Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням нежитлової будівлі літ. «Б-;» загальною площею 390,5 кв.м. по [ADDRESS] та виселення відповідача із зазначеного приміщення і не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28.10.2019 року вона є власником нежитлової будівлі літ «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва на право власності на майно, що посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В. та зареєстровано в реєстрі за номером № 382. Колишній власник [PERSON] перешкоджає їй в користуванні та розпорядженні її майном. В спірному приміщенні відповідач влаштувала собі квартиру де проживає з невідомими особами. 21.11.2019 року приблизно о 20 -00 годині відповідач [PERSON] , з невідомими особами зламала двері та поставила свої замки, в зв`язку з чим позивач не має можливості потрапити до приміщення. У добровільному порядку звільнити нежитлову будівлю літ «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] відповідач не бажає, в зв`язку з чим позивач не має можливості вільно користуватися нерухомим майном та розпоряджатись ним на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 21.08.2020, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності від 11.11.2019 та свідоцтва на право власності на майно, що посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Непочатих В.В. та зареєстровано в реєстрі за номером № 382, нежитлова будівля літ «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] ( а.с. 6,7). Згідно з інформаційної довідки з реєстру громади м.Харкова місцем реєстрації [PERSON] є квартира [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, статтею 391 ЦК України регламентовано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. При цьому, відповідачем не було підтверджено жодним доказом про наявність у нього на час подання позову права користування вказаним приміщенням, зокрема, проживання в ньому, позивач і відповідач не укладали ніякого договору оренди на вказане нежитлове приміщення, тому оскільки відповідач незаконно проживає у вказаному приміщенні, то це свідчить про наявність з боку відповідача перешкод у доступі, користуванні та розпорядженні вказаним нежитловим приміщенням. За вказаних обставин, оскільки відповідач проживає у вказаному приміщенні без законних підстав, а позивач позбавлений можливості реалізувати своє право користування і розпорядження майном, як закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення [PERSON] із нежитлового приміщення літ «Б-4», загальною площею 390,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved