Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона зареєструвала шлюб 28 травня 2013 року у виконавчому комітеті Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей в них немає. Відповідач відмовився від розірвання шлюбу у відділі ДРАЦСу за спільною заявою. Майновий спір відсутній. Причиною розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем стали ті обставини, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали безпідставні сварки. Втратили почуття поваги один до одного. Не проживають разом з листопада 2017 року. Даний шлюб носить формальний характер. Примирення з відповідачем неможливе. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак в позовній заяві вказала, що у зв'язку з виїздом за межі України на сезонні роботи, просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу згідний, так як разом з позивачкою не проживає з 2017 року. Примирення не бажає. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі зібраних доказів, що є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2013 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON]) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 28 травня 2013 року виконкомом Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Згідно положень ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 352 гривні 40 копійок. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved