overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального автотранспортного підприємства 072801 та ПАТ «Житлово-побутове підприємство» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права приватної власності на житлові приміщення, мотивуючи його тим, що 15 серпня 2007 року між Комунальним автотранспортним підприємством 072801 та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого Комунальне автотранспортне підприємство 072801 продав, а [PERSON] придбала житлове приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Загорська, 26/116-117 площею 37,5 кв.м. Пунктом 3 даного договору передбачено, що перехід права власності на житлове приміщення посвідчується актом прийому-передачі, яки підписується сторонами договору. 15.08.2007 р. нерухоме майно було передано [PERSON] на підставі акту-прийому передачі № 01 у відповідності до вимог договору купівлі-продажу, який підписано сторонами та завірено гербовою печаткою. [PERSON] було оплачено вартість придбаного нерухомого майна в повному обсязі, тобто умови договору купівлі-продажу було повністю виконано обома сторонами. Разом з тим, Комунальне автотранспортне підприємство 072801 відмовляється оформити належним чином з нотаріальним посвідченням договір купівлі-продажу нерухомого майна. Відсутність нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна позбавляє можливості реалізувати своє право власності на нього, зареєструвавши його належним чином та провівши реєстрацію місяця проживання у належних власнику правах власності житлових приміщеннях, оскільки в даний час в реєстрації [PERSON] було відмовлено. Співвідповідач приватне акціонерне товариство «Житло-побутове підприємство», якому належали спірні житлові приміщення і який продав їх Комунальному автотранспортному підприємству 072801 на підставі договору продажу майна від 05.09.2001 р. та акту прийому передачі житлових приміщень від 05.09.2001 р., право власності на спірні приміщення за [PERSON] не визнає. На виконання умов договору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального закладу Херсонської обласної ради «Цюрупинський дитячий будинок інтернат» про поновлення батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.10.2008 року її було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] - батько її сина, помер. На даний час [PERSON] перебуває у комунальному закладі Херсонської обласної ради «Цюрупинський дитячий будинок інтернат». Позивач стверджує, що на сьогоднішній день відпали підстави у зв'язку з якими її було позбавлено батьківських прав, оскільки вона перестала вживати спиртні напої, працює на присадибній ділянці та має достатній заробіток. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст. 169 СК України, поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки представник відповідача визнав позов, що не суперечить вимогам ст. 169 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства» /далі по тексту - Остерське ВУЖКГ/, в якому зазначає, що відповідно до наказу № 92 від 04.08.2014 року її було прийнято на посаду головного бухгалтера Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства, а з 08.08.2014 року вона приступила до виконання свої службових обов'язків. Посадові обов'язки їй не доводили, з посадовою інструкцією не ознайомлювали. 22.01.2015 року згідно наказу № 28 [PERSON] було оголошено догану за невиконання розпорядження начальника, а саме невчасне розрахування звільнених працівників, передбачених ст. 116 КЗпП України, що завдало значної шкоди підприємству, чим працівник порушив умови трудового договору на посаду головного бухгалтера,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 про стягнення належної їй заробітної плати в сумі 4099 грн. 90 коп.. Позивачка посилається на те, що з 03.10.1983 року вона працювала на посаді фармацевта комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 і 14.06.2016 року була звільнена з займаної посади. Станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 4099 грн. 90 коп.. Позивачка просить стягнути на її користь заборговану заробітну плату. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. У судове засідання представник комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 не зявився. У судовому засіданні представник співвідповідача Ружинської районної ради позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді фармацевта комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 з 03.10.2016 року по 14.06.2016 року і станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 4099 грн.90 коп.. Відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць, а при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 4099 грн.90 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 про стягнення належної їй заробітної плати в сумі 5595 грн. 61 коп.. Позивачка посилається на те, що з 13.11.1990 року вона працювала на посаді бухгалтера комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 і 29.06.2016 року була звільнена з займаної посади. Станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 5595 грн. 61 коп.. Позивачка просить стягнути на її користь заборговану заробітну плату. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. У судове засідання представник комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 не зявився. У судовому засіданні представник співвідповідача Ружинської районної ради позовні вимо- ги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді бухгалтера комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 з 13.11.1990 року по 29.06.2016 року і станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 5995 грн.61 коп.. Відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць, а при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 5995 грн.61 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 про стягнення належної їй заробітної плати в сумі 5707 грн. 70 коп.. Позивачка посилається на те, що з 30.01.2016 року вона працювала на посаді завідувачки комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 і 29.06.2016 року була звільнена з займаної посади. Станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 5707 грн. 70 коп.. Позивачка просить стягнути на її користь заборговану заробітну плату. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. У судове засідання представник комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 не зявився. У судовому засіданні представник співвідповідача Ружинської районної ради позовні ви- моги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді завідувачки комунального підприємства Ружинська центральна районна аптека № 62 з 30.01.2016 року по 29.06.2016 року і станом на 29.06.2016 року їй заборгована заробітна плата в сумі 5707 грн.70 коп.. Відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць, а при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 5707 грн.70 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства Старосинявськоа центральна районна аптека №46 про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільненні. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 05.08.2015 року по 23.03.2015 року, працювала в Старосинявській центральній районній аптеці № 46, звідки відповідно до наказу №7 від 23.03.2015 року звільнена із займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Заробітна плата що виплачувалась відповідачам за місяць становила 1700 грн. При звільненні відповідач не виплатив зарплату за 2014-2015 роки у сумі 16726 грн.35 коп., що підтверджується відповідною довідкою та з в зв'язку з несвоєчасним розрахунком позивачка нарахувала суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку тобто по день написання позову, що становить 11560 грн., загальна сума що підлягає стягненню 28286 грн.35 коп. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача позов визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. Наказом №7 від 23.03.2015 року позивачку звільнено із займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Відповідно до ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всі сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимого про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачка просить стягнути з відповідача 16726 грн. 35 коп. заборгованої її заробітної плати, яка підлягає виплаті при звільненні, 11560 грн.,середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, тобто загальна сума що підлягає стягненню 28286 грн.35 коп. На підставі ст.ст.38, 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» про стягнення нарахованої та невиплаченої суми заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому зазначила, що вона працювала у відповідача з 04.05.2011 року до 05.06.2013 року, але при звільнені відповідач повного розрахунку не провів, заборгованість по сплаті заробітної плати складає 1205,86 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг по заробітній платі у сумі 1205,86 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку за шість місяців у сумі 7349,10 гривень. В судовому засіданні позивач збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь борг по заробітній платі у сумі 1205,86 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку за вісім місяців у сумі 9200 гривень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільнені працівника, власник підприємства, його уповноважений орган, зобов'язаний виплатити всі суми, що належать йму від підприємства в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача з 04.05.2011 року. Наказом №12 від 05.06.2013 року її було звільнено за власним бажанням. Під час звільнення відповідач з позивачем повного розрахунку не провів. Згідно до довідки №117 від 23.12.2013 року, що є в матеріалах справи, борг відповідача по заробітній платі [PERSON] складає 1205,86 гривень. Згідно до довідки №133 від 03.02.2014 року, що є в матеріалах справи, середній заробіток [PERSON] складає 1150 гривень. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за останні вісім місяців з 05.06.2013 року по 05.02.2014 року, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток у сумі 9200 гривень (8 місяців Х 1150 гривень). Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунальної установи «Мелітопольська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, третя особа - головний лікар Комунальної установи «Мелітопольська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради Липунова В.А., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, скасування запису в трудовій книжці, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що відповідно до наказу №186/л від 03.10.2011р. вона була призначена на посаду старшого фельдшера Комунальної установи «Мелітопольська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги». Свої обов`язки вона старанно виконувала протягом всього строку роботи до моменту незаконного звільнення, що підтверджується численними записами у трудовій книжці про заохочення, а також грамотами та подяками, якими її нагороджували. Всі ці стимулюючі її заохочення були до того моменту, як вона, як лідер профспілкової організації, не почала відстоювати права працівників на належні умови праці, надання належного спецодягу та інших речей, які роботодавець та особи, які його представляють, повинні надавати, відповідно до діючого законодавства. Вона вважає (а також це вже підтверджено двома рішеннями суду), що спочатку оголошення їй однієї, потім іншої догани, а після того звільнення її з роботи - є нічим іншим, як незаконним переслідуванням її адміністрацією установи за її профспілкову та громадську позицію. 22 листопада 2018 року наказом № 19/адм «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани», підписаним в.о. головного лікаря КУ «Мелітопольська станція Е(Ш)МД» Красновою С.М. їй було оголошено першу догану, яка в подальшому відповідно до рішення суду №310/10913/18 від 05.07.2019р. визнана незаконною. 22 квітня 2018 року наказом №02/адм «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани», підписаним в.о. головного лікаря КУ «Мелітопольська станція Е(Ш)МД» Красновою С.М. була оголошена вже друга догана, яка також визнана незаконною рішенням суду №310/3833/19 від 17.01.2020р.. Також позивачка зазначила, що 11.06.2019р. їй було оголошено наказ головного лікаря КУ «Мелітопольська станція Е(Ш)МД» Липунової В.А. від 10.06.2019р. № 04/адм про її звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, у якому просить суд визнати за нею право приватної власності на спадкове майно - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1080га, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Кордонської сільської ради, садовий масив «Тилигульський-9», садове товариство «Орфей», [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилася, однак надала до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис за № 5336. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1080га, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Кордонської сільської ради, садовий масив «Тилигульський-9», садове товариство «Орфей», [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстровий номер №1804. Заповіт на належне йому майно [PERSON] не складав. Після смерті [PERSON], позивач звернулася до нотаріальної контори, де у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки померлий при житті не встиг отримати державний акт на належну йому земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач в першу чергу має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті її чоловіка в порядку спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги немає. Згідно зі ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ст.ст. 316, 1216-1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради Виноградівського районного Закарпатської області про визнання права власності. Зважаючи на складність справи та необхідність часу для викладення повного рішення суду, на що може бути витрачений значний проміжок часу, складання повного рішення суду відкладається на строк не більше десяти днів (не пізніше 11.05.2017 року), відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради Виноградівського району, третя особа [PERSON], про визнання права власності. У відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України, суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п'яти днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Косівської державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянкою під кадастровим номером 2623684401:01:001:1026 площею 0,2500 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд що розташована в [ADDRESS] та на земельну ділянкою під кадастровим номером 2623684401:01:002:0786 площею 0,1998 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Зімняків луг села в с. Пістинь, Косівського району, Івано-Франківської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер його чоловік [PERSON]. При житті вони разом побудували житловий будинок, а також сільською радою йому було видано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Через ряд певних обставин він не встиг отримати державниі акти на дані земельні дялнки. Тому вона просить позов задовольнити. Представник відповідача завідувач Косівської державної нотаріальної контори Антонюк О.В. в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та не заперечила щодо задоволення позову. Пердставник відповідача начальник реєстраційної служби Косівського РУЮ Копильчук В.М. в судове засідання не з'явився та подав до суду аналогічну заяву. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити із наступних мотивів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON]. правомірно є спадкоємцем належного померлому, [INFO] [PERSON] майна. З копії свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10); Довідкою Пістинської сільської ради від 22.11.2013 року за № 2020 підтверджується те, що [PERSON] вступила у фактичне управління майном, яке належало [PERSON] (а.с. 25); Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право осопорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved