Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 19 червня 2014 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (кадастрові номери 7423883000:02:001:1291 та 7423883000:02:001:0214), загальною площею 3,64 га, які розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті матері, отримала свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки. Отримати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, загальною площею 3,64 га, вона не може, в звязку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3,64 га, які розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивача. В судове засідання представники Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача заперечував проти проведення заочного розгляду справи, про що зазначив у поданій до суду заяві від 16 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, кадастрові номери 7423883000:02:001:1291 та 7423883000:02:001:0214, які призначені для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3,64 га, які розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на яку на імя останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 100963, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 131 від 22 грудня 2003 року, що підтверджується листом та довідкою відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 29 вересня 2015 року (а.с. 9; 10). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 19 червня 2014 року, після її смерті спадщину прийняла дочка [PERSON], яка отримала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 37 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області та земельні ділянки, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією спадкової справи № 51/2015 до майна померлої [PERSON] (а.с. 22-29). З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, кадастрові номери 7423883000:02:001:1291 та 7423883000:02:001:0214, які належали [PERSON], в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1307/02-31 від 24 вересня 2015 року (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 100963 втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням про втрату, яке було опубліковане у газеті «Носівські вісті» (а.с. 6). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved