Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована [PERSON], яка померла [INFO] року. Вона (позивач) є єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, який спадщину прийняв, інші спадкоємці за заповітом відмовилися від прийняття спадщини. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № [ADDRESS] Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов [PERSON], просить його задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована та проживала [PERSON], що підтверджується довідками виконкому Держанівської сільської ради № 384, № 385 від 28 серпня 2017 року (а.с. 6-7). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] належав в цілому житловий будинок № [ADDRESS], як єдиному члену колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що 3 червня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], та належні їй земельні ділянки, заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З копії спадкової справи № 30/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 52-112) вбачається, що спадщину прийняла [PERSON], інші спадкоємці за заповітом: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви, в яких зазначили, що спадщину вони не прийняли, приймати не бажають, до суду з питанням продовження терміну прийняття спадщини звертатися не будуть. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2017 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом в цілому на земельні ділянки, що підтверджується їх копіями (а.с. 108; 110). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок № [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 11/02-31 від 10 січня 2017 року (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 13-16). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved