Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів,\~в якому\~просила стягнути\~з [PERSON],\~[INFO],\~зареєстрованого у\~[INFO],\~РНОКПП [NUMBER]\~аліменти на\~її користь\~на утримання\~сина [PERSON],\~[INFO]\~у твердій\~грошовій формі\~у розмірі\~3500\~грн.\~щомісячно до\~досягнення сином\~повноліття та\~на утримання\~дочки [PERSON],\~[INFO],\~у твердій\~грошовій формі\~у розмірі\~3500\~грн.\~щомісячно до\~досягнення донькою\~повноліття,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~встановленого для\~дітей відповідного\~віку.\~Судові витрати\~стягнути з\~відповідача. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 03 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Проживали спільно до листопада 2018 року. Відповідач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Сталось це із за того, що він їздив на заробітки і там познайомився з іншою жінкою. Він є висококваліфікованим будівельником, виконує складні, добре оплачені роботи, а тому має хорошу зарплату, в межах 18-20 тисяч гривень на місяць. Купив собі хороший автомобіль іноземного виробництва. Відповідач перестав надавати відповідну матеріальну допомогу з жовтня 2018 року. 04 березня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 27 березня 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. 15 лютого 2019 року за вхід.№1247 на адресу суду надійшло клопотання від адвоката [PERSON] про залучення до справи представника відповідача в якому зазначив, що відповідач по справі [PERSON] перебуває за межами України, а його мати [PERSON] з ним заключила угоду на представництво інтересів сина відповідача [PERSON] Просив до матеріалів справи приєднати угоду і ордер адвоката, копію паспорта матері відповідача [PERSON]; витяг з по господарської книги; копію свідоцтва про народження: свідоцтво про розірвання шлюбу; свідоцтво про шлюб; копію трудової книжки та довідку з Клембівської сільської ради. [PERSON] №01 від 08.02.2019 року встановлено, що [PERSON], яка діє в інтересах сина [PERSON] уклала угоду з адвокатом [PERSON] з метою захисту прав та інтересів відповідача [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів. Оскільки відповідач по справі на даний час відсутній за місцем свого проживання, просить бути представником в суді з усіма правами та обовязками, які передбачені діючим законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне не брати до уваги клопотання адвоката [PERSON], а також всі додані до нього документи, так як угода з адвокатом укладена не відповідачем по справі [PERSON], а його матірю [PERSON], яка не є стороною у справі, а також останньою не додано доказів, що вона є законним представником [PERSON], і відповідно може укладати угоди (будь-які договори) від його імені. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: \~ \~ \~ \~Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта (а.с.2) судом встановлено, що позивачка народилася 03 жовтня 1984 року у селі Клембівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрована у [INFO] з 08 жовтня 2002 року, 03 травня 2003 року зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва про народження серії 1-АМ №032429 виданого 05.12.2005 (а.с.4) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Із копії свідоцтва про народження серії І-АМ №193419 виданого 27.01.2011 (а.с.5) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Із довідки №123 від 30.01.2019 виданої виконкомом Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.6) судом встановлено, що позивачка зареєстрована у [INFO] і до складу її сімї входять син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Із довідки №02-04/49 від 28.02.2019 виданої директором ОНЗ (а.с.22, 25) судом встановлено, що [PERSON] навчається у другому класі і харчується у шкільній їдальні за батьківську плату, вартість харчо дня становить 6 грн. 40 коп. Із довідки №332 від 28.02.2019 виданої виконкомом Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.23, 24) судом встановлено, що за позивачкою на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області приватизованого житлового будинку та земельної частки (паю) не рахується. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обовязку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей. \~ Відповідно до\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто спосіб стягнення аліментів визначає виключно стягувач, а не суд. Відповідно ч.2,\~3\~ст.184\~СК України\~розмір аліментів,\~визначений судом\~або за\~домовленістю між\~батьками у\~твердій грошовій\~сумі,\~підлягає індексації\~відповідно до\~закону.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року, прожитковий мінімум на одну особу: дитину віком до 6 років: з 01 січня 2019 року - 1626 гривень, з 01 липня 2019 року - 1699 гривень, з 01 грудня 2019 року - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 року 2027 гривень, з 01 липня 2019 року 2118 гривень, з 01 грудня 2019 року 2218 гривень. Відповідно нормам СК України, аліменти на утримання дитини стягуються не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даному випадку становить 813 гривень, (на дитину віком до 6 років) та 1013,5 гривень (на дитину віком від 6 до 18 років), але під час ухвалення даного рішення суд враховує, що прожиткові мінімуми на дітей систематично зростають, а оскільки аліменти стягуються щомісячно, то з метою захисту інтересів дітей на майбутнє, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину. Саме такий\~розмір аліментів\~дозволить відповідачу\~допомагати позивачеві\~утримувати їхніх\~спільних неповнолітніх\~дітей. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх дітей, які є здоровими та у певній мірі матеріально забезпеченими. Суд бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, який офіційно ніде не працює, є особою працездатного віку, перебуває на заробітках, як це зазначено у позовній заяві і неспростовано відповідачем. Окрім того, судом також враховуються, що він не має на утриманні інших дітей та не працездатних осіб, так як ніким про це не заявлено, враховуючи його стан здоровя, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладені\~обставини справи\~та зазначені\~вимоги сімейного\~законодавства,\~суд приходить\~до висновку,\~що достатнім\~розміром стягуваних\~аліментів на\~утримання його\~дітей буде\~розмір у\~твердій грошовій\~сумі по\~1500\~грн.\~на кожну\~дитину,\~в зв'язку\~із чим\~вимоги позивачки\~підлягають частковому\~задоволенню. В іншій частині заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, у звязку із недоведеністю. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 01 лютого 2019 року за вхід.№834, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 01 лютого 2019 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial