Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що з 16.09.1982 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Дітей із відповідачем не має. На протязі тривалого часу, а вірніше з 1983 року, відносини фактично припинилися. У серпні 1983 року вона залишила м.Павлодар Республіки Казахстан, де вони разом проживали та повернулася проживати на батьківщину до своїх батьків у с.Олексине Тростянецького району Сумської області. Їх сім'я вже 35 років носить формальний характер, вони проживають у різних державах, не мають спільного господарства. Спору про поділ майна немає. Постійного місця проживання та майна в Україні відповідач не мав. За указаних обставин позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 16.09.1982 відділом ЗАГС управління юстиції міста Павлодар, Казахстан, актовий запис № 722. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, оскільки проживає у іншій державі. У порядку Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, за місцем реєстрації відповідача: будмістечко №2 м.Павлодара Павлодарської області Республіки Казахстан, судом направлялося судове доручення про вчинення окремих процесуальних дій та вручення судових документів [PERSON] Але матеріали судового доручення повернулися на адресу суду без виконання у зв'язку із відсутністю гр.[PERSON] за місцем реєстраці (а.с.23-43). Оскільки судом були вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про заявлений до нього позов, суд визнає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Ураховуючи заяву позивача, суд ухвалює рішення у відсутність позивача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що 16 вересня 1982 року у відділі запису актів громадянського стану управління юстиції міста Павлодар Республіки Казахстан за актовим записом за №722 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «[PERSON]» (а.с.7). Дітей сторони не мають. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, з'ясувавши причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем, за її заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved