Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що її колишній чоловік чинить насильство в сім`ї відносно неї та її дітей у нічний час доби, що супроводжується сварками, погрозами та вчиненням психологічних травм. Остання неодноразово з цього приводу зверталася до правоохоронних органів з метою притягнення [PERSON] до відповідальності. Враховуючи ситуацію, що склалася, вона небезпідставно хвилюється за своє життя та життя своїх малолітніх дітей, тому вважає, що слід застосувати відносно нього обмежувальний припис у вигляді заборони з`являтись за адресою її проживання по [ADDRESS] та в будь-який спосіб контактувати з нею та дітьми. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа\~ [PERSON] в судовому засіданні заяву не визнав та зазначив, що в нього раніше дійсно траплялися сварки з його бувшою дружиною [PERSON] , однак протягом приблизно півтора місяця він з нею у будь-який спосіб не спілкується та не має наміру спілкуватися. Відносно дітей він не вчиняв ніякого насильства, тому підстав для позбавлення його права спілкування з дітьми не має. Заявниця за адресою: [ADDRESS] не проживає. За вказаною адресою проживає він, так як це домоволодіння є його успадкованим майном, однак правовстановлюючих документів у нього немає. Тому вимоги заявниці щодо обмеження його в користуванні будинком є безпідставними. Представник Балтського ВП ГУНП в Одеській області в судовому засіданні зазначив, що дійсно [PERSON] зверталася із заявами про вчинення відносно неї насильства з боку її чоловіка [PERSON] , за що останній притягувався до адміністративної відповідальності. Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] , від якого у них народилися сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявниця стверджує, що на даний час [PERSON] вчиняє психологічне насильство в сім`ї проти неї та дітей. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції), однак це не дало бажаного результату і протиправна поведінка заінтересованої особи не припиняється. Заявниця також стверджує, що наявні усі передбачені законом підстави для вжиття відносно нього обмежувального припису, оскільки інші заходи не дають бажаного результату . Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Проте суду заявницею не надано належних і допустимих доказів з приводу того, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства відносно неї, та існує погроза подальшого його застосування. Крім того, будь-яких доказів прояву насильства стосовно малолітніх дітей також не надано. В судовому засіданні встановлено, що між заявницею та заінтересованою особою [PERSON] фактично виник спір щодо користування житловим будинком, жоден з них прав на який не має. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , а тому в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed