Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване Стрийським МБТІ 23.02.1989 року під реєстровим № 1 за колгоспним двором, головою якого був мій батько [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно витягу з погосподарської книги с. Любша від 29.05.2019 року №47, будинковолодіння [ADDRESS] станом на 30.06.1990 рахується за: [PERSON] , голова двору, батько позивачки, помер [INFO] , [PERSON] , матір`ю позивачки, померла [INFO] , [PERSON] , братом позивачки, помер [INFO] , [PERSON] , позивачкою по справі, [PERSON] , сином позивачки, [PERSON] , сином позивачки, [PERSON] , чоловіком позивачки. Станом на 30.06.1990 року кожному із членів колгоспного двору умовно належало 1/7 частки у майні двору. Стверджує, що після смерті брата [PERSON] його частку у майні двору успадкувала її матір, і крім того після смерті батька [PERSON] матір успадкувала і його частку у майні колгоспного двору, тобто на час смерті матері [PERSON] вона умовно була власником, з урахуванням і її частки 3/7 часини майна колгоспного двору. Після смерті матері, вона як єдиний її спадкоємець за законом успадковує її 3/7 частини у майні колгоспного двору і враховуючи свою 1/7 частину, то вона фактично є власником 4/7 частини у майні колгоспного двору. Позивач вказує, що оскільки відповідачі по справі відмовляються від свої часток у майні колгоспного двору у розмірі 1/7 частка кожного на користь неї. Після смерті матері позивачка вирішила оформити спадщину на своє ім`я, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом. Тому, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом, з метою захисту свої майнових прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Крім того, в порядку витребування доказів вирішено зобов`язати Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 01 квітня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні. 10.03.2021 року через канцелярію Жидачівського районного суду Львівської області Жидачівською ДНК [PERSON] надіслано оригінал спадкової справи №551/2018 від 06.12.2018 рок, яка заводилася смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про визнання позову та просили проводити розгляд справи без їх участі. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Млиниською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 21.05.2005 року (а.с. 15). [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15.04.2015 року (а.с. 13). [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 28.11.2018 року (а.с. 14). За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого усе належне йому майно заповів дочці [PERSON] (а.с.11 Матеріалів спадкової справи). Право власності на будинок [ADDRESS] було зареєстроване Стрийським МБТІ 23.11.1989 року під реєстровим № 1 за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 23.02.1989 року (а.с. 12). Згідно витягу з погосподарської книги с. Любша від 29.05.2019 року №47, у будинковолодінні [ADDRESS] , станом на 30.06.1990 року, рахується за: [PERSON] , голова двору, помер [INFO] ; [PERSON] , дружина померла [INFO] ; [PERSON] , син, помер [INFO] ; [PERSON] , дочка; [PERSON] , внук; [PERSON] , внук; [PERSON] , зять (а.с.18) Згідно довідки Любшанської сільської ради №351 від 29.05.2019 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] , [PERSON] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] (а.с.19). На день смерті [PERSON] у будинку були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки Журавнівської селищної ради №603 від 25.05.2021 року, [PERSON] приходиться внуком померлих [PERSON] та голови двору [PERSON] та сином померлого [PERSON] . Згідно даних будинкової книги [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 05.09.2011 року (а.с.80). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно, серії [NUMBER] від 23.05.2019 року, з якого вбачається, що шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка після укладення шлюбу отримала прізвище [PERSON] (а.с.7); Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 25.01.2002 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] перемінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Відповідно до заяв відповідачів, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 03.03.2021 року на частки у майні колгоспного двору не претендують та відмовляються від частки на користь [PERSON] (а.с.59-61). У судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок та господарські будівлі і споруди у [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Як уже зазначалось вище, згадане будинковолодіння рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, вони фактично були співвласниками вищевказаного будинку, однак право власності на частини будинку, після припинення колгоспного двору, за ними не реєструвалось. Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 30.05.2019 року (а.с.16) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Частиною 5\~статті 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1\~ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно роз`яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Як видно з матеріалів спадкової справи померлої [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після її смерті зверталася лише її донька [PERSON] . Оскільки, донька [PERSON] [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом підлягає до задоволення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved