Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 26 листопада 2020 року до досягнення повноліття, посилаючись на недосягнення домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини. Ухвалою судді від 11.12.2020 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, зменшила розмір позовних вимог - просить стягувати з відповідача аліменти в сумі 1000 гривень щомісячно, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, просить стягувати з нього 1000 гривень, оскільки є інвалідом третьої групи, пенсія становить лише 1400 гривень, інших доходів не має. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 03 травня 2012 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 23 листопада 2020 року №1172, виданою Скалатської міської радою, [PERSON] проживає у [ADDRESS] , разом із нею мешкають члени сім`ї: син: [PERSON] , 2007 р.н., мати - [PERSON] , 1965 р.н., родичка - [PERSON] , 2000 р.н. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на малолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей станом на дату розгляду справи віком: до 6 років становить 1921 грн, від 6 до 18 років - 2395 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, стан їх здоров`я, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні в такому віці, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2020 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved