Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано між ними 26.11.2010 року відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Від даного шлюбу народились діти: син [PERSON] та син [PERSON], які мешкають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак не надає, незважаючи на те, що є працездатним, за словами [PERSON], працює у м. Києві, отримує заробіток, інших осіб на своєму утриманні не має. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітної плати щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду справи в суді було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], тобто за межами діяльності Чугуївського міського суду Харківської області. Ухвалою суду від 12.04.2016 року доручено Голосіївському районному суду м. Києва допитати в порядку судового доручення в якості відповідача [PERSON] До надходження відповіді на доручення щодо збирання доказів провадження у справі було зупинено. 22.06.2016 року до Чугуївського міського суду Харківської області з Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали доручення, залишені без виконання у зв'язку із повторною неявкою відповідача у судове засідання у зв'язку з чим, провадження у справі було відновлено. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.28). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання у Голосіївському районному суді м. Києва, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, оскільки всі необхідні дії для прийняття від відповідача запропонованих ним в якості доказів документів, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками - виконані, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 26.11.2010 року відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції м. Києва 02.07.2008 року (а.с.5), [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане РАЦС Голосіївського районного управління юстиції м. Києва 06.09.2011 року (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Довідки від 17.03.2016 року, наданої головою вуличного комітету №8 Чугуївської міської ради Харківської області, [PERSON] разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.2). Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст.181 СК України - способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має, тому він у стані утримувати матеріально своїх дітей, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти у розмірі зазначеному позивачкою у позові. З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей. Стаття 183 вказаного Кодексу наголошує, що частка заробітку батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька, матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved