Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про зняття заборони відчуження з належного їй нежитлового приміщення, площею 70,50 кв.м., яке знаходиться в будинку [ADDRESS] та вилучення відомостей про іпотеку цього майна з Державного реєстру іпотек. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що придбала зазначене майно на прилюдних торгах, а тому є власником. У зв'язку з наявністю заборон через правовідносини попереднього власника майна з відповідачем не може реалізувати своє право власності на це майно. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що заборони з майна знімаються за заявою державного виконавця, а тому позов до задоволення не підлягає, оскільки між сторонами відсутній спір. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідно до встановлених обставин слід визначити цивільні правовідносини, а також про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Обставини наявності заборони відчуження на зазначене в позові нерухоме майно та наянвість відомостей про це майно в Державному реєстрі іпотек визнаються сторонами, а тому доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення, площею 70,50 кв.м., яке знаходиться в будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. 03 травня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-498, відповідно до витягу №34029699 від 04.05.2012 року (а.с. 4-6). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2013 року відповідач оспорював право власності позивача на вказане майно, однак у позові відмовлено (а.с. 11-16). З огляду на зазначені рішення, суд вважає, що твердження представника відповідача про відсутність спору з приводу здійснення цивільного права особи на майно, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, є необґрунтованими, оскільки право позивача на розпорядження цим майном не визнається відповідачем. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За таких обставин,

Outcome: approved