Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] в м. Москва, РФ. Після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається, серед іншого, з земельної ділянки (кадастровий номер 1412337200:01:007:0751), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку батько набув на підставі Державного акту на право власності на землю від 26.04.1999р., разом зі своєю матір`ю [PERSON] в рівних частинах. В Державному акті якому в прізвищі її покійного батька була допущена описка і записано як « [PERSON] », а прізвище бабусі (матері її покійного батька) як « [PERSON] ». Проте, згідно з паспортом серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження, прізвище її покійного батька було вірно записане як « [PERSON] ». Після смерті бабусі, її батько - [PERSON] , успадкував 1/2 вищезазначеної земельної ділянки, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадкування за законом від 17.06.2014р. Про цей факт 17.06.2014р. на Державному Акті на право власності на землю державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В., був проставлений відповідний штамп, у якому прізвище її батька було записане як « [PERSON] ». Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. з заявою про прийняття спадщини, яка складалася, серед іншого і з земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Проте, при прийнятті спадщини, земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , приватний нотаріус повідомила їй про неможливість оформлення спадщини на всю земельну ділянку у цілому через те, що в Державному земельному кадастрі за її батьком значиться лише 1/2 частина земельної ділянки, яка успадкована ним від її бабусі на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2014р. та було рекомендовано звернутися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Маріупольської міської ради. 07.11.2019р. вона звернулася до Державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, проте у вчиненні реєстраційної дії було відмовлено та надано рішення № 49658416 від 13.11.2019р., оскільки для проведення державної реєстрації подано Державний акт на право власності на землю серії ДН від 26.04.1999р. видавник - Маріупольська міська рада, в якому як співвласник вказана інша особа, а саме: [PERSON] , таким чином подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду і просить встановити факт того, що Державний акт на право власності на землю серії ДН від 26.04.1999р., виданий Маріупольською міською радою дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] . Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] до суду надали заяви, якими заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити, справу розглянути за їх відсутністю. Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради до суду надав заяву, якою просив проводити розгляд справи у відсутності представника Маріупольської міської ради, відповідно до чинного законодавства. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 12.12.2019р. по справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявниці про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, так як підтверджуються наступними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 19.01.1956р., Сталінабадським міськ РАЦС, [PERSON] (мовою оригіналу) народився [INFO] у Сталінабаді Таджикської РСР, мати якого записана [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 17.01.2002р. [PERSON] народився [INFO] у м. Душанбе, Таджикистану та згідно з краткою від 14.06.2007р. отримав ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 10-11). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ДН, виданим 26.04.1999р. Маріупольської міською радою народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0467 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом, серії ВТО № 383575 від 17.06.2014р., посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з витягом від 17.06.2014р., [PERSON] , [INFO] , отримав спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , 1931р.н., яка померла [INFO] , у вигляді Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,0467 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1412337200:01:007:0751), і яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН, виданого 26.04.1999р. Маріупольської міською радою народних депутатів (а.с. 18-20). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державного реєстратора № 49658416 від 13.11.2019р., представнику за довіреністю [PERSON] , відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1412337200:01:007:0751, за [PERSON] , оскільки для проведення державної реєстрації подано Державний акт на право власності на землю, серії ДН від 26.04.1999р. видавник - Маріупольська міська рада, в якому як співвласник вказана інша особа, а саме: [PERSON] , тому подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 11.10.2016 року відділом ЗАГС Москви №82, [PERSON] ,[INFO] , громадянин України, помер [INFO] в м. Москві, Росія, актовий запис № 327 (а.с. 13-14). Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. № 461/02-14 від 05.11.2019р., згідно документів спадкової справи № 96/2016 до складу спадкоємців після смерті [PERSON] , 1955р.н., який помер [INFO] входить [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Встановлення даних фактів для заявниці має юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати її законні права в частині отримання спадщини. За таких обставин заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, так як судом достовірно встановлено, що Державний акт видавався на ім`я [PERSON] та при видачі зазначеного правовстановлюючого документу за життя спадкоємця у написанні його прізвища була допущена помилка. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved