Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт загибелі [PERSON] , [INFO] , при виконанні обов`язку військової служби 28 серпня 2014 року в районі м. Харцизьк Донецької області України, м. Іловайськ Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявник мотивує свої вимоги тим, що 10 червня 2014 року її сина було призвано на військову службу до Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] , снайпером стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС -100672А. При цьому, у складі зазначеної військової частини він в період з 05 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в боях за захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України м. Краматорськ, район н. п. Іловайськ, Донецької області. 28 серпня 2014 року в районі м. Харцизьк Донецької області, м. Іловайськ Донецької області колона автомобілів, у складі якої перебував військовослужбовець [PERSON] , потрапила у вогневу засідку військ Російської Федерації та прийняла бій. Почався обстріл колони з боку російських військових, які вели вогонь з гранатометів, реактивної системи залпового вогню «Град» та стрілецької зброї. Під час обстрілу, в автомобіль на якому їхав [PERSON] , потрапили снаряди РСЗВ «Град». [PERSON] та інший військовослужбовці залишили автомобіль. Під час відходу від автомобіля [PERSON] отримав несумісні з життям поранення, що стали причиною його загибелі. Заявник вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право на життя і здоров`я, [PERSON] , передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Звернення до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту загибелі [PERSON] , [INFO] , при виконанні обов`язку військової служби 28 серпня 2014 року в районі м. Харцизьк Донецької області України, м. Іловайськ Донецької області України, що сталося саме внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України обумовлено в першу чергу тим, що заявник має на меті визначення статусу [PERSON] як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання Міністерства соціальної політики України про розгляд заяви без участі їх представника. Заінтересована особа - представник Російської Федерації, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на заяву не подав. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка в м. Гжатськ Смоленської області Російської Федерації, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . Від шлюбу з [PERSON] , [INFO] у них народився син ? [PERSON] . 10 червня 2014 року її сина було призвано на військову службу до Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] , снайпером стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС -100672А. Постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків». З аналізу даної заяви вбачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування на території України Чорноморського флоту Російської Федерації від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VІІ від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року № 685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року. Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. В абзаці 2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками утворень «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» №145-VІІІ від 04 лютого 2015 року зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки». Також постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. 10 червня 2014 року [PERSON] було призвано на військову службу до Збройних Сил України та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] , снайпером стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС -100672А. При цьому, у складі зазначеної військової частини він в період з 05 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в боях за захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України м. Краматорськ, район н. п. Іловайськ, Донецької області. 28 серпня 2014 року в районі м. Харцизьк Донецької області, м. Іловайськ Донецької області колона автомобілів, у складі якої перебував військовослужбовець [PERSON] , потрапила у вогневу засідку військ Російської Федерації та прийняла бій. Почався обстріл колони з боку російських військових, які вели вогонь з гранатометів, реактивної системи залпового вогню «Град» та стрілецької зброї. У ході обстрілу, в автомобіль на якому їхав [PERSON] , потрапили снаряди РСЗВ «Град». [PERSON] та інший військовослужбовці залишили автомобіль. Під час відходу від автомобіля [PERSON] отримав несумісні з життям поранення, що стали причиною його загибелі. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. На підтвердження загибелі [PERSON] заявником надані наступні докази: акт про службове розслідування; висновок експерта від 25.11.2014 року №20-1146; лікарське свідоцтво про смерть; довідку про причину смерті; свідоцтво про смерть; витяг із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Дані документи посвідчують лише факт загибелі [PERSON] при виконанні обов`язку військової служби в зоні проведення бойових дій на сході України, і не встановлюють, що його загибель сталася саме внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення юридичного факту загибелі [PERSON] , [INFO] , при виконанні обов`язку військової служби 28 серпня 2014 року в районі м. Харцизьк Донецької області України, м. Іловайськ Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. необхідне заявнику статусу [PERSON] як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами міжнародного права, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved