Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 04.05.2016 року вони із відповідачем вдруге зареєстрували шлюб. З 04.05.2016 року по серпень 2018 року вони проживали із відповідачем разом. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачем не склалося у них немає порозуміння, спільного господарства вони не ведуть, з серпня 2018 року вони практично перестали спілкуватися. Сторони вживали всіх можливих заходів для примирення, однак спільне проживання неможливе, оскільки відсутні почуття поваги та любові. За таких обставин їх шлюб має лише формальний характер, примирення із відповідачем не можливе. А тому просила розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутність, судові витрати не стягувати з відповідача та залишити за нею (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю та безумовно, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.27). Ухвалою суду від 23.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.12.2018 року (а.с.19). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, що підтверджується позовною заявою, доданими до неї доказами та заявами сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони 04.05.2016 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місті Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №52 (а.с.12). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 13) Підставою даного позову є те, що позивачка бажає розірвання шлюбу, однак відповідач не бажає цього зробити добровільно, а тому розірвання шлюбу за наявності неповнолітньої дитини можливе лише в судовому порядку. В даному випадку предметом позову є розірвання шлюбу між сторонами. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог статті 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту а решту 50 відсотків віднести на рахунок позивачки, відповідно до її письмової заяви від 19.12.2018 року. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 1, 10, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: approved