Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що відповідно до кредитного договору № 07/243 від 18.05.2007, укладеного між нею та ЗАТ «Донгорбанк» їй було надано кредит у розмірі 60 000 дол. США. Правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Донгорбанк» є - АТ «Перший Український Міжнародний Банк». 10.06.2019 їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. № 16 від 04.03.2019 про стягнення з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 34 356,83 дол. США за Кредитним договором № 07/243 від 18.05.2007. Вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням закону, а тому є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, оскільки безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім того, відповідач звернувся до нотаріуса з пропуском строку для вчинення виконавчого напису, оскільки право вимоги дострокового повернення кредиту та сплати відсотків виникло у відповідача 18.09.2014, а тому саме з цього моменту в банку виникло право на звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, однак банк звернувся до нотаріуса із зазначеною заявою лише у 2019 році, з пропуском строку, зазначеного у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16, вчинений 04.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г., про стягнення з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 07/243 від 18.05.2007 у розмірі 34 356,83 дол. США. У подальшому позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій вона просила стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на її користь суму у розмірі 21 957 грн. 23 коп., посилаючись на те, що вчинення виконавчого напису призвело до безпідставного стягнення зазначеної суми з неї на користь відповідача. Заперечуючи проти позову, представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у відзиві на позов зазначав, що при вчиненні виконавчого напису № 16 від 04.03.2019 у приватного нотаріуса нотаріального округу були усі підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 07/243 від 18.05.2007, відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом було вчинено з дотриманням вимог закону. До того ж, оскільки виконавчий напис № 16 від 04.03.2019 був вчинений у відповідності до вимог законодавства, підстав для стягнення з відповідача суми у розмірі 21957 грн. 53 коп. немає. Посилаючись на зазначені обставини, представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просив розглядати справу за її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що проти позову заперечує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна І.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 04.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г було вчинено виконавчий напис № 16 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 07/243 від 18.05.2007, укладеним між [PERSON] та ЗАТ «Догорбанк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за період з 27.02.2018 по 27.02.2019 у розмірі 34356 дол. 83 центи США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.02.2019 становить 927 037 грн. 57 коп., яка складається з: 21342 дол. 96 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.02.2019 становить 575 889 грн. 15 коп., заборгованості за сумою кредиту, 13013 дол. 87 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27.02.2019 становить 351148 грн. 42 коп., заборгованості за процентами (а.с. 18). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. N 1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (далі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилалася на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, заборгованість не є безспірною, крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не враховано трьохрічний строк, визначений ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували твердження позивача, викладені у позові в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідем суду не надано. Доказів того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», безспірності характеру правовідносин між сторонами, суду не надано. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису № 16 від 04.03.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. таким, що не підлягає виконанню. Позивач також просила стягнути з відповідача суму у розмірі 21 957 грн. 23 коп. Обґрунтовуючи позов у цій частині, позивач посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог закону, на підставі зазначеного виконавчого напису з її карткових рахунків було списано грошові кошти у розмірі 21 957 грн. 23 коп. Таким чином, вона вважає, що вчинення виконавчого напису призвело до безпідставного стягнення з неї на користь відповідача суми у розмірі 21 957 грн. 23 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту ст. 1212 ЦК України вбачається те, що зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 21 957 грн. 23 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача.

Outcome: approved