Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона та її донька [PERSON] постійно проживають за адресою: [ADDRESS], з грудня 2004 року і дотепер. Заява обґрунтована такими обставинами. [PERSON] та її донька [PERSON] разом із батьками заявника з 05.09.2001 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки зазначена квартира є замалою для проживання чотирьох осіб, заявник з донькою ніколи не проживали за цією адресою. 15.12.2004 року заявник набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. З того часу заявник разом із донькою та чоловіком вселилася до зазначеної квартири. Разом із тим, заявник не стала на реєстраційний облік за новою адресою. З 2005 року [PERSON] відвідує гімназію № 6 НВК «Гармонія» за адресою: м. Одеса, вул. О. Невського, 43/2а, та перебуває на обліку у дитячій поліклініці № 6. З метою підтвердження фактичного місця проживання дитини задля охорони її прав та інтересів заявник звернулася до суду із зазначеною заявою. Так, нещодавно у гімназій відбулися батьківські збори, на яких потрібно було заповнити спеціальну анкету із зазначенням фактичної адреси проживання з додаванням довідки про місце проживання. Отримати зазначену довідку у КП ЖКС «Вузівський» неможливо. Представник заявник у судове засідання не з'явилася, подала заяву про підтримання заявлених вимог з проханням розглядати справу за її відсутності. Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщався. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву не може бути задоволена, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно з довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 768 від 04.09.2014 року місце проживання [PERSON] та її доньки [PERSON], 1999 р.н., зареєстроване за адресою: [ADDRESS], починаючи з 05.09.2001 року. Окрім них, за зазначеною адресою зареєстровані батьки заявника - [PERSON] та [PERSON]. За договором купівлі-продажу від 15.12.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], заявник набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. Право власності зареєстровано за [PERSON] у КП «ОМБТІ та РОН» 04.03.2005 року. За твердженням заявника з часу придбання зазначеної квартири вона разом із донькою постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження зазначеної обставини заявник надала до суду такі документи: копію акту від 29.09.2014 року, складеного сусідами та завіреного начальником дільниці, про те, що [PERSON] та [PERSON] проживають за цією адресою з 2004 року; копії квитанцій про оплату [PERSON] житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] Як зазначає заявник у своїй заяві необхідність встановлення факту постійного проживання за вищезазначеною адресою потрібно для охорони прав та інтересів її неповнолітньої доньки. Зокрема, у гімназії № 6 НВК «Гармонія», розташованій за адресою: м. Одеса, вул. О. Невського, 43/2а, де навчається донька заявника, відбулися батьківські збори, на яких потрібно було заповнити спеціальну анкету із зазначенням фактичної адреси проживання з додаванням довідки про місце проживання. На підтвердження цього заявник надала копію записки класного керівника з проханням надати довідку з місця проживання та копію анкети. У ч. 1 ст. 256 ЦПК України наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. При цьому відповідно до ч. 2 зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви, суд виходить з наступного. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Згідно зі ст. 6 цього Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Таким чином, зважаючи на те, що місце проживання заявника та її доньки починаючи з 05.09.2001 року по теперішній час зареєстровано за адресою: [ADDRESS], суд не вбачає законних та достатніх підстав для встановлення факту їх постійного проживання за іншою адресою, відмінною від адреси реєстрації. Крім того, суд звертає увагу на те, що заявником не доведено той факт, що підтвердити факт її проживання разом із донькою за адресою: [ADDRESS], неможливо у позасудовому порядку, що є однією з умов розгляду зазначеної категорії справ у порядку окремого провадження. До того ж суд наголошує на тому, що виходячи із зазначеної заявником мети встановлення цього факту не вбачається того, що встановлення цього факту породжуватиме юридичні наслідки, а саме виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав її та її неповнолітньої доньки. Отже, заява [PERSON] є незаконною, необґрунтованою та не може бути задоволена.

Outcome: dismissed