Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом\~ до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,425 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,544 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті батька у неї значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона проходила тривалий курс лікування. Просила визначити їй додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустила його з поважних причин.\~ Позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, надіславши до суду письмову заяву. Представник відповідача Буриківської сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник третьої особи ТВБВ №10018/024\~філії Сумське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк» про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який проживав в с. [ADDRESS] Буринського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копіями державних актів, довідкою Буриківської сільської ради (а.с.4-7). Однак позивачка будучи спадкоємцем першої черги за законом заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подала, що вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки, копії свідоцтва про шлюб позивачки, листа приватного нотаріуса Головенської Л.В. та копії паспорта позивачки (а.с.8,16-17,19). Спадкова справа після смерті [PERSON] , в органах нотаріату заводилася 11.03.2015 року в Буринській районній державній нотаріальній конторі за претензією кредитора (третьої особи по справі), заповіт за життя [PERSON] не залишав, свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавалися, що підтверджується довідкою Буриківської сільської ради, Витягами зі спадкового реєстру та копією спадкової справи (а.с.7,9-15,43-2-53). Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить\~до переконання,\~що \~строк подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~до нотаріальної\~контори був\~пропущений позивачкою\~з поважних\~причин, оскільки після смерті спадкодавця у неї значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона проходила тривалий курс лікування, що підтверджується довідкою сільської лікарської амбулаторії с.Чернеча Слобода (а.с.18). Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачки спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивачки об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка, пов`язана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивачки виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є. Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved