Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 23 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №12. Підставою для розірвання шлюбу [PERSON] зазначає, що між нею та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя і ведення спільного господарства, з 2020 року вони проживають окремо та фактично припинені шлюбні відносини. Подружжя має малолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] . Водночас у позовній заяві [PERSON] просить після розірвання шлюбу спільну дитину [PERSON] залишити проживати з нею та залишити позивачу прізвище ? [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині щодо розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - не заперечував проти вказаної позовної вимоги. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 23 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Червонознам`янськоїсільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , запис №12. У шлюбі подружжя має малолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 березня 2015 року Виконавчим комітетом Червонознам`янськоїсільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу\~Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу\~Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно змісту позовної заяви, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. В судовому засіданні відповідач просив суд надати строк для примирення, проте позивач заперечував проти задоволення такого клопотання. Суд вважає за необхідне зазначити, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися. Ураховуючи, що позивач і відповідач з квітня 2020 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відсутні спільні інтереси, суд не вбачає підстав для надання строку на примирення, а тому клопотання відповідача не підлягає задоволенню. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача і дитини. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі статтями 114, 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю ? [PERSON] . Відповідно статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON] .

Outcome: approved