Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що на виконанні у ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з неї та [PERSON] заборгованості. Однак, на даний час виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним погашенням заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. При цьому, зауважує, що [PERSON] померла [INFO] у м. Лукка в Італійській Республіці. Вказує, що даний арешт чинить перешкоди у реалізації прав власності.\~ Ухвалою суду\~від 15\~січня 2021\~року вказану\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~та призначено\~розгляд справи\~у судовому\~провадженні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас її представник у заяві від 05.04.2021р. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглядати без їх участі, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів на позов від них на адресу суду не надходило. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності 5/6 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 26 жовтня 2001 року (а.с. 20). [PERSON] є матір`ю [PERSON] (прізвище змінено на « [PERSON] » у зав`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, а.с. 19), що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 17). 15.12.2011 року постановою ПВ ДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження №30533453 на примусове виконання виконавчого листа від 13.09.2011р., виданого Луцьким міськрайонним судом, про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] 21\~431,97 грн. за невиконання грошового зобов`язання (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO] у м. Лукка (Провінція Лукка), Італійська Республіка, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10-13). 13.10.2017 року постановою Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції закінчено виконавче провадження №30533488, при цьому зауважено, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені у повному обсязі (а.с. 8). Водночас, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта постановою відділу ДВС м. Луцька від 20.02.2003р., вих. №8456, накладено арешт на майно боржника [PERSON] , а саме - на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). При цьому, Перший відділ ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у листі від 20.11.2020р. за №74461 повідомив, що у відділі не перебували та не перебувають відкриті виконавчі провадження, де боржником значиться [PERSON] (а.с. 5). Таким чином, судом встановлено, що на даний час обтяження не зняте, через, що позивач не має можливості скасувати накладений арешт та реалізувати свої права. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. Так, ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт та заборона на відчуження усього належного [PERSON] , [PERSON] майна застосовані для забезпечення реального виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження № 30533453 та у зв`язку з виконанням боржниками своїх зобов`язань втратили свою доцільність, що підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved