Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловікові [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Радіонова, 20. 06.11.2017 року [PERSON] помер, не залишивши заповіту. У встановлений законом строк для прийняття спадщини [PERSON] звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 02.08.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з тим, що оригінали документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на майно втрачені, позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Радіонова, 20 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] У судове засідання позивач не зявилася. Її належним чином уповноважений представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. У заяві на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.62-67). Від належним чином уповноваженого представника Нікопольської міської ради надійшла заява, у якій справу просила слухати за її відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства України (а.с.68-69). Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, 06.11.2017 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.6,7). За життя він заповіту не залишив. Крім [PERSON], спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом була донька померлого [PERSON], яка на спадщину не претендує та 24.04.2018 року подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері [PERSON] (а.с.41-45). У свою чергу [PERSON] 19.06.2018 року подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.54). Проте, 02.08.2018 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.57). [PERSON] проживала та була зареєстрована з [PERSON] до дня його смерті за однією адресою (а.с.47-49), тому прийняла спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до інформації Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1085 від 22.06.2018 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Радіонова, 20: 1/6 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 04.12.1968 року, р.№ 845, посвідченого Державною нотаріальною конторою Вожегодського району Вологодської області; 5/6 частин на підставі договору дарування від 09.08.1997 р., р.№ 4-7199, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.56). Таким чином, суд вважає доведеним належність спадкового майна спадкодавцю. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка бажає прийняти спадщину, від спадкування не усувалася, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб. \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved