Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до СТОВ «КОЛОС» про визнання договорів оренди землі недійсними. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.10.2019 року державним нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3629, 1-3627, позивач є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . До складу спадкової маси входить земельна ділянка площею 1,52 га, склад угідь - 1,5172 га, кадастровий номер 7124982000:01:003:0286, розташована: Черкаська область, Черкаський район, Вергунівська сільська рада, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 1,52 га, склад угідь - 1,5181 га, кадастровий номер 7124982000:01:003:0285, розташована: Черкаська область, Черкаський район, Вергунівська сільська рада, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] та 09.01.2008 року начебто укладала з СТОВ «КОЛОС» договори оренди вищезазначеної земельної ділянки. Керівником СТОВ «КОЛОС» являвся [PERSON] , який і підписував договори оренди. Так, договір оренди землі без номеру був укладеним між СТОВ «КОЛОС» та [PERSON] 28.08.2013 року. Але в договорі оренди земельної ділянки від 28.08.2013 року підпис [PERSON] не співпадає з її підписом. Хто підписував вказаний договір оренди землі не відомо. Договір оренди землі без номеру був укладеним між СТОВ «КОЛОС» та [PERSON] 09.01.2008 року. Але в договорі оренди земельної ділянки від 09.01.2008 року підпис [PERSON] не співпадає з її підписом. Хто підписував вказаний договір оренди землі не відомо. За використання земельних ділянок кадастровий номер 7124982000:01:003:0285, 7124982000:01:003:0286 орендної плати [PERSON] не отримувала. Позивач зазначає, що про те, що земельна ділянка за кадастровим номером 7124982000:01:003:0286 та 7124982000:01:003:0285 знаходиться в оренді і використовується СТОВ «КОЛОС» вона дізналася після того, як почала оформляти спадщину. За життя [PERSON] жодного разу не говорила про оренду вказаних земельних ділянки і про те, що вона отримувала кошти за їх використання. Жодного доходу, крім пенсії, в неї не було. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 28.08.2013 року, укладений між СТОВ «КОЛОС» та [PERSON] стосовно оренди земельної ділянки площею 1,52 (кадастровий номер: 7124982000:01:003:0286,) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на адміністративній території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 09.01.2008 року, укладений між СТОВ «КОЛОС» та [PERSON] стосовно оренди земельної ділянки площею 1,52 (кадастровий номер: 24982000:01:003:0285) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на адміністративній території Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між відповідачем та [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок, а саме договір оренди від 09.01.2008 р., державна реєстрація якого проведена 09.01.2008 р. № 040879600809, Додаткова угода, якою продовжено строк дії договору від 24.07.2013 р., державна реєстрація проведена 13.01.2015 р. № 8364343 та договір оренди від 28.08.2013 р., державна реєстрація проведена 18.06.2014 р. № 6043313. Зазначено, що дані договори укладені у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладання договорів) та за змістом укладені договори оренди земельних ділянок повністю відповідають вимогам діючого на той момент законодавства, а саме в договорах наявні всі істотні умови, визначені в ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладання договору), а саме істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Вказує, що зміст договорів відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі». Крім того, спірні договори пройшли державну реєстрацію в порядку передбаченому наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 р. за № 641/7962, яким було затверджено тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель. У відповідності до вимог спірних договорів відповідач використовує надані йому в оренду земельні ділянки за їх цільовим призначенням, а орендодавець, яким була громадянка [PERSON] , весь час дії договорів отримувала орендну плату в розмірі, визначеному цими договорами оренди землі. Тобто укладені договори за своїм змістом та формою повністю відповідають діючому, на момент укладання, земельному та цивільному законодавству та направлені на настання у сторін цивільних прав та обов`язків. Представник відповідача стверджує, що в момент підписання спірних договорів оренди земельних ділянок громадянка [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а саме досягла повноліття та була власником земельних ділянок, що є предметом спірних договорів. Укладені договори були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а саме орендодавець своєчасно та в повному обсязі отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, орендар використовував земельні ділянки в порядку, визначеному договором оренди та діючим законодавством. У зв`язку з викладеним, просив суд відмовити у задоволенні указаних позовних вимог в повному обсязі. Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, просив суд зазначити дату, якою вважається укладеним договір оренди. Представник відповідача заперечив щодо позовних вимог. Вважав, що договір оренди підписаний, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що за 2008-2013 роки не збереглося касових ордерів щодо виплати грошових коштів за спірними договорами оренди землі. Разом з тим, заборгованість за указаними договорами на підприємстві не обліковується. Також просив суд призначити повторну почеркознавчу експертизу, оскільки вважає висновок експерта, проведений на підставі ухвали суду, розробленим з суттєвими зауваженнями, що є підставою для проведення повторної або додаткової експертизи. Позивач [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що її мама [PERSON] хворіла, а тому ніколи не їздила до СТОВ «КОЛОС» та жодних договорів не підписувала. Вважає, що договір підписав її батько, оскільки він їздив до СТОВ «КОЛОС» та отримував кошти. Однак, які саме кошти отримував батько позивача, в якому розмірі та за якими саме договорами їй не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з приводу договорів йому відомо, що мати [PERSON] перебувала вдома, оскільки хворіла. У СТОВ «КОЛОС» вона не їздила та договорів не укладала. У СТОВ «КОЛОС» їздив батько. Зі слів батька йому відомо, що той укладав договір особисто та від імені матері. Вказав, що сам він особисто не бачив, як батько укладав договір від імені матері. Також зазначив, що батько отримував кошти, однак які саме та за якими договорами йому не відомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,52 га (у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 1,5181 га), кадастровий номер 7124982000:01:003:0285, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, Вергунівська сільська рада, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 083295, виданого Черкаською райдержадміністрацією 27.08.2004 року згідно розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації № 249 від 26.08.2004 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 618. Склад угідь: рілля - 1,5181 га. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.10.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1-3627 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185733147 від 22.10.2019 року. Також, позивач є власником земельної ділянки площею 1,52 га (у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 1,5172 га), кадастровий номер 7124982000:01:003:0286, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, Вергунівська сільська рада, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Черкаською районною державною нотаріальною конторою 06.05.2009 року № 1-617 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 083296, виданого Черкаською райдержадміністрацією 27.08.2004 року згідно розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації № 249 від 26.08.2004 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 667. Склад угідь: рілля - 1,5172 га. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.10.2019 року, посвідченим державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1-3629 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185737861 від 22.10.2019 року. Відповідно до умов договору оренди землі від 09.01.2008 року, [PERSON] надала, а СТОВ «КОЛОС» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,52 га. Договір укладено на 7 років до 31.12.2014 року. Зміна власника земельної ділянки, що знаходиться в оренді, не є підставою для розірвання цього договору оренди. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 2,2 %, що становить 532,97 гривень в рік. Сплата орендної плати може проводитись як у грошовій формі, так і у натуральній. Додатковою угодою від 24.07.2013 року до договору оренди землі від 09.01.2008 року до указаного договору орендодавцем та орендарем внесено зміни та доповнення, зокрема зазначено кадастровий номер земельної ділянки - 7124982000:01:003:0285, змінено строк дії договору та розмір орендної плати. Згідно з договором оренди землі від 28.08.2013 року, [PERSON] надала, а СТОВ «КОЛОС» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,5172 га за кадастровим номером 7124982000:01:003:0286. Договір укладено на 10 років. Зміна власника земельної ділянки, що знаходиться в оренді, не є підставою для розірвання цього договору оренди. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4,5 %. Сплата орендної плати може проводитись як у грошовій формі, так і у натуральній. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Приписами ст. 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Представник відповідача у клопотанні про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи просив суд для її проведення витребувати в ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області оригінали пенсійної справи [PERSON] . У зв`язку з чим, ухвалою суду від 04.10.2021 року судом витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області оригінал документів з пенсійної справи [PERSON] , яка померла [INFO] , що містять її підпис, за період з 2008 року по 2013 рік. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 04.10.2021 року на адресу суду надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області за № 2300-0801-7/63657 від 27.10.2021 року, відповідно до якого в період з 2008 року по 2013 рік пенсійна справа [PERSON] не містить оригіналів документів з її підписом. Оскільки нових даних судом отримано не було, наявні оригінали документів вже були предметом дослідження висновку експерта № СЕ-19/124-21/2017-ПЧ від 24.03.2021 року, а наданий представником відповідача консультативний висновок від 23.07.2021 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» суд не бере до уваги, оскільки консультативний висновок [PERSON] не є висновком експерта, а тому не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи. Як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/124-21/2017-ПЧ від 24.03.2021 року, підписи від імені [PERSON] у графі «орендодавець» в договорі оренди землі від 28.08.2013 року, в додатку № 1 до договору оренди земельної ділянки 575 від 28.08.2013 року, в акті приймання-передачі земельної ділянки 575 та додатковій угоді від 24.04.2013 року до договору оренди землі від 09.01.2008 року, наданих на експертизу, виконані вірогідно не [PERSON] , а іншою особою. Разом з тим, згідно з видатковим касовим ордером № 525 від 31.08.2016 року, [PERSON] на підставі орендної плати за земельний пай за 2016 рік отримала 7725 грн. 88 коп. Відповідно до видаткового касового ордера від 09.10.2018 року, [PERSON] за земельний пай за 2018 рік отримала 12876 грн. 52 коп. Крім того, в судовому засіданні позивач та її представник підтвердили, що за декілька днів до судового засідання 23.11.2021 року кошти за договором оренди було отримано. Факт отримання коштів за договорами оренди землі також підтверджено показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. Аналогічна правова позиція, з якою погоджується суд, зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 199/1917/19 (провадження № 61-16444св20). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що договори оренди землі фактично виконуються сторонами, а тому не можуть вважатися неукладеними. Суд критично оцінює показання свідків щодо того, що договори оренди землі підписано не померлою [PERSON] , а її чоловіком, оскільки особисто вони не були присутні під час підписання указаних договорів, тому не могли бачили хто саме поставив підпис у графі орендодавець в даних договорах, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд не бере до уваги як підставу визнання правочинів недійсними, внесення відомостей до ЄРДР щодо підроблення підписів [PERSON] у договорах оренди від 09.01.2008 року та 28.08.2013 рокуза ч. 1 ст. 366 КК України, номер кримінального провадження № 42020250000000060, оскільки згідно ч.ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Що стосується посилання представника позивача на необхідність зазначення судом у рішенні кінцевої дати дії договору оренди землі, оскільки представник відповідача стверджує щодо початку дії договору з моменту його державної реєстрації, то суд констатує, що відповідно до наданих документів, договір оренди землі укладено 28.08.2013 року. Разом з тим, питання щодо державної реєстрації договору оренди землі виходить за межі позовних вимог та предмету доказування у даній справі, тому оцінка не надається. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених даним Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Таким чином, оскільки проведена експертиза не дає можливості встановити, що підпис у договорах оренди землі виконано не [PERSON] , враховуючи, що умови договорів оренди землі фактично виконувалися, та орендна плата отримувалася позивачем, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, та те, що непідписання договору не є підставою для визнання його недійсним через фактичне виконання його умов, достовірних та беззаперечних доказів непідписання [PERSON] договорів оренди землі суду не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, заява представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача за надання правової допомоги не підлягає до задоволення, а судові витрати слід покласти на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому не підлягає стягненню і судовий збір.

Outcome: dismissed