Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення старшим сином повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що діти проживають разом з позивачем, яка не може сама забезпечити належний рівень життя дітей, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, в той час як батько дітей участі у їх утриманні та вихованні не бере. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Розгляд справи відкладався на 18.03.2021, 31.03.2021, оголошувалась перерва на 02.04.2021. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив не подав. 02.04.2021 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги на суму 3000 грн, додав копію трудової угоди. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2018 у справі №308/6127/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ухвалено: шлюб, зареєстрований 20.11.2012 у виконавчому комітеті Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом №49 між [PERSON] та [PERSON] розірвати; неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити проживати при матері [PERSON] ; змінити прізвище позивачки з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у справі у розмірі 640 грн. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З долученої до матеріалів справи довідки про реєстрацію місця проживання особи, складеної головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 03.04.2001. З довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вих. №6083/18-21 від 24.12.2020, складеної начальником реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради Кравчуком В., встановлено, що відповідно до картотеки реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.12.2020 зареєстровані такі особи: 1. [PERSON] , [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] ; 3. [PERSON] , [INFO] ; 4. [PERSON] , [INFO] ; 5. [PERSON] , [INFO] ; 6. [PERSON] , [INFO] . Зі змісту долученої до матеріалів справи характеристики на [PERSON] , [INFO] , учня 2-В класу Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №10 з угорською мовою навчання ім. Дойко Габора вих. №01-13/127 від 11.08.2020, встановлено, що мати [PERSON] сумлінно відноситься до виконання батьківських обов`язків, систематично відвідує батьківські збори, батька дитини класний керівник ніколи не бачила. Зі змісту долученої до матеріалів справи довідки Навчально-виховного комплексу «Ялинка» Управління освіти Ужгородської міської ради Закарпатської області вих. №179 від 25.08.2020, встановлено, що за весь час перебування [PERSON] , 2015 р.н., у дошкільному закладі, не був помічений поряд із дитиною її батько [PERSON] . Батько дитини контакту із вихователями не підтримує, не цікавиться життям дитини у дошкільному закладі, квитанції за харчування дитини також не сплачує. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, спільні діти сторін проживають із матір`ю та потребують матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, батько участі у вихованні та утриманні своїх спільних із позивачем дітей не приймає. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, даних про наявність у нього інших утриманців немає, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, матеріальне становище дітей, які не мають інших доходів, крім утримання батьків. Поряд з цим, відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог на суму 3000 грн, додав копію трудового договору, згідно з яким заробітна плата відповідача становить 7000 грн. на місяць. Позивач не подала суду докази матеріального становища відповідача, наявність майна, інших витрат, що дозволяли б йому сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. Так, вимогами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів достатності заробітку платника аліментів для оплати аліментів у розмірі 5000 грн позивачем не подано, відповідачем додано докази, що свідчать про можливість стягнення аліментів у меншій сумі, визнання позову у цій частині. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Позивач пред`явила позов 20.01.2021, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial