлого 21 листопада 2016 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.06.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу АР Крим за реєстровим № 2724, після померлого 21 листопада 2016 року [PERSON] на частину квартири [ADDRESS]. Як зазначено у постанові нотаріуса, спадкоємець за заповітом, [PERSON] не надала відомостей стосовно кола спадкоємців, а саме - відповідної довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, виданої компетентними органами України. Разом із тим, суд встановив, що надання такої довідки є неможливим, оскільки спадкодавець [PERSON] був зареєстрований на день смерті та постійно проживав за адресою: Україна, Автономна [ADDRESS], а це на теперішній час є тимчасово окупованою територією України. Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час\~відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом\~строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті 16.05. 2011 року [PERSON] у встановлений законом строк [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується його заявою, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 78 приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим, Україна, [PERSON], спадкова справа № 31/2011 та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Судом також встановлено, після смерті [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину у вигляді 1/2 частину спірної квартири, яка належала спадкодавцю, але не оформив її. Разом із тим, факт відсутності реєстрації 1/2 частини спірної квартири не свідчить про відсутність прав на спадщину у спадкоємця [PERSON], адже відповідно до ч. 5\~ст. 1268\~ЦК\~України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Також, після смерті 21.11.2016 року [PERSON] у встановлений законом строк [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується її заявою, копією спадкової справи № 140/2017 від 15.06.2017 року, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою (№ витягу: 48085457, № спадкової справи у Спадковому реєстрі: 60797301). Доводи [PERSON] про те, що заяву про прийняття спадщини [PERSON] подано нотаріусу не за останнім місцем проживання спадкодавця, є безпідставними з огляду на таке. Згідно до ч.3 ст. 1221 ЦК України в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Отже, на підставі встановлених судом обставин та відповідно до\~ст.1268 ЦК України,\~[PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк і є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] і має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно померлого [PERSON] яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Разом із тим, державний нотаріус, посилаючись на відсутність довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу. Тому [PERSON] не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Таким чином, наявні законні підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи встановлені судом обставини за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], тому його позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial