Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є власником квартири за [ADDRESS] . У квартирі, крім неї, також зареєстрований відповідач [PERSON] . Протягом останнього року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, його речі та майно відсутні. Відповідач не приймає будь-якої участі в утриманні майна та не сплачує комунальних послуг. Посилаючись на наведене та те, що відповідач не проживає у квартирі понад рік, реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні власністю, просила визнати його таким, що втратив право користування спірною квартирою. \~ Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] [PERSON] була присутня в попередньому судовому засідання та підтримала обставини викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 09 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за №393 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 вересня 2010 року за №27288382, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), позивач [PERSON] є власником квартири за [ADDRESS] . Як слідує з довідки за №8 від 05 липня 2021 року, виданої ОСББ «Цегельний, 7», у квартирі за [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] та зять [PERSON] . Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується копією будинкової книги долученої до матеріалів справи. Як вбачається з акту від 05 липня 2021 року, складеного комісією в складі голови правління ОСББ «Цегельний, 7» Шпортан Н.М., мешканця будинку [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі за [ADDRESS] , однак з 10 травня 2020 року не проживає у ній. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено,\~що позивач\~є одноосібним власником спірної квартири, де зареєстрований її зять [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальних платежів та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та користуванні своєю власністю. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved