Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії щодо включення даних про рахунок №№ 980-053-000000074 від 16 квітня 2015 року до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 30104 гривні 53 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-053-000000074 банківського рахунку «Поточний рахунок» «Ощадний», за умовами якого ПАТ «Банк Михайлівський» відкриває клієнту на його імя поточний рахунок № [NUMBER] в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахункове касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта. 14.04.2016 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-053-000221574, щодо передачі у власність 30000 гривень на строк не більше 182 днів із виплатою 31,68% річних згідно з умовами якого ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» залучено від позивача кошти в сумі 30000 грн. Відповідно до умов договору від 14.04.2016 №980-053-000221574 ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» зобовязалося здійснювати повернення коштів на поточний рахунок позивача № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Факт внесення позивачем коштів до ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» підтверджується платіжним дорученням № 3348170 від 14.04.2016 на загальну суму 30000,00 грн. 19.05.2016 ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» було здійснено повернення коштів на поточний рахунок позивача відповідно до договору від 14.04.2016 №980-053-000221574, включаючи відсотки за користування коштами. 23.05.2016 виконавчою дирекцією ФГВФО, на підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2018 №14/БТ, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». 12.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно. 15.07.2016 почались виплати гарантованої суми вкладникам, однак позивача не було включено до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО та, як наслідок, кошти належні позивачу не було повернуто. На заяву позивача про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду та проведення виплати, відповідь від уповноваженої особи ФГВФО на яку надійшла позивачу 20 червня 2017 року їй відмовлено у включенні інформації про неї до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів, оскільки договір укладений з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного. Просить її позовні вимоги задовільнити повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, про причин неявки суд не повідомили, надіслали відзив на позов, просили розглядати справу без участі відповідачів. Відзив обґрунтовано тим, що оскільки кошти позивача залучені як позика небанківською фінансовою установою, то на них не поширюються гарантії щодо їх відшкодування, тобто такі кошти по своїй природі не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Щодо визнання нікчемності правочинів (трансакцій), то повноваження надані Законом України «Про банки і банківську діяльність», отже його дії та прийняті рішення з цього питання є правомірними. Також, представник зауважує щодо вимог позивача про визнання бездіяльності відповідачів, яку, на його твердження, вони не вчиняли, оскільки діяли в межах чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.04.2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-053-000000074 банківського рахунку «Поточний рахунок» «Ощадний», за умовами якого ПАТ «Банк Михайлівський» відкриває клієнту на його імя поточний рахунок № [NUMBER] в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахункове касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта. 14.04.2016 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-053-000221574, щодо передачі у власність 30000 гривень на строк не більше 182 днів із виплатою 31,68% річних згідно з умовами якого ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» залучено від позивача кошти в сумі 30000 грн. Відповідно до умов договору від 14.04.2016 №980-053-000221574 ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» зобовязалося здійснювати повернення коштів на поточний рахунок позивача № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Факт внесення позивачем коштів до ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» підтверджується платіжним дорученням № 3348170 від 14.04.2016 на загальну суму 30000,00 грн. 19.05.2016 ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» було здійснено повернення коштів на поточний рахунок позивача відповідно до договору від 14.04.2016 №980-053-000221574, включаючи відсотки за користування коштами. Листом від 20 червня 2017 року [PERSON] повідомлено, що договір № 980-053-000221574 укладено позивачем безпосередньо з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» без участі ПАТ «Михайлівський» як повіреного. А отже вказаний договір не відповідає вимогам ЗУ « Про внесення змін до деяких законів щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм суб`єктним складом. У зв`язку з викладеним відсутні правові підстави для включення інформації про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. У той же час, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» №917/БТ від 22.12.2015 установлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності та достроково припинено Угоду №121 від 26.11.2015, укладену між Національним банком України та ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначеною постановою вказаний банк віднесений до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень. Приймаючи до уваги проведення ПАТ «Банк Михайлівський» операцій, що призвели до збільшення зобов`язань ПАТ «Банк Михайлівський» перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов`язань перед юридичною особою, постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016, ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі постанови Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» №812 від 23.05.2016 та рішення «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» №991 від 13.06.2016. Згідно з вказаними актами розпочата процедура виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 до 12.07.2018 включно. 12.07.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» №124-рш. Відповідно до цього, Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» №1213 від 12.07.2016, згідно з яким з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно розпочато процедуру ліквідації, а також призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський». Наказом уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» №27/1 від 24.05.2016 було створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Наказом уповноваженої особи ФГВФО №42/2 від 01.06.2016 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «КІЦ» про перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб в сумі 206980863,90грн., відповідно до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Серед яких і дострокове повернення коштів в сумі 48720,07грн. на поточний рахунок № [NUMBER] , здійснене 19.05.2016 ТОВ «КІЦ». У звязку з чим, рахунок позивача № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», не внесено до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI), іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ч.3 ст.1 Закону №4452-VI). Згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. В свою чергу, за правилами пункту 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону. Разом з тим, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). А згідно з частиною другою цієї статті Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Згідно з частиною 4 статті 26 Закону №4452-VI, фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах. В свою чергу, стаття 27 Закону №4452-VI зобов`язує уповноважену особу Фонду протягом 3 робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №4452-VI, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положеннями статті 38 Закону №4452-VI визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку. Так, згідно з частиною 2 статті 38 Закону №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Відповідно до пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Суд вважає, що жодна з підстав, вказаних у частині третій статті 38 Закону №4452-VI, не є прийнятною по відношенню до операції із зарахування коштів на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський». Так, згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка, банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Як свідчать досліджені судом докази, ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів позивачу на його рахунок, який також відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках договору №980-053-000000074, укладеного між ними 16.04.2016. ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», до отримувача переказу, тобто до позивача. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004. При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а відтак операції по перерахуванню коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України. Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Переказ коштів (трансакція) в загальній сумі, включаючи відсотки, 30104,53 грн. здійснені ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 на рахунок позивача № [NUMBER] в ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках виконання відповідної двосторонньої угоди. Такий переказ коштів здійснено до прийняття Національним банком України рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016. В свою чергу, ПАТ «Банк Михайлівський» не був стороною договору №980-053-000000074 від 14.04.2016. Відтак, переказ коштів, здійснений в рамках такого договору, не можна тлумачити, ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операцію, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Банк ні в одному, ні в іншому випадку, не є ні стороною договору, ні стороною грошового переказу. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 у справі №826/15961/16 встановлено наступні обставини, які в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України, не підлягають доказуванню: «За даними звіту про вклади фізичних осіб в учасниках ФГВФО - форма звітності №1Ф станом на 20.05.2016, який отримано Національним банком України від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом від 23.05.2016 №21-24551/16, встановлено збільшення суми можливого відшкодування порівняно з станом на 23.12.2015 на 1325 млн.грн. з 1223 млн.грн. до 2548 млн.грн. або на 108,3%, у тому числі збільшення на 1111 млн.грн. відбулось 19.05.2016; станом на 20.05.2016 збільшилась кількість вкладників фізичних осіб, вклади яких підлягають відшкодуванню Фондом, порівняно з станом на 23.12.2015 на 16433 осіб (у тому числі на 5535 вкладників 19.05.2016) з 49315 осіб до 65748 осіб. Згідно із звітом куратора ПАТ «Банк Михайлівський» від 23.05.2016 та згідно з випискою по особовому рахунку № [NUMBER] ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, зазначене збільшення вкладів фізичних осіб відбулось внаслідок повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» залучених коштів та виплати доходу фізичним особам за договорами, укладеними з фізичними особами, що передбачають отримання/залучення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових коштів у позику від фізичних осіб. Згідно договору доручення №1 від 11.11.2014 ПАТ «Банк Михайлівський» виступає повіреним від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», на підставі якого ПАТ «Банк Михайлівський» здійснював залучення грошових коштів у позику для ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» від фізичних осіб шляхом укладення договорів з фізичними особами. Відповідно до додатку 2 до договору про внесення змін №19 від 05.01.2016 до договору доручення №1 від 11.11.2016, підпунктами 6, 7 пункту 1.2 додатку №3 від 05.01.2016 до вищенаведеного договору передбачено, що ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснює сплату процентів за такими позиками та повернення грошових коштів в безготівковій формі на рахунок фізичної особи, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з договором доручення №2 від 01.04.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» виступає повіреним від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у зв`язку з необхідністю обслуговування фізичних осіб, які уклали з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за посередництва ПАТ «Банк Михайлівський» договори, що передбачають отримання/залучення грошових коштів у позику від фізичних осіб, внаслідок чого одночасно з укладенням ПАТ «Банк Михайлівський» договорів про залучення коштів від фізичних осіб банк укладав з такими фізичними особами договори про відкриття в банку банківського (поточного) рахунку. Внаслідок відображення операцій, відповідно до виписки по особовому рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський», за період з 04.05.2016 по 20.05.2016, фізичним особам було перераховано 1507,3млн.грн. За 19.05.2016 залишок за рахунком № [NUMBER] ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зменшився з 37,8млн.грн. до 2,6млн.грн., списання з рахунку в сумі 1544,8млн.грн. При цьому, списання з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось внаслідок наступних операцій: за договором відступлення права вимоги №2 від 19.05.2016 ТОВ «КІЦ» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ1-БО39/13 від 17.05.2016, що укладений з ТОВ «Старкепітал». Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення на 181,1млн.грн. залишку за рахунком ТОВ «КІЦ», що відкритий в банку. Банком відображено розрахунки внутрішніми проводками в балансі шляхом збільшення залишку за рахунком ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відкритим в банку, на: 870млн.грн. за договорами відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги боргу за кредитними договорами з фізичними особами (106197 кредитних договорів) на загальну суму 1061млн.грн. (з дисконтом в 191,5млн.грн.); 562млн.грн. за договором відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладені з юридичними особами. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надало фінансову допомогу ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» на загальну суму 30,2млн.грн. ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «КІЦ», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках (28,5млн.грн.), перерахували на поточні рахунку 14673 фізичних осіб, відкриті в банку, кошти на загальну суму 1642млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково. Внаслідок зазначених операцій виникли зобов`язання ПАТ «Банк Михайлівський» перед юридичними особами, як власниками рахунків та грошових коштів, які на них зараховані. В свою чергу, проведення операцій від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «КІЦ», ТОВ «ФК «Фінансовий центр» та ТОВ «Дортмунд Інвест» за рахунок коштів, відображених на їх рахунках внаслідок проведення вищезазначених операцій, та коштів, що обліковувались на їх поточних рахунках, щодо перерахування на поточні рахунки 14673 фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Банк Михайлівський», коштів на загальну суму 1642млн.грн. з призначенням платежу: «Повернення коштів згідно з договором», «оплата процентів по договору», у тому числі достроково, призвело до фактичного зменшення зобов`язань ПАТ «Банк Михайлівський» перед вищезазначеними юридичними особами та збільшення зобов`язань перед фізичними особами, які мають в ПАТ «Банк Михайлівський» поточні рахунки та в силу п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладниками (фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката). При цьому, фактично грошові кошти як на рахунки вищезазначених юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб не перераховувались за відсутності грошових коштів в такій кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «Банк Михайлівський», натомість, вищезазначені операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі, що підтверджується даними статистичної звітності ПАТ «Банк Михайлівський» за формою №1Д «Баланс банку» станом на 19.05.2016, а копіями Звіту (висновку) про результати перевірки електронних документів по операціях, проведених за період з 19 по 23 травня 2016 року, акту за результатами вибіркової перевірки відповідності факту здійснення операцій з готівковими коштами через каси відділень банку даним АБС Б2 від 22.03.2017, висновку за матеріалами службового розслідування за фактами проведення банківських проводок без достатньої правової підстави та повідомлення працівниками ПАТ «Банк Михайлівський» клієнтів банку про необхідність сплати заборгованості на користь третіх осіб, затвердженого 01.08.2016». При цьому, обставини, встановлені вказаним судовим рішенням щодо здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» операцій, які призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, не є такими, які стосуються позивача з огляду на наступне. По-перше, такі операції стосувалися залучення ПАТ «Банк Михайлівський» грошових коштів у позику для ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» від фізичних осіб шляхом укладення банком договорів з фізичними особами, де банк виступав повіреним ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» і діяв на підставі договору доручення. Договір же №980-053-000221574 від 14.04.2016 укладений між [PERSON] та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський», в якості повіреного. По-друге, у справі №826/15961/16 судом встановлено, що списання з рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та зарахування на рахунки фізичних осіб грошових коштів відбулось за рахунок укладення між ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «КІЦ» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договорів про відступлення права вимоги, в тому числі і договору №2 від 19.05.2016, за яким ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» відступило ПАТ «Банк Михайлівський» право вимоги за договором купівлі-продажу цінних паперів, що укладений з ТОВ «Старкепітал». Разом з тим, предметом вказаних угод не були і не могли бути договори, укладені між фізичними особами та ТОВ «КІЦ», в яких останній виступав позичальником (тобто боржником, а не кредитором), оскільки за правилами частини 1 статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. І, по-третє, грошові кошти з рахунку ТОВ «КІЦ», що відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок позивача, що також відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» фактично не перераховувались не у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунку ТОВ «КІЦ», а в зв`язку з відсутністю грошових коштів в необхідній кількості на кореспондентському рахунку ПАТ «Банк Михайлівський». Окремо слід зауважити, що позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ «Банк Михайлівський» з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та іншими юридичними особами, не міг на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» переказу грошових коштів на його рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», натомість виступав лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідної трансакції був саме банк. Таким чином, операції, здійснені ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 щодо переказу грошових коштів в загальній сумі 30104,53 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-053-000221574 від 14.04.2016» та «оплата процентів по Договору №980-053-000221574 від 14.04.2016» на рахунок позивача № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», не можна розцінювати як операції, які призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку. Суд враховує у даних спірних правовідносинах також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п.50 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», в якому зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об`єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом. В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, які надійшли на його рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з трансакціями, які є предметом спору. Одночасно суд зауважує, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вкладником є не лише фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), а й фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів. Отож, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка. Зважаючи на викладене та те, що станом на дату запровадження в ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації кошти позивача в сумі 30104,53 грн. знаходилися на його рахунку в цьому банку, суд приходить до висновку про наявність у позивача гарантованого статтею 26 Закону №4452-VI права на отримання цих коштів. Згідно з пунктом 6 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (даліПоложення №14), уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків. Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку. При цьому, обов`язок уповноваженої особи на вчинення відповідних дій прямо встановлений Законом №4452-VI, а тому відповідно до вимог Положення №14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників. Позивач не включений до Переліку вкладників на підставі припущень уповноваженої особи Фонду, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Оскільки діями відповідача були порушені гарантовані права [PERSON] на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, то вимога позивача про зобов`язання уповноваженої особи ФГВФО внести зміни та доповнення про позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО є обґрунтованою та належить до задоволення. При цьому, суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження Фонду, як суб`єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, з урахуванням чого суд зауважує, що іншого ефективного способу поновлення порушених прав позивача інакше ніж зобов`язання включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не існує. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, листом Державної казначейської служби України від 29.09.2016 №8-08/450-16374 підтверджено, що ФГВФО не отримує бюджетних асигнувань, оскільки не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів. Оскільки чинним законодавством не врегульоване питання відшкодування судових витрат в разі задоволення позову, якщо суб`єкт владних повноважень не отримує бюджетних асигнувань, то суд вважає за необхідне присудити судові витрати позивача на сплату судового збору з Державного бюджету України.

Outcome: approved