Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 11.06.1996 року помер її чоловік [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184370. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги уточнила, просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що належало її померлому чоловіку. Спадщину вона прийняла фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а інших спадкоємців немає. Представник позивачки [PERSON] вважав, що є всі передбачені законом обставини для задоволення вимог позивачки, оскільки іншим шляхом вона не може захистити своє право, так як нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину,бо правовстановлюючий документ виданий вже після смерті спадкодавця. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд відповідним листом. Вислухавши пояснення позивачки, правову позицію її представника, дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Так, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Закону. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволенню позову. Судом встановлено, що 11.06.1996 року загинув чоловік позивачки [PERSON], який мешкав в с. Піски, Буринського району, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Присеймівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчено сертифікатом серії СМ №0184370, яку прийняла його дружина [PERSON] - позивачка по справі, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується показами позивачки та її представника, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть спадкодавця, сертифікатом на право на земельну частку пай, висновком експерта про вартість земельної частки (паю), довідкою Пісківської сільської ради (а.с.4-17). Разом з тим, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0184370 виданий 29.01.1997 року, тобто після смерті спадкодавця. Однак право останнього на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий САПТЗТ «Присеймівське», але з невідомих причин вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після втрати його цивільної правоздатності, тобто після його смерті, і ці обставини також підтверджуються технічною документацією про складання державних актів на право власності на земельні паї власникам земельних сертифікатів (а.с.18-22). Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту її права шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії СМ №0184370.

Outcome: approved