Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований також відповідач, який є чоловіком позивача, однак останньою подано позов про розірвання шлюбу і ця справа перебуває у провадженні Богунського районного суду м. Житомира. За словами позивача, [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації із 2006 року, обов`язків по утриманню житла не здійснює, його особистих речей у будинку немає. Факт реєстрації відповідача у вказаній вище квартирі створює позивачу суттєві перешкоди, зокрема, щодо сплати комунальних платежів. З огляду на викладене у позовній заяві, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 18 червня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача - адвоката Ватули О.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 05.01.2009 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009 року. Крім позивача, у вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Польський Бульвар 18» від 01.06.2021 року та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Відповідно до акту ОСББ «Польський Бульвар 18» від 01.06.2021 року відповідач не проживає за місцем реєстрації із 2006-2007 р.р. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] та його фактичне не проживання в ній без поважних причин із 2006-2007 року, на підставі чого суд дійшов висновку, що реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved