Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до арбітражного керуючого [PERSON] - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод», третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, в якому просила визнати недійсним запис № 8 про переведення вимірювальником електричних параметрів деталей по першому розряду з погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року того ж цеху, виконаний Рівненським радіотехнічним заводом в трудовій книжці [PERSON]; зобов'язати арбітражного керуючого [PERSON] - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» (надалі ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод») внести виправлення в трудову книжку [PERSON] про визнання запису № 8 недійсним. Позов мотивовано тим, що з 07 лютого 1986 року по 05 листопада 1998 року [PERSON] працювала у Рівненському радіотехнічному заводі паяльщиком радіодеталей зі шкідливими умовами праці. Дана посада відноситься до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на пенсію по віку на пільгових умовах. Рішенням Рівненського міського суду від 14 липня 2014 року у цивільній справі №569/7850/14-ц було зобов'язано ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» видати [PERSON] уточнюючу довідку про роботу у відповідача з 06 серпня 1986 року по 05 листопада 1998 року та видано виконавчий лист. В подальшому в трудовій книжці було виявлено запис від 15 червня 1986 року №8 про переведення вимірювальником електричних параметрів радіодеталей по першому розряду того ж цеху відповідно до наказу від 16 червня 1986 року №957-ок. Позивач посилалася на те, що у 1986 році вона завагітніла і була переведена на легшу роботу, яка виключала вплив несприятливих факторів із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою. Разом з тим, підставою даного переведення згідно наказу є вагітність, а не її заява про переведення на іншу постійну роботу. Оскільки на звернення [PERSON] до арбітражного керуючого про внесення виправлення в трудову книжку листом від 14 листопада 2014 року їй було відмовлено, звернулася з вищевказаним позовом до суду. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, про розгляд справи у їх відсутність не клопотали. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві. Крім того, вказала, що не погоджується з висновками суду касаційної інстанції, оскільки [PERSON] обрано вірний спосіб захисту своїх прав та вірно заявлені позовні вимоги. Також вказала, що хоча касаційний суд і посилається у своїй ухвалі від 21 жовтня 2015 року на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, яка діяла на час внесення спірного запису до трудової книжки позивача, проте робить невідповідний вказаній інструкції висновок, оскільки до трудової книжку вносяться лише записи про переведення на іншу постійну роботу, а переведення [PERSON] у червні 1986 року на легшу роботу було тимчасовим, в звязку з її вагітністю, що також відповідає ст. 178 КЗпП України. На даний час наказ від 16 червня 1986 року № 957-ок чинний, позивачем не був оспорений, так як немає для цього підстав. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив за його необґрунтованістю. Крім того вказав, що відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення першої та апеляційної інстанції у даній справі, які викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року є обовязковими при новому розгляді справи. А тому, оскільки наказ від 16 червня 1986 року № 957-0К чинний, на його підставі був внесений запис в трудову книжку позивача, підстави для задоволення позову відсутні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, згідно трудової книжки БТ-1 №4953222 [PERSON] 07 лютого 1986 року була прийнята на Рівненський радіотехнічний завод учнем паяльщика радіодеталей з шкідливими умовами праці в цех №21. 05 травня 1986 року [PERSON] переведена паяльщиком радіодеталей по першому розряду того же цеху. 15 червня 1986 року [PERSON] переведена вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду, відповідно до наказу №957-ок від 16.06.1986 року. Вказаний запис міститься в трудовій книжці позивача під №8 і точно відповідає тексту наказу (а.с.4). Зокрема, як слідує з наказу від 16 червня 1986 року № 957-ок по Рівненському радіотехнічному заводу наказано перевести [PERSON] вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду з погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року, того же цеху. Підставою даного переведення є вагітність (довідка від 21 травня 1986 року №591) (а.с.6). 02 жовтня 1989 року [PERSON] переведена паяльщиком радіодеталей по другому розряду того же цеху, відповідно до наказу №1093-ок від 04.10.1989 року. Згідно зі ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, яка діяла на час внесення спірного запису до трудової книжки позивача, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 2.8. наведеної Інструкції також передбачалось, що виправлені відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інше повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Таким чином, згідно трудової книжки позивача вбачається, що запис до неї стосовно переведення [PERSON] вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду з 15 червня 1986 року проводився на підставі наказу №957-ок від 16.06.1986 року. Вказаний наказ позивачем не був оскаржений на теперішній час, є дійсний і ніким не скасований, що підтвердила в судовому засіданні представник позивача. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що оскільки запис № 8 в трудовій книжці позивача відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, яка діяла на час внесення спірного запису до трудової книжки, ґрунтується на чинному наказі по Рівненському радіотехнічному заводу, у суду відсутні підстави визнавати недійсним даний запис та зобов'язувати відповідача вносити виправлення у трудову книжку. Посилання позивача на те, що оскаржуваний запис стосується тимчасового переведення позивача на іншу роботу, яка не є постійною, тому такий запис не підлягав внесенню у трудову книжку на увагу не заслуговує, оскільки з тексту наказу №957-ок від 16.06.1986 року не вбачається, що переведення було здійснено тимчасово, лише на певний період, зокрема на період вагітності. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed