Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з вказаним позовом та просила визнати незаконними дії приватного нотаріуса щодо винесення постанови про відмову у посвідчені договору дарування частини квартири від 09.11.2017 року та скасувати постанову, а також зобовязати нотаріуса [PERSON] повторно розглянути заяву [PERSON] та посвідчити договір дарування. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначила, що 09.11.2017 року вона звернулася до нотаріуса [PERSON] з приводу посвідчення договору дарування кімнати №27 в будинку №29 по вул.Церковній у м.Одесі і надала усі необхідні для цього документи. В процесі перевірки інформації за даними Державних реєстрів та підготовки документів в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна була виявлена інформація за якою в реєстрі значиться арешт на все майно [PERSON], при цьому відсутні ідентифікуючі дані вказаної особи, що позбавляє можливості встановити яке відношення дана особа має до позивача та її майна. Позивач стверджує, що ніколи в житті у неї не було проблем з боргами і відносно неї не приймалися судові рішення, де б вона була боржником. На підставі викладеного позивач вважає, що нотаріус незаконно відмовила в посвідчені договору дарування. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про підтримання вимог та розгляд справи в її відсутності, від нотаріуса [PERSON] є лист про розгляд справи в її відсутності. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 183/1000 частин житлового блоку за адресою: м.Одеса, вул.Церковна,29, кім.27, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27.11.2013 року Державним виробничим житлово-побутовим підприємством корпорації «Укрбуд». 09.11.2017 року позивач з метою розпорядження своїм майном, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та надала усі необхідні документи для складення договору дарування. В той же день нотаріус склала постанову про відмову у посвідчені договору у звязку з тим, що при попередній перевірці відомостей про арешти та заборони була виявлена інформація в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що діяв до 01.01.2013 року, відповідно до якої накладений арешт на все майно [PERSON]. Як видно з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 1409873, зареєстрований 25 жовтня 2004 року реєстратором : Дванадцята київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова №780/3 винесена відділом Державної виконавчої служби у Ленінградському районі 16 травня 2002 року, арешт на все майно [PERSON]. Відповідно до листа Святошинського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 10.11.2017 року виконавчі документи, боржником за якими є [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на примусовому виконанні у відділі не перебувають та зареєстрованими не значаться. Суд звертає увагу на те, що в записі про обтяження відсутній ідентифікаційний код. Згідно з вимогами ч.2 ст.55 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. Нормою ч.3 вказаної статті визначено, що в разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. Відповідно до п.1 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства. Згідно з вимогами п.1 глави 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Пунктом 4 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012\~ № 1844/5, пошук записів про обтяження речових прав на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек здійснюється за такими ідентифікаторами: за реєстраційним номером запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек; за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; за кадастровим номером земельної ділянки; за місцезнаходженням обєкта нерухомого майна; за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника): для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, імя та (за наявності) по батькові, податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України). Як слідує з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в ньому міститься інформація про арешт майна [PERSON], однак вказану особу неможливо ідентифікувати, а тому і стверджувати, що це саме позивач немає підстав. При цьому суд також звертає увагу на те, що місце проживання позивача з 08.04.1988 року зареєстровано за адресою: [INFO], кім.27, що підтверджується копією паспорта серії КК №489293, виданого Хаджибеївським ВМ Суворовського РВОМУ ГУМВС України в Одеській області 27.05.2008 року. Виходячи із змісту вказаного вище листа Святошинського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві позивач не є боржником по виконавчим провадженням. Оцінивши усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що підстав для відмови в укладенні угоди не було, оскільки відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна не підтверджують наявності арешту накладеного на майно позивача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно з нормами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ ст.391 ЦК України, власник\~\~майна\~\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, позов є обґрунтованим та законним, оскільки факти на які вказує позивач знайшли своє підтвердження. Оскільки своїми діями та прийнятою постановою відповідач перешкоджає позивачу в реалізації права розпорядження майном, тому необхідно скасувати постанову та зобовязати нотаріуса повторно розглянути заяву [PERSON] та посвідчити договір дарування.

Outcome: approved