Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , в сумі 5000грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, та пояснила, що з відповідачем позивач перебувала в шлюбі, мають спільну доньку, яка проживає з матір`ю, але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої достатньо не надає, при цьому працює на судах за кордоном, тому позивач просить стягнути аліменти в сумі 5000грн. щомісячно на дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згідний сплачувати аліменти, але ніде не працює, немає фінансовою можливості надавити допомогу у розмірі позовних вимог, має на утриманні батьків пенсіонерів, згоден сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Так, встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Учасники справи визнали, що їх донька проживає разом з матір`ю, тому ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, позивач посилається на те, що відповідач має додатковий дохід. Відповідач посилається на те, що він не працює. Жодного належного, допустимого та достовірного доказу, відповідно до ст.ст.77-79 ЦПК України, окрім власних пояснень учасників справи, того, що відповідач має додаткові доходи суду не надано. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що учасники справи не надали доказів для підтвердження матеріального стану сторін більшого ніж ними визнається. Також суд враховує, що позивач надала докази про необхідність додаткових витрат на дитину у зв`язку зі станом здоров`я (деформація грудного відділу хребта). Також суд враховує, що відповідач не працює, у закордонні рейси не виїжджав з червня 2018 року. З урахуванням вказаних обставин, суд доходить висновку, що необхідно визначити розмір аліментів в розмірі 2000грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial