Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, посилаючись на те, що 03 вересня 2015 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарських споруд за адресою с. Лежине вул. Залізнична, 9 Запорізького району Запорізької області. Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом своєчасно та належним чином прийняла спадщину, відкриту після смерті матері, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] При оформлені спадкових прав зясувалось, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ? частину спадкового будинку, а саме, рішення Запорізького районного суду Запорізької області по справі №2-290 за 2009 рік та витяг про реєстрацію права власності на ? частину спадкового будинку за спадкодавницею, а на іншу ? частину спадкового будинку за адресою : с. Лежине вул. Залізнична, 9 Запорізького району Запорізької області є договір купівлі-продажу, посвідчений 29.09.2010 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори, реєстровий № 1483, який не пройшов державну реєстрацію, у звязку з чим приватним нотаріусом [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що змусило позивачку звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, від представника позивачки надійшла до суду заява, у якій вона підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу в її відсутність. Відповідач по справі представник територіальної громади Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій позов визнав, просив суд розглянути справу за відсутності представника. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій проти позову не заперечувала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті 03 вересня 2015 року [PERSON] підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавницею підтверджений наданим суду свідоцтвом про народження та про одруження позивачки. Згідно зі ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина померлого. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], позивачка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 48/2015, відкритої 28.09.2015 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.12.2016 року, виданої приватним нотаріусом [PERSON], позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №9 по вул. Залізнична, с. Лежине Запорізького району Запорізької області у звязку з відсутністю оригіналів належно зареєстрованих правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27.05.2009 року (справа №2-290 за 2009 рік) та витягу про реєстрацію права власності на ? частину спадкового будинку ОП «ЗМБТІ», [PERSON] за життя на праві власності належала ? частина спадкового будинку за адресою : с. Лежине вул. Залізнична, 9 Запорізького району Запорізької області. Інша ? частина вказаного спадкового будинку належала їй на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], посвідченого 29.09.2010 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори, реєстровий № 1483, який не пройшов державну реєстрацію у ОП «ЗМБТІ». Відповідно до ст. 1299 ЦК України : якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України). Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті матері та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальній конторі через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі викладеного,

Outcome: approved