Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом про\~розірвання шлюбу,\~укладеного між\~нею та\~відповідачем [PERSON] , [INFO] у виконкомі Станівської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис № 04 та про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З жовтня 2016 року не проживають разом. А відтак шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Відповідач є батьком дитини, а тому просить суд стягнути аліменти в розмірі 1200,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 08.09.2001 року у виконкомі Станівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2001 року (а.с.3). У шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.2005 року (а.с. 4). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, та шлюб носить лише формальний характер, з жовтня 2016 року проживають окремо. При таких обставинах, а також з урахуванням визнання позову в цій частині відповідачем, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 113\~СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача після розірвання шлюбу слід відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до \~ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, з урахування визнання позову відповідачем та всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] слід стягнути аліменти в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме\~загальним засадам\~сімейних відносин\~-\~справедливості,\~розумності,\~моральності.\~\~ Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved