Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із завою про встановлення факту смерті її сина. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в м. Донецьк у віці 40 років помер її син - [PERSON] , на підтвердження чого було видано свідоцтво про смерть. Проте, у зв`язку з тим, що вказана частина території Донецької області на даний час визнана тимчасово окупованою територією України, вона не має змоги у встановленому законом порядку зареєструвати смерть сина. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі. Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області явку представника в судове засідання не забезпечено. В установлений судом строк відзив на заяву не подано. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, дійшов до таких висновків. Судом встановлено наступні обставини. З копії свідоцтва про смерть від 11.02.2019, виданого Калінінським відділом запису актів громадського стану міста Донецьк Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції (так званої) Донецької Народної Республіки вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с. 08). Заявниця є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження виданого повторно 07.09.2012 (а.с. 06). Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, місто Донецьк, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VІІ, місто Донецьк визнане тимчасово окупованою територією, де діє особливий порядок місцевого самоврядування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як встановлено, належним чином оформлене лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о, заявник не може отримати у медичному закладі м. Донецьк, оскільки вказана територія України тимчасово окупована, а отримане свідоцтво про смерть за формою затвердженою відділом запису актів громадського стану міста Донецьк так званої Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Таким чином, [PERSON] не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті сина, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення. Згідно з вимогами частини 4 статті 317, пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved