Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований її син, відповідач у справі [PERSON] . Однак останній у вказаному будинку не проживає понад 7 років, не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги, а також не несе витрати з утримання будинку, прибудинкової території та не бере участі у спільному побуті. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням вона та інші члени сім`ї відповідачу не чинять. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідача у будинку створює перешкоди їй, як власнику житла у здійсненні її прав власності, вона просить суд позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21 січня 2021 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд\~ справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Також у заяві зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕКА № 922261. Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: [ADDRESS] , у житловому будинку, зареєстрований, зокрема, [PERSON] . Однак, як встановив суд, [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актом обстеження проживання за цією адресою від 23 жовтня 2020 року, складеними комісією у складі депутатів Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідача у цьому будинку. Також зазначено, що [PERSON] у даному будинку не проживає близько семи років. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача - як власника майна, яка вимушена сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням особи, яка не проживає у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач [PERSON] суду не подав. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 840, 80 грн, що підтверджується квитанцією № 48 від 03 листопада 2020 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved