Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що після смерті 01.06.2000р. її батька [PERSON] залишилася спадщина житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с.Осички по вул.Вільхова, 46, Савранського району, Одеської області, який він їй заповів. Після смерті батька позивач в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їй було відмовлено, так як за життя спадкодавця на нього не було виготовлено правовстановлюючого документа та не зареєстровано право власності. Вказана обставина позбавила спадкоємця [PERSON] оформити нотаріально спадкування цього житлового будинку, у звязку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, остання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] сільська рада позовні вимоги визнала, про що надала суду відповідну письмову заяву, справу просила розглянути за відсутності її представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 01.06.2000р. в с.Осички, Савранського району, Одеської області, у віці 71 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №212225, виданим Виконкомом [PERSON] сільської ради Савранського району Одеської області 02.06.2000р. (а.с.23). Відповідно до положень ст.5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України до спадщини, яка відкрилася і була прийнята спадкоємцем до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила ЦК України 1963 року (ЦК УРСР). Статтею 524 ЦК 1963 року встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Таким чином, 01.06.2000р. після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в с.Осички по вул.Вільхова, 46, Савранського району, Одеської області. Як вбачається з технічного паспорту вказаного житлового будинку, виготовленого ТОВ «Савранське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 21.02.2017р. (а.с.13-16), воно складається з житлового будинку, що позначений у технічному паспорті літерою «А» вартістю згідно висновку цього товариства від 05.02.2018р. 65476грн., а також господарських будівель: сараю з погрібом під літерою «Б» вартістю 23091грн., літньої кухні під літерою «В» вартістю 10880грн., вбиральні під літерою «Г» вартістю 522грн. та споруд, позначених номерами I-ІІ, №1; К (замощення, огорожі, криниці), вартістю 14715грн., а всього загальна вартість домоволодіння складає 114684грн.. Рішенням [PERSON] сільської ради народних депутатів Савранського району від 29.11.1994р. спадкодавцю [PERSON] передана земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель в розмірі 0,07га (а.с.21). Згідно рішення Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №19 від 28.04.2017р. було підтверджено поштову адресу житлового будинку, розташованого в с.Осички по вул.Вільхова, 46, Савранського району, Одеської області (а.с.12). Згідно даних погосподарського обліку [PERSON] сільської ради вказаний житловий будинок зареєстрований за спадкодавцем у 1962 році (а.с.17). 08.12.1999р. [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем Осичківської сільської ради [PERSON] 08.12.1999р. за реєстровим №81, згідно якого він заповів все своє майно своїй доньці [PERSON] (а.с.19-20). В силу ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Судом встановлено, що позивач в установлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується листом приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 12.10.2017р. №01-16/646 (а.с.29) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.30). Встановлено, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині, передбачених ст.535 ЦК 1963 року, немає. Позивач не може вирішити нотаріально питання про спадкування зазначеного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалось право власності спадкодавця [PERSON] на нього. Враховуючи розяснення, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно яких право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради, та приймаючи до уваги, що житловий будинок, який знаходиться по вул.Вільхова, 46, в с.Осички, побудований на відведеній в установленому законом порядку земельній ділянці та зареєстрований в [PERSON] сільській раді за спадкодавцем [PERSON] у 1962 році, тому з того часу останній і був власником цього житлового будинку. Отже, з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті був власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, його право власності на цей будинок перейшло у порядку спадкування за заповітом до його рідної доньки [PERSON], яка в установлений законом строк прийняла спадщину. Таким чином, приймаючи до уваги неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок, відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом та спадкоємців, передбачених ст.535 ЦК УРСР, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved