Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членом даного колгоспного двору була [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на [INFO] в ньому була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідками Степовохутірської сільської ради № 254 та № 257 від 15 липня 2019 року (а.с. 9-10). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] в цілому належав житловий будинок [ADDRESS] , як єдиному члену колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 9 березня 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 8). З копії спадкової справи № 370/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 32-34) вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 924/02-31 від 21 червня 2017 року (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved