Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Просила стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] від дня пред'явлення позову у частці 1/3 з усіх видів його доходів але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття та про стягнення [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання її до досягнення [PERSON] [INFO] трьох років у частці 1/4 з усіх видів його доходів. В обґрунтування позову посилалась на те, що у 2015 році вона [PERSON] почала спільно проживати однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з [PERSON]. 18 серпня 2016 року вона від Відповідача народила сина [PERSON], про що 25 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис №93 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області. Звертаю увагу, шановного суду, що Відповідач коли дізнався в кінці 2015 року, що вона вагітна пішов від неї та батьківство не збирався визнавати. Квітні 2018 року, Відповідач, прийшов до неї, попросив вибачення, що покинув її вагітною та прохав прийняти його. Вона вирішила прийняти його та вони спільно подали заяву про визнання його батьківства, щодо їх сина, про що було видано повторно свідоцтво про народження [PERSON] 18 травня 2018 року серія І-СР №266329 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області. З 10 вересня 2018 року Відповідач знову покинув її разом із сином та повідомив її, що утримувати її та їх сина не збирається. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, та просили їх задовільнити, посилаючсь на обставини, що зазначені в позовній заяві. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-СР № 266329, батьками якого є [PERSON] та [PERSON].. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положеньстатті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифікованоПостановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також враховує положення ч. 2 ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно з дня подачі позову та досягненням сином трьохмісячного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, у даному випадку з 12.11.2018 р. Відповідно до пп. 2 ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн., з них 704,80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину та 704.80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на дружину.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved