Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 06.12.1999 року Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківській області, актовий запис №14. Від даного шлюбу 11.02.2000 року народивсь син [PERSON], 07.03.2010 року син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що останнім часом в родині стали виникати постійні сварки на побутовому підґрунті. На думку позивача, сімя розпалася остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливо. Після розірвання шлюбу просить встановити місце проживання спільних дітей разом із нею. Позивач надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.23). Від відповідача також надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності та про те, що він визнає позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечує (а.с.19). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних\~ заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 06.12.1999 року Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківській області, актовий запис №14, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії І-ВЛ №100930 (а.с.7). Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ВЛ №130661, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївської міської ради Харківської області 22.02.2000 року (а.с.8); [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-ВЛ №195815, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 23.03.2010 року (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільних дітей досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дітей інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачкою оплачено судовий збір у сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1). При цьому, суд відмовляє позивачці в задоволенні вимог про стягнення на її користь з відповідача суми сплаченого нею судового збору, оскільки судом вирішувалось питання про розірвання шлюбу, а не про поновлення порушених прав позивачки. Крім того, відсутні обґрунтування даної вимоги та докази того, що саме з вини відповідача розпався шлюб і що позивачка була вимушена подати позов про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved