Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради орган опіки та піклування про повернення дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.03.2016 року діти : [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] були відібрані у неї без позбавлення її батьківських прав, оскільки умови проживання дітей становили загрозу для їх здоровя та життя. На даний час вона змінила своє ставлення до життя, влаштувалася привела квартиру у належний санітарно-гігієнічний стан, створила для дітей належні побутові умови, приймає активну участь у вихованні дітей, діти регулярно відвідують дитячий садок та школу, влаштувалася на роботу та має постійний заробіток. Відповідно, посилаючись на положення Закону України «Про охорону дитинства» та статті 170 Сімейного кодексу України позивачка просить повернути їй її дітей. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Позовні вимоги підтримала просила провести розгляд без її участі. Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Позовні вимоги визнала просила провести розгляд без її участі. Представники третьої особи, які приймали участь в судовому засіданні просили розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Просила провести розгляд без їх участі. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №068003 виданого 31.07.2008 року [PERSON], народився 04.09.2007 року, матірю вказана - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №129382 виданого 03.11.2011 року [PERSON] народився, 22.10.2011 року де матірю зазначено [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.03.2016 року, яке набрало законної сили, було задоволено позов та відібрано у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав. [PERSON] було призначено опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради виконавчого комітету від 13.05.2016 року за №57. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до акту обстеження умов проживання проведеного комісією Корабельної районної у м. Херсоні ради від 13.03.2018 року головним спеціалістом сектору з питань опіки та піклування ССД Виконкому Корабельної районної у м. Херсоні ради [PERSON] було обстежено умови проживання за адресою: [INFO] однокімнатної квартири та встановлено, що в квартирі зроблено ремонт, є сучасні меблі, побутова та оргтехніка, санітарно-побутові умови задовільні. Згідно даного акту комісія вважає що є необхідні умови для проживання дітей, тому буде доцільно повернути дітей матері. Відповідно до положень частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами сьомою та восьмою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною третьою статті 170 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. З рішення суду 24.03.2016 року вбачається, що відібрання у позивачки дітей було зумовлене тим, що остання ухилялася від виконання свої батьківських обовязків, а саме: в будинку де проживали діти була антисанітарія, не здійснювала турботу про дітей про їх стан здоровя не дбала, в будинку завжди збирався неблагополучний контингент, не проявляла батьківської турботи і уваги. При цьому було встановлено існування загрози для здоровя та життя дітей позивачки, відсутні продукти харчування, санітарно-гігієнічні умови були незадовільними, одяг та білизна брудними, відсутній необхідний мінімум дитячого одягу та взуття. Водночас, з акту обстеження умов проживання позивача встановлено, що позивач покращила умови проживання, матеріальний стан. Вказане у свою чергу свідчить про вжиття позивачкою належних заходів для усунення причин, які перешкоджали належному виконанню нею своїх батьківських обовязків. За таких обставин, враховуючи те, що позивачка на даний час створила належні умови для проживання своїх дітей, усунувши причини, які були підставою для їх відібрання, зважаючи на відсутність будь-яких загроз для життя та здоровя дітей позивача, відповідач не заперечувала проти повернення дітей матері, у звязку з чим проживання дітей разом з позивачкою буде повністю відповідати їх інтересам, суд приходить до висновку про доцільність повернення позивачці її дітей і відповідно про необхідність задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved