Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, однак відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює оформлення нею спадщини у нотаріальному порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив такі задоволити з підстав наведених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову. Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті позову, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 22 Кодекс про шлюб та сім'ю України, спільна сумісна власність подружжя, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 112 Цивільного кодексу Української РСР передбачає, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. У статті 529 ЦК України /редакції 1963 року/ закріплено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК). За матеріалами справи, обставинами позову, які сторонами визнаються, суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача, а відповідача батько [PERSON], останнє місце проживання якого було [ADDRESS] (а.с.5,8,9,11,12). Померлий [PERSON] набув за життя на час перебування у шлюбу з позивачкою право власності на житловий будинок по зазначеній адресі, зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці, будівництво якого завершене у 1980 році, що стверджується довідкою №668/14 від 30.10.2014 року КП Виноградівського БТІ, технічним паспортом, будівельним паспортом, дозволом на проведення будівельних робіт, рішенням про виділення земельної ділянки від 14 грудня 1972 року (а.с.15,16-25). Після смерті спадкодавця позивачка прийняла спадщину, так як постійно проживала з спадкодавцем разом, а після його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с.12). В свою чергу відповідач спадщину у встановленому законом порядку не прийняла. Зазначені обставини, які визнаються сторонами відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Оформити спадщину через державну нотаріальну контору позивач не може по тій причині, що на будинок. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача підлягає судовому захисту обраним нею способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved