Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням керуючого справами виконкому Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області № 46 від 16.04.2019 року, її на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.04.2019 року було поновлено на посаді директора сільського будинку культури с. Федорівка Каховського району Херсонської області. З вищевказаного рішення вбачається, що суд стягнув з відповідача на користь позивача средній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2018 року по 16.11.2018 рік (22 робочі дні) у сумі 7333,26 грн. Однак фактично загальний час вимушеного прогулу з моменту її незаконного звільнення по день поновлення відповідачем на роботі, склав 125 днів - з 18.10.2018 року по 16.04.2019 року. Таким чином, вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню в судовому порядкук за час вимушеного прогулу, ще за період з 17.11.2018 року по 15.04.2019 року (103 робочі дні). Просить суд стягнути з Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.11.2018 року по 15.04.2019 рік (103 робочі дні) в сумі 41264,89 грн. з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач позовні вимоги не визнали, надавши відзив на позовну заяву, в якому просили суд відмовити у задоволенні позову. Вважають позов необґрунтованим та безпідставним. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.04.2019 року позовні вимоги [PERSON] до Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області про визнання незаконним та скасування розпорядження з поновленням на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, задоволено частково, визнано незаконним та скасовано розпорядження Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області № 90 від 17 жовтня 2018 року про звільнення [PERSON] про звільнення з посади директора сільського будинку культури с. Федорівка Каховського району Херсонської області, поновлено її на вищевказаній посаді, стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 7333,26 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. а також судові витрати в розмірі 1409,60 грн. (а.с. 7-12). На підставі вказаного рішення розпорядженням керуючого справами виконкому Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області № 46 від 16.04.2019 року позивача [PERSON] було поновлено на посаді директора сільського будинку культури с. Федорівка Каховського району Херсонської області з 16 квітня 2019 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про по-новлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час ви-мушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (да-лі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. В обгрунтування розміру позовних вимог позивачем надано довідку №1181 від 26.11.2018 року, з якої вбачається, що сума нарахованої та виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 18.10.2018 року складає 48075,94 грн. Згідно розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві, середньоденний заробіток за серпень-вересень 2018 року складає 400,63 грн. За розрахунками представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву ( а.с. 29-30), середньоденна заробітна плати позивача за вищевказаний період складає 242,80 грн. Разом з тим, рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.04.2019 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області про визнання незаконним та скасування розпорядження з поновленням на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, яке набрало законної сили, встановлено, що середня заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, що передували дню звільнення, складала 333,33 грн. за день (а.с. 7-12). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інще не встановлено законом. Отже, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середнього заробітку, встановленого судовим рішенням у справі №658/2819/19 від 11.04.2019 року - 333,33 грн. Час вимушеного прогулу позивача - з 17.11.2018 року по 15.04.2019 рік становить 102 робочих дні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу: 333,33 грн.х102 дні =33999,66 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.11.2018 року по 15.04.2019 рік в сумі 33999,66 грн. Статтею 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень в частині присудження позивачеві виплати стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку та поновлення позивача на роботі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 632,75 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial