Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду й до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у зв'язку з навчанням у Полтавській державній аграрній академії вона потребує матеріальної допомоги з боку батька, який має можливість її надавати. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 32-35). Позивачка подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 37). Відповідач - [PERSON] 02.03.2016 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без його участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 38). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], 01.03.2016 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надала (а.с. 36). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved