Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона є власницею квартири за адресою [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані її донька [PERSON] , онучка [PERSON] та колишній зять [PERSON] . Однак останній з 02.06.2017 року у квартирі фактично не проживає, він втратив право користуватись квартирою, оскільки її донька [PERSON] 21.02.2004 року одружилась з [PERSON] 25.03.2010 він був вселений у квартиру за адресою [ADDRESS] , як член сім`ї. 22.10.2015 року шлюб між донькою [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В червні 2017 року [PERSON] переїхав у кватиру за адресою [ADDRESS] . Таким чином, позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.11. 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.01. 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак її представник надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. В судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного . Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 21.10.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Єгер Н.Д. зареєстрованого в реєстрі за №1694, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №71487692 від 26.10.2016 року В судовому засіданні встановлено, що у даній квартирі зареєстровані донька позивачки [PERSON] , онучка [PERSON] та колишній зять [PERSON] , з яким 22.10.2015 року шлюб був розірваний, що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2015 року. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.06.2017 року фактично не проживає в даній квартирі. В червні 2017 року [PERSON] переїхав проживати у квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Договором оренди від 02.06.2017. Окрім цього переїзд [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS] на проживання за адресою [ADDRESS] підтверджується Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 28.04.2019 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] є законною власницею вищевказаної квартири і факт реєстрації її колишнього зятя [PERSON] за адресою [ADDRESS] перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову до суду.

Outcome: approved