Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що відповідно до відомостей з реєстраційного посвідчення у її приватній власності знаходиться Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Заявниця зазначала, що вона вирішила виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, однак у землевпорядній організації їй було роз`яснено про те, що виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під квартирами є неможливим, а тому їй було запропоновано звернутися до суду з цим позовом. Заявниця вказувала на те, що згідно державного класифікатора будівель та споруд встановлено, що до житлових будівель відносяться будинки одноквартирні, які включають в себе спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. І під даний тип будинків одноквартирних підпадає її помешкання. Тому заявниця просить встановити юридичний факт, що помешкання, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] має статус житлового будинку для можливості виготовлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, однак голова Малоберезнянської сільської ради [PERSON] подав заяву про розгляд заяви без їхньої участі, проти встановлення факту не заперечила. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення №1 в реєстровій книзі № 03-5/2 від 15.03.1999 року заявник являється власником на Ѕ частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 березня 1999 року. Після виникнення в неї права власності на цей будинок, заявник з сім`єю виявили бажання оформити у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, на якій розташований даний об`єкт нерухомості. Однак через статус цієї нерухомості він не може в повному обсязі реалізувати свої цивільні права, а саме виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку під квартирою. Цивільним законодавством відокремлюється поняття житлового будинку та квартири як об`єктів права власності. Так, відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно ст. 382 ЦК України Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Разом з тим, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, який вступив в дію з 01.01.2001 року, встановлено, що до житлових будівель відносяться будинки одноквартирні, які включають в себе спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Саме під даний тип будинків одноквартирних і підпадає помешкання заявника, що стверджується копією технічного паспорту від 29.05.2019 року, який додано до матеріалів справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи на володіння та користування власним майном суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved