Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» на її користь 11680, 05 грн., з яких 7743, 08 грн. заборгованість по заробітній платі станом на 03.02.2015 р., 3585, 78 грн. додатково нарахована заборгованість за 18 днів з 04.02.2015 р. до 27.02.2015 р., 351, 19 грн. компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, здійснення судом розрахунку суми заборгованості по заробітній платі станом на день ухвалення рішення. При цьому, посилається на те, що з 23.06.2014 р. по 17.01.2015 р. працювала у відповідача провідним спеціалістом з діловодства відділу кадрів, виконувала поручену їй роботу, однак відповідач при її звільненні з роботи належні їй гроші по зарплаті не виплатив з невідомих причин. Вона звернулася з вимогою до відповідача 23.01.2015 р. про виплату належних їй коштів, однак заборгованість по заробітній платі не була виплачена, натомість надана довідка від 11.02.2015 р., де зафіксована заборгованість в розмірі 7743, 08 грн. Станом на 27.02.2015 р. загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 11328, 86 грн. (з врахуванням додатково нарахованої заборгованості за ці дні з 04.02.2015 р. по 27.02.2015 р. в 3585, 78 грн.), виходячи з 18 днів прострочення виплати. З врахуванням індексу інфляції їй відповідач повинен також виплатити компенсацію на несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 351, 19 грн. В ході розгляду справи в судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, зменшивши їх, і просить стягнути з відповідача на користь позивача додатково нараховану заборгованість за 49 робочих днів прострочення виплати заробітної плати з 04 лютого 2015 р. по 15 квітня 2015 р. у відповідності до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, мотивуючи тим, що станом на 15 квітня 2015 р. позивачу була виплачена заборгована заробітна плата. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що заробітна плата не була виплачена при звільненні позивача з роботи в зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування, а борг по заробітній платі остаточно був виплачений 15.04.2015 р. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідучюих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» з 23.06.2014 р. по 17.01.2015 р., де працювала провідним спеціалістом з діловодства відділу кадрів. Належні їй суми по заробітній платі не були виплачені в день звільнення 17.01.2015 р., а остаточно лише 15.04.2015 р., що становило 7743, 08 грн. Оскільки у несвоєчасній виплаті грошових коштів по заробітній платі при звільненні позивача з роботи є вина відповідача, то на користь позивача з останнього підлягає стягненню середній заробіток за затримку у виплаті заробітної плати відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офійного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу, роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України прийшов до висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначати остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позивачу була нарахована заробітна плата за повністю відпрацьовані два останні місяці перед звільненням: листопад 2014 р. 5254, 32 грн., грудень 2014 р. 4149, 27 грн., тоді її середньоденний заробіток складає 154 грн. 16 коп. ((5254, 32 грн. + 4149, 27 грн.): 61 р. дн.). Подавач позову просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку не з дати звільнення з роботи, а з 04 лютого 2015 р., що є його правом, і суд в даному випадку не може вийти за межі та об'єм позовних вимог. Кількість прострочених робочих днів до повного розрахунку-15.04.2015 р. дорівнює 49. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 7553 грн. 84 коп.(49 р. дн. х 154 грн. 16 коп.). Тому сума, що підлягає стягненню з відповідача за затримку у виплаті заробітної плати, складає 7553 грн. 84 коп. Розрахунок стягнення суми заборгованості за затримку виплати заробітної плати, наведений подавачем позову, що стосується і вирахуванню середньоденного заробітку позивача, не відповідає діючому законодавству України На відповідача суд в силу ст. 88 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., понесені судом при розгляді справи, бо позивач при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial