Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що вона, на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2017 року, є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . У вказаному будинку залишився зареєстрований колишній власник квартири [PERSON] з дружиною [PERSON] . Однак, останні у спірній квартирі з часу відчуження квартири у ній не проживають. Їй відомо, що відповідачі вже довший час проживають за межами України, однак їх реєстрація у квартирі створює перешкоди для повноцінного володіння майном, як власника квартири. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідачів. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання через оголошення на сайті судова влада, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2017 року, є власником будинку по [ADDRESS] , що підтверджується, крім того, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 88895549 від 06.06.2017 року. Згідно будинкової книги, у будинку по [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку від 23.09.2019 року, 13.08.2019 року, 22.10.2019 року, 23.04.2020 року, 21.05.2020 року, відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, однак фактично не проживають. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, що позивач є одноосібним власником спірного будинку, відповідачі будучи зареєстрованими у спірному будинку, понад один рік не проживають в ньому, тому право відповідачів на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, а позовні вимоги відповідно слід задовольнити. Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення судових витрат за нею, суд приходить до висновку про можливість залишення таких за позивачем.

Outcome: approved