Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила\~ стягнути з відповідача на\~ її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] трьох років в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до 21.12.2018 року. Свій позов мотивувала тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Під час спільного проживання у них народилася дитина [PERSON] [INFO]. В період з вересня 2017 року по даний час через постійні конфлікти між сторонами щодо методів виховання дитини та різні погляди щодо сімейних відносин між ними припинено сімейні відносини. Дитина проживає з позивачем, чоловік проживає за місцем знаходження підприємства, в якому він працює у м. Києві за адресою, яка їй невідома, приблизно один раз на тиждень відповідач відвідує дитину. Проте, свою заробітну плату відповідач витрачає на задоволення власних потреб. З цього приводу у сторін виникають сварки, позивач намагається завжди завершити суперечку пояснюючи [PERSON], що батько зобовязаний піклуватися і утримувати свою дитину. Але її доводи і аргументи він не бере до уваги й не виділяє жодної гривні на утримання дитини. З часу народження дитини позивач не працюю, оскільки весь свій час витрачає на її виховання. Утримує дитину з джерел державної соціальної допомоги, також позивачу надають допомогу її батьки, які теж проживають в селі і займаються вирощуванням худоби і городніх культур, при цьому виділяючи позивачу мізерну матеріальну допомогу, яка в них залишається після сплати комунальних послуг та витрат для придбання продуктів харчування. Даних грошових коштів аж ніяк не вистачає на достатнє утримання дитини, яке включає витрати на: харчування, одяг, розвиваючі іграшки, лікування. Крім того, позивач на даний час перебуваю в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років і отримує соціальну допомогу в Управлінні праці та соціального захисту, якої також не вистачає навіть на необхідний рівень життя для позивача, як для матері малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] має працездатний вік, офіційно працює, стан здоров'я його задовільний, і тому позивач вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), з урахуванням її потреб та можливостей відповідача. Позивач [PERSON] до суду не зявилася однак надала заяву в якій позов підтримала, а справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується,\~\~що сторони\~\~з\~05.12.2015 року перебувають у шлюбі який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області /а.с. 6/. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Згідно довідки виданої Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 15.03.2018 року № 1137 про склад сімї встановлено, що син сторін [PERSON] проживає разом з позивачем /а.с. 12/. Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181\~СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181\~СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківська,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач має працездатний вік, суд вважає за можливим визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Статтею 191\~СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.\~Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84\~СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85\~СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно з дня подачі позову та досягненням сином трьохмісячного віку. Також, відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved