Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що позивачка являється матір'ю [PERSON], [INFO], батько дитини - [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання дитини. В 05.06.2008році шлюбу було розірвано, після якого дитина постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка в 2013році уклала шлюб з громадянином Російської Федерації - [PERSON], на утриманні якого тепер знаходиться їх спільна дитина - [PERSON] та дитина від першого шлюбу - [PERSON]. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, на неодноразові звернення позивачки до відповідача з пропозицією надати згоду на тимчасовий виїзд дитини за межі України відповідач відповідав безпідставною відмовою, а теперішній чоловік позивачки - громадянин Російської Федерації, який має свій бізнес та житло, а також має можливість оздоровити та забезпечити їх спільну дитину та дитину від першого шлюбу, тому представник позивачки просить надати дозвіл на виїзди закордон Україхни [PERSON], [INFO] народження, без згоди його батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] до Росії протягом трьох років. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.272 ЦК України -фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Відповідно до ст.275 ЦК України - Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно п.3,пп.2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995проку « Про затвердження правил оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» - оформлення та видача паспорту / проїзного документа здійснюється громадянами України, які постійно проживають в Україні, - службою громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]. Необхідність виїзду дитини за межі України протягом трьох років необхідна в зв'язку з тим, що мати дитини 2013році уклала шлюб з громадянином Російської Федерації - [PERSON] та вони мають намір на деякий час переїхати до Москви. Виходячи з того, що відмова в наданні згоди на оформлення документів для тимчасового виїзду дитини та тимчасовий виїзд за межі України порушує право дитини на свободу пересування, навчання, тому суд вважає, що ці права підлягають захисту та позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.275ЦПК України.

Outcome: approved