Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 березня 2017 року, близько 14 год.15 хв. в м. Вінниці по вул. К. Коріатовичів, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Master», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно Постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2017 р. по справі № 127/5993/17, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10\~000 грн., та яка полягає у сильному психотравмуючому стресі, викликаним хвилюванням, повязаним із виникненням ДТП, пошкодженням її автомобіля, душевними стражданнями, у психічних переживаннях, які перенесла позивач, порушення звичайного стану життя у звязку з відсутністю автомобіля внаслідок його суттєвого пошкодження, і як наслідок неможливість пересуватися на даному авто. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачеві завдану шкоду, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути із відповідача на її користь матеріальні збитки, завданні їй внаслідок дорожньо транспортної пригоди та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. Ухвалою суду від 02.08.2017 року в якості третьої особи без самостійних вимог до справи було залучено ПРАТ «СК «Провідна». Ухвалою суду від 05.09.2017 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив та \~\~просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, завданні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди які визначені судовою автотоварознавчою експертизою та складають 16\~271,69 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., понесені витрати на оплату послуг з проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1015,20 грн. та суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В минулому судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, надав до суду письмові заперечення в яких зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому позивач повинен звернутися до страхової компанії за отриманням повноцінного страхового відшкодування, у порядку передбаченому Законом, а розмір моральної шкоди жодними доказами не підтверджується. Представник третьої особи \~ПРАТ «СК «Провідна» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитаний в судовому засіданні експерт Вінницького НДЕКЦ [PERSON] висновок по справі № 277 від 05.12.2017 року підтримав та пояснив, що завданий матеріальний збиток обраховувався з урахуванням зносу запчастин автомобіля на момент дорожньо транспортної пригоди. Вартість нових запчастин до даного автомобіля до уваги не бралась. Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі\~ст.280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 13 березня 2017 року, близько 14 год.15 хв. в м. Вінниці по вул. К. Коріатовичів, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого, самовільно залишив місце ДТП. Позивач [PERSON] на день ДТП 13.03.2017 р. являлась власником транспортного засобу Honda Civic 1.4 І, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 394894, виданого Вінницьким ВРЕР ВДАІ УМВС України у Вінницькій області від 03.03.2005 року. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2017 р. по справі № 127/5993/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави, постанова набрала законної сили 22.04.2017 року (а. с. 7). Згідно ч.6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, порушення [PERSON] \~правил дорожнього руху\~знаходяться в прямому причинному зв'язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.2, ч.5\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За приписами\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом п. 1 ч. 2\~ст.22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Верховний Суд України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року прийняв правову позицію, згідно якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В ході розгляду справи, за клопотанням позивача ухвалою суду від 05.09.2017 р. було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно із висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № 277 від 05.12.2017 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 16271 грн. 69 коп. (а.с.65-68). Згідно\~ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. У п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року №8\~роз'яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Відповідно до положень\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року при розгляді справи № 6-954цс16.і, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1192 ЦК України\~підстав. Рішенням суду встановлено, що шкода безпосередньо спричинена [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] спричинивши внаслідок ДТП матеріальну шкоду позивачу та його вина у скоєнні ДТП встановлена рішенням суду, а тому розмір шкоди слід стягнути саме з відповідача. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки де є порушення права людини це призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд зясував, що за своїм характером правопорушення є необережним щодо нанесення шкоди майну. Щодо глибини душевних страждань позивача [PERSON], то на думку суду, такі страждання є відчутними, оскільки внаслідок ДТП позивач проходила курс лікування, отримала певні незручності та інші негативні наслідки, а тому такі дії відповідача дійсно призвели до фізичних та моральних страждань, негативних емоцій і переживань позивача. Однак, суд вважає, що позивачем не обґрунтована сума моральної шкоди саме в 10\~000 грн. Тому, виходячи із вищезазначеного,

Outcome: dismissed