Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що між нею та відповідачем фактично було створено сім`ю, в результаті цих сімейних відносин у неї та відповідача [PERSON] народилася [INFO] дитина - донька [PERSON] . Відповідач своє батьківство визнав, реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ст. 125 Сімейного Кодексу України. Інших дітей, а також непрацездатних батьків на утриманні відповідач не має. Вони разом з донькою проживають за однією адресою. Дитина перебуває на її повному утриманні. Домовленості щодо утримання дитини вони не досягли. Спір про визначення місця проживання дитини між ними відсутній. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2021 року у справі № 712/11112/20, яке набрало законної сили з 25.05.2021 року вирішено стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вирішено стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною - донькою [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/8 частина всіх видів заробітку щомісячно, починаючи 11.11.2020 року. Їх донька [PERSON] знаходиться в тому віці, що потребує постійної батьківської уваги та допомоги, в тому числі матеріальної, особливо враховуючи те, що дитина народилась недоношеною на 32 тижні вагітності. Враховуючи новонароджений вік дитини і необхідність комбінованого грудного з поєднанням спеціального штучного вигодовування, працювати і заробляти вона не має змоги. Матеріальну допомогу їй та на утримання дитини відповідач не надає, уникає спілкування, взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, чим ставить її та дитину у тяжке матеріальне становище. З моменту народження дитини вона неодноразово, через засоби зв`язку та соціальні мережі, просила у відповідача кошти на додаткове утримання дитини, проте її прохання залишено без задоволення. Після розірвання сімейних стосунків із відповідачем під час вагітності вона перебувала на амбулаторному обліку та лікуванні в Черкаській районній лікарні. За час до пологів за показаннями лікарів для забезпечення нормального розвитку дитини вона понесла значні матеріальні витрати на лікування та додаткові обстеження. Відповідач матеріальної допомоги не надавав. Відмову обґрунтовував відсутністю факту народження дитини. За весь час до пологів під час спілкувань через засоби стільникового зв`язку і соціальні мережі вона неодноразово піддавалася образам та приниженням з боку відповідача. Як зазначалося вище до пологів під впливом вищезазначених обставин вона перебувала на обліку і лікуванні в Черкаській районній лікарні, від незалежних від неї обставин дитина народилась недоношеною, в результаті чого на підставі рекомендацій та висновків лікарів вона тривалий час до та після пологів перебувала в Черкаському обласному перинатальному центрі та Черкаському неонатальному центрі Черкаської обласної дитячої лікарні, що зумовило додаткові, дуже значні для неї, відповідні витрати при народженні доньки [PERSON] , забезпеченні розвитку і функціонування органів (дихання, травлення, слуху, зору, нервової системи та інших) та життя дитини в цілому, а саме: витрати перед пологами для забезпечення нормального розвитку та росту дитини на дослідження, обстеження та лікування склали загалом 2026 грн. 55 коп. Витрати при пологах на утримання доньки в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні, придбання ліків, препаратів для підтримки дихання та розвитку органів дитини, які не розвинулись з причини передчасних пологів і обладнання для маніпуляцій й досліджень склали загалом 8014 грн. 21 коп. Витрати на оплату додаткових послуг під час пологів та подальшого перебування доньки в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні склали загалом 968 грн. 90 коп. Витрати на придбання за показаннями лікарів штучного харчування, збагаченого необхідними вітамінами і мінералами для нормального розвитку органів дитини після пологів в перші дні та місяці життя склали загалом 6870 грн. 50 коп. Витрати на утримання немовляти в пологовому будинку (придбання пелюшок, обладнання для штучного вигодовування та інших витрат) склали загалом 2669 грн. 45 коп. Витрати на придбання ліків та обладнання здійснені після пологів за показаннями лікарів під час лікування дитини в неонатальному центрі Черкаської обласної дитячої лікарні та перебуванні на обліку в дитячій поліклініці склали загалом 7754 грн. 09 коп. Витрати на придбання підгузків склали загалом 1921 грн. 20 коп. Витрати на її харчування для забезпечення грудного вигодовування дитини під час перебування з донькою в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні та неонатальному центрі Черкаської обласної дитячої лікарні склали загалом 545 грн. 80 коп. Витрати понесені нею під час виписки доньки з перенатального центру Черкаської обласної лікарні склали загалом 393 грн. 50 коп. Додатковими витратами, які повинні бути частково покладеними на відповідача є зокрема витрати на придбання дитячої коляски для доньки [PERSON] витрачено 14346 грн. на придбання дитячого ліжка з матросом нею сплачено 4849 грн. для придбання комплекту для виписки 380 грн. Звертає увагу суду на те, що окрім зазначених вище витрат на лікування, додаткове посилене харчування, розвиток, виховання та утримання дитини, вона самостійно регулярно витрачає значні для неї кошти на одяг, взуття, іграшки для доньки, предмети побуту тощо. Ці витрати вважає такими, які повинні покриватися за рахунок аліментів на утримання дитини, які до цього часу не отримує. Загалом нею понесено затрати грошових коштів на додаткове утримання доньки [PERSON] в сумі 50739 грн. 20 коп. Всі понесені нею витрати на додаткове утримання доньки [PERSON] підтверджено рахунками, фіскальними чеками, квитанціями та заключеннями та висновками лікарів. Також для зручності узагальнення і аналізу понесених нею витрат надає суду узагальнення витрат понесених на утримання малолітньої дитини, що підлягають частковому відшкодуванню відповідачем, яке додається до позовної заяви. У відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини від 05.02.2021 року у справі 712/11112/20 відповідач визнає обов`язок його, як батька дитини, щодо забезпечення умов розвитку та утримання дитини на належному рівні і необхідності здійснення витрат на додаткове утримання дитини. Таким чином, справедливо та законно буде стягнути з відповідача Ѕ понесених нею витрат під час вагітності та при народженні їхньої спільної недоношеної дитини, що в грошовому виразі складає 25369 грн. 60 коп. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Сігнаї, Котостенський район, Житомирська область, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , працюючого: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО ЕНЕРДЖІ СІСТЕМ» код ЄДРПУ 41766406, водієм, на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 понесених [PERSON] додаткових витрат на її утримання, що в грошовому виразі складає 25369 грн. 60 коп. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про перенесення розгляду судової справи, в якій зазначила, у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я, представник відповідача не може з`явитися на розгляд даної справи до Соснівського районного суду м. Черкаси. З метою недопущення порушення прав відповідача, просить суд відкласти розгляд даної цивільної справи на іншу дату. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На підтвердження причин неявки представником відповідача надано суду інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я від 01.10.2021 року, відповідно до якої період непрацездатності з 01.10.2021 року по 03.02.2022 року, категорія: вагітність та пологи. В даній довідці не зазначено прізвище, ім`я, по батькові пацієнта, що унеможливлює суд ідентифікувати особу. Крім того, як зазначено в самій довідці - інформаційна довідка не є документом. 18.08.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що підлягають розподілу тільки кошти спрямовані на лікування дитини та здійснення обов`язкових щеплень згідно вказаних ліків в призначенні лікаря на суму 4704,12 грн., а тому просить розподілити додаткові витрати між сторонами та стягнути з нього додаткові витрати на дитину в сумі 2352,06 грн. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - малолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 16.09.2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося стороною відповідача у відзиві на позовну заяву. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трирічного віку у розмірі 1/8 частина всіх видів заробітку щомісячно, починаючи 11.11.2020 року. Як зазначає відповідач у відзиві, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач виконує вищезазначене рішення, сплачує встановлені судом кошти. Позивач зазначає, що нею понесені затрати грошових коштів на додаткове утримання доньки в сумі 50739,20 грн., а саме: витрати перед пологами для забезпечення нормального розвитку та росту дитини на дослідження, обстеження та лікування у розмірі 2026 грн. 55 коп.; витрати при пологах на утримання доньки в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні, придбання ліків, препаратів для підтримки дихання та розвитку органів дитини, які не розвинулись з причини передчасних пологів і обладнання для маніпуляцій й досліджень склали у розмірі 8014 грн. 21 коп.; витрати на оплату додаткових послуг під час пологів та подальшого перебування доньки в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні склали загалом 968 грн. 90 коп.; витрати на придбання за показаннями лікарів штучного харчування, збагаченого необхідними вітамінами і мінералами для нормального розвитку органів дитини після пологів в перші дні та місяці життя у розмірі 6870 грн. 50 коп.; витрати на утримання немовляти в пологовому будинку (придбання пелюшок, обладнання для штучного вигодовування та інших витрат) у розмірі 2669 грн. 45 коп.; витрати на придбання ліків та обладнання здійснені після пологів за показаннями лікарів під час лікування дитини в неонатальному центрі Черкаської обласної дитячої лікарні та перебуванні на обліку в дитячій поліклініці у розмірі 7754 грн. 09 коп.; витрати на придбання підгузків у розмірі 1921 грн. 20 коп.; витрати на її харчування для забезпечення грудного вигодовування дитини під час перебування з донькою в перенатальному центрі Черкаської обласної лікарні та неонатальному центрі Черкаської обласної дитячої лікарні у розмірі 545 грн. 80 коп.; витрати понесені під час виписки доньки з перенатального центру Черкаської обласної лікарні у розмірі 393 грн. 50 коп.; витрати на придбання дитячої коляски у розмірі 14346 грн.; витрати на придбання дитячого ліжка з матросом у розмірі 4849 грн.; витрати на придбання комплекту для виписки у розмірі 380 грн. Позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 1/2 понесених нею додаткових витрат, що складає 25369,60 грн. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину,вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Заявлені позивачем витрати на придбання підгузків, дитячого харчування, коляски, дитячого ліжечка з матрацом, комплекту для виписки, одягу, взуття та інших товарів першої необхідності, не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки стосуються саме розвитку дитини, її харчування та дитячих потреб, що охоплюються щоденними витратами на утримання та виховання дитини, які відповідач у вигляді аліментів сплачує позивачу. Заявлені позивачем додаткові витрати, які позивач понесла під час перебування у лікарні у час до пологів та після них не підлягають до задоволення, оскільки витрати перед пологами не підпадають під поняття додаткових витрат на утримання дитини, оскільки надані на підтвердження них чеки датуються ще до народження дитини, а саме починаючи з березня 2020 року в той час як дитина народжена [INFO] . Чеки датовані датою пологів не підтверджують обставини справи, оскільки містять покупки засобів гігієни для жінки (чек від 29.08.20 на суму 126,20, чек від 29.08.20 на суму 52,2 згідно якого придбались лампи світодіодні та пакети для сміття). Щодо витрат при пологах оцінених розміром 8014,21 грн. Позивачем надано виска з медичної карти, згідно якої дитину було виписано з лікувального закладу 14 вересня 2020 року. За вказаний період позивачем надано чеки в тому числі квитанція № 587 згідно якої здійснено благодійний внесок на забезпечення лікувального закладу на суму 1000 грн., що по своїй природі не є обов`язковим, окрім того неможливо встановити потребу та рух вказаних коштів, також значна частина коштів згідно чеків підтверджує купівлю продуктів харчування та засобів гігієни (чек від 29.08.20 на суму 171,3 грн., 29.08.20 на суму 165,00 (молокоотсос), 29.08.20 (печиво, банан, бісквіт) на суму 42,5 грн., 30.08.20 на суму 24,60 грн. ( печиво, кефір), 31.08.20 на суму 34,6 грн. (печиво, кефір), 30.08.20 на суму 14,2 грн. (серветки), 2.09.20 на суму 56,3 (шоколад, вона, ватні диски), 03.09.20 на суму 43,50 ( рушники, вода, батон), чек від 18.09.20 на суму 85,6 грн. ( корм для котів фріскіс, яйце, сирок, вода) тощо. (ст. 4-17 додатків). Вказані витрати також не можуть бути віднесені до додаткових витрат на утримання дитини, оскільки дитина такого віку не вживає перелічені продукти харчування та не може користуватись засобами гігієни та побуту. Крім того позивач сама зазначає, що дитина харчувалась виключно дитячим харчуванням. Якщо припустити що перелік придбаних продуктів харчування був використаний матір`ю дитини, є її особистими витратами і не підлягають стягненню, оскільки за період перебування у закладі лікування останній надає послуги з безкоштовного харчування хворих. В позовній заяві позивач зазначає, що понесла значні витрати на придбання аксесуарів на утримання дитини у розмірі 19575 грн., на підтвердження понесених витрат позивач надає чеки на покупку ліжка на шарнірах у сумі 2695 грн., набір з балдахіном у сумі 1500 грн., стійка для балдахіну у сумі 82 грн., чек на покупку конструктору у сумі 380 грн., та товарний чек у сумі 14346 грн. Суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення витрат аксесуарів на утримання дитини не підлягають до задоволення, так як, в розумінні ст. 185 СК України вищезазначені витрати не є додатковими витратами оскільки стосуються саме розвитку дитини, її харчування та дитячих потреб, що охоплюються щоденними витратами на утримання та виховання дитини, які відповідач у вигляді аліментів сплачує позивачу. Позивач зазначає, що понесла значні виграти на придбання харчування дитини за показаннями лікарів у сумі 6870,50 грн. Серед чеків, спрямованих на підтвердження даних витрат, містяться чеки на покупку молочних сумішей різних виробників. Однак, серед медичної документації, яка додається до матеріалів позову відсутні будь-які показання лікарів щодо покупки молочних сумішей, внаслідок чого, дані витрати також не підлягають до задоволення. В постанові Верховного Суду України по справі № 233/3518/17 від 01.04.2019 року, викладено правовий висновок, що щоденне харчування дитини не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку іншого з батьків у розумінні етапі 185 СК України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача. В даному випадку, витрати на харчування дитини покриваються за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача у відповідності до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/11112/20. Водночас, не підлягають до стягнення з відповідача і витрати на харчування породіллі 545,80 грн, оскільки дані витрати також покриваються аліментами відповідача, які стягуються на утримання матері дитини. Позивачем не надано будь яких підтверджень необхідності купівлі саме тих препаратів, які містяться чеках. Відповідно до вимог Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 110 від 14.02.2012 року про затвердження Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого» у медичній картці хворого має обов`язково зазначатись: дата звернення хворого, скарги, діагноз, призначення та підпис лікаря або консультанта. Серед призначень, які зазначені у медичній картці, відсутні будь-які призначення лікаря на придбання товарів, на які посилається позивачка в додатках до позовної заяви, внаслідок чого такі витрати не можуть вважатися додатковими витратами в рамках ст. 185 СК України. На підтвердження витрат, пов`язаних з випискою дитини такого виду витрат, позивачка надає чеки на покупку таких товарів як: шампанське, стакани, цукерки, сардельки, різного роду шарики та гелій для їх наповнення, печиво та вода, загальною сумою 561,90 грн. Вказані витрати не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дитини, оскільки є необов`язковими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розподілу підлягають тільки ті кошти, які спрямовані на лікування дитини, за призначенням лікарів, та здійснення обов`язкових щеплень згідно вказаних ліків в призначенні лікаря на суму 6805,17 грн., а саме: чек на купівлю препарату Гексаксим на суму 1049,99 грн.; чек на купівлю препарату Мальтофер краплі на суму 168 грн.; чек на купівлю препарату Аквадетрим на суму 185,08 грн.; чек на купівлю препарату Інновітум на суму 175 грн.; чек на купівлю препарату Тетраксим на суму 645,99 грн.; чек на купівлю препарату Гексаксим на суму 987,99 грн.; чек на купівлю препарату Агвантар на суму 261,01 грн.; чек на купівлю препарату Д-Вітум на суму 140 грн.; чек на купівлю препарату Інновітум на суму 156,98 грн.; чек на купівлю препарату Олія масажна на суму 28 грн.; чек на купівлю препаратів Хлорофіліпт, Септефрил на суму 46,45 грн.; чек на купівлю препаратів Вокара, Кандід на суму 300 грн.; чек на купівлю препарату Аквадетрим на суму 186,20 грн.; чек на купівлю препаратів Панадол , Нурофен, Назаферон на суму 308,60 грн.; чек на купівлю препаратів Ромашки, Феністил, Тантум Верде на суму 351,40 грн.; чек на купівлю препарату Бактобліс на суму 17,50 грн.; чек на купівлю препарату Інновітум на суму 163 грн.; чек на купівлю препарату Тетраксим на суму 645,99 грн.; чек на купівлю препарату Гексаксим на суму 987,99 грн. Вищенаведені витрати є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України та підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню 50% понесених позивачем додаткових витрат на дитину, що становить 3402,58 грн. (6805,17/2=3402,58) Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 118,04 грн. Судовий збір в розмірі 789,96 грн. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved