Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року в цивільній справі № 2-19/11 за позовом [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, [PERSON], третя особа управління Держземагенства у Берегівському району Закарпатської області про визнання недійним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року в адміністративній справі № 2а-257/10 постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому постанова Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року по суті була підставою для ухвалення рішення від 02.10.2014 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив та пояснив, що рішення суду від 02.10.2014 року грунтується не тільки на рішеннях у адміністративній справі, а й на інших доказах, які необхідно врахувати. Додатково пояснив, що рішення 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року № 34 «Про надання дозволу на виготовлення нового державного акта [PERSON] згідно зведеного плану землекористування та встановлення меж землекористування наданого МПП «Зеніт» в зв'язку з технічними помилками при виготовленні державного акта на землю № 106» на цей час є чинним. Заявник [PERSON], представники Великобактянської сільської ради Берегівського району та Управління Держземагенства у Берегівському районі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно з ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення є, в тому числі, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільно-процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Для визначених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Як встановлено судом, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Великобактянської сільської ради Берегівського району, [PERSON], третя особа без самостійних вимог Управління Держземагенства у Берегівському районі про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку позов задоволено, визнано недійсним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Великобактянською сільською радою 20.10.2007 року [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106. Також зобов'язано Управління Держземагенства у Берегівському районі зняти з державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Великобактянською сільською радою 20.10.2007 року [PERSON] та земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] за цим актом. До того ж вирішено питання розподілу судових витрат. В подальшому рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року було предметом перегляду апеляційним судом Закарпатської області, який рішенням від 21.11.2014 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року в частині зобов'язання Управління Держземагенства у Берегівському районі зняти з державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. У решті рішення суду залишено без змін. Крім того, відповідно до ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21.11.2014 року залишено без змін. Одночасно судом встановлено, ухвалюючи рішення від 02.10.2014 року, суд із вказівкою на ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обґрунтовував своє рішення постановою Берегівського районного суду від 19.03.2014 року, відповідно до якої рішення 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року № 34 «Про надання дозволу на виготовлення нового державного акта [PERSON] згідно зведеного плану землекористування та встановлення меж землекористування наданого МПП «Зеніт» в зв'язку з технічними помилками при виготовленні державного акта на землю № 106» від 14.01.2000 року було скасовано. При цьому в рішенні Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року зазначено, що оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.10.2007 року виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке судом скасоване, а вимога про визнання недійсним державного акту є похідною та залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано державний акт, тому є підстави для визнання недійсним та скасування державного акту. Також судом встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014 року постанова Берегівського районного суду від 19.03.2014 року була залишена в силі. Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року в адміністративній справі № 2а-257/10 постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.03.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільно-процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Додатково судом враховується також і обставини, встановлені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 14.11.2016 року, де зазначено про те, що рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року прийняте на підставі не тільки у зв'язку з наявністю судових рішень, але і на підставі інших доказів, які були самостійною підставою для ухвалення рішення. Разом з тим, оцінюючи інші докази, які були підставою для ухвалення рішення, суд враховує наступне. Так в рішенні Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2014 року зазначається про лист Берегівського районного відділу земельних ресурсів від 19.04.2006 року. Разом з тим, в цьому листі йде мова про державний акт на право приватної власності на землю, який не є предметом спору. Також при ухваленні рішення від 02.10.2014 року суд обґрунтовує його актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.04.2008 року. Разом з цим, в акті йде мова тільки про констатацію факту отримання державного акту, який є предметом спору та жодним чином не вказується на його недійсність чи незаконність. Крім того, в акті зазначається про те, що рішення 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року № 34 суперечить вимогам ст. 158-2 ЗК України, хоча таке також не є предметом цього спору. При цьому таке рішення на цей час є чинним. Слід також зазначити, що висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься також у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа № 6-12цс13), від 23.10.2013 року (справа № 6-93цс13) та від 25 червня 2014 року (справа № 6-67 цс14). На таку практику Верховного Суду України звертає увагу також і суд при ухваленні рішення від 02.10.2014 року. До того ж саме із врахування тої обставини, що оскільки рішення 7 сесії 4 скликання Великобактянської сільської ради від 24.11.2006 року № 34, на підставі якого був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.10.2007 року, було скасовано, як апеляційний суд Закарпатської області в ухвалі від 21.11.2014 року, так і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 08.04.2015 року, прийшли до висновку про правомірність вирішення цього спору. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наслідком скасування постанови Берегівського районного суду від 19.03.2014 року навіть із врахуванням інших доказів є інше за змістом вирішення спору, а тому рішення Берегівського районного суду від 02.10.2014 року слід скасувати і прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: approved