Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 29.12.2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №902), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені в грудні 2014 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Їхні спільні неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з нею, відповідач прийматиме участь у їх вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу вона просить залишити їй прізвище «[PERSON]», яке було змінено під час державної реєстрації шлюбу. У судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала повністю та додатково суду пояснила, що фактично вже тривалий час вони з відповідачем однією сім'єю не проживають. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, у зв'язку з необхідністю встановлення батьківства дітей. На пропозицію суду про надання строку для примирення позивач категорично відмовилась, так як вважає, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя з відповідачем може негативно позначитися на її інтересах та на інтересах дітей. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого повторно 24.05.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, 29.12.2010 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №902 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 14.03.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області,сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.6). На підставі свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 24.05.2013 року Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області,сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. У зв'язку з викладеним та беручи до уваги те, що позивач категорично відмовилася від надання строку на примирення, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Так як позивач просила не стягувати з відповідача сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved