Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.08.1980 року між нею - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №27. Нажаль, на теперішній момент відносини подружжя зайшли у глухий кут, виходу із цієї ситуації вони знайти не можуть. Тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що подружнє життя стало для них тягарем, вони втратили будь-які почуття один до одного, а часті сварки призвели до втрати почуття поваги у подружжя. Причиною для негативних змін у їх колишній родині стала разюча різниця поглядів на життя та характерів, що стало передумовою виникнення серйозних конфліктів. Розірвання шлюбу, на думку позивача, є необхідним, адже вона не може надалі перебувати у юридично-оформленому шлюбі з людиною, з якою давно не має родини і ніяких відносин. [PERSON] вважає, що подальше існування даного шлюбу згубно впливає на обидві сторони спору та суперечить істотним інтересам всіх вказаних осіб. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у подружжя не має. Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 23.08.1980 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 30.05.2017 року про шлюб (видане повторно), 23 серпня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №27. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. У відповідності із ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна сторонами не заявлявся. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved