Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, в якому просила: встановити факт прийняття нею спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилася [INFO] року після смерті батька [PERSON] ; встановити факт, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 року на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області; визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1.91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що розташована на території Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 року належала до дня смерті батькові [PERSON] , померлому [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області помер її батько [PERSON] . [INFO] після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 1.91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області та належала батькові на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 року. Вказаний Сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено. Після смерті батька вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. На сьогоднішній день лише у судовому порядку можливо встановити факт прийняття спадщини після смерті батька та враховуючи, що Сертифікат втрачено, а також є необхідність встановити у судовому порядку факт належності [PERSON] на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] з тих підстав, що як видно із довідки Сертифікат помилково виписаний на ім`я [PERSON] , що не співпадає із ПІБ зазначеним у свідоцтві про смерть [PERSON] . Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник позивача адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордера серії ВН №107169 від 10.06.2019 заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4215 від 05.06.2019, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про приєднання письмових доказів, заява представника позивача про виклик і допит свідків, заява представника відповідача про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 10 червня 2019 року, про що постановлено ухвалу окремим документом; задоволення клопотання представника позивача до приєднання до справи письмових доказів; задоволення заяви представника позивача про виклик і допит свідків, про що постановлено ухвали без виходу суду до нарадчої кімнати. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у Кріково Республіка Молдова та зареєстрована у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 серпня 2018 року (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер у місті Ямпіль Вінницької області. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.05.1978 року (а.с.7) судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] . Із довідки начальника відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №Л-77/0-0.41-106/132-19 від 21.03.2019 (а.с.8) судом встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] . Із копії місцевої газети «Ямпільські вісті » від 15 лютого 2019 року (а.с.9) судом встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] втрачено та вважається недійсним. Із довідки виданої виконкомом Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області №258 від 19.03.2019 (а.с.10) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] до дня смерті був зареєстрований у [ADDRESS] і з ними в одному домоволодінні зареєстрована та проживала донька [PERSON] . Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06 травня 2016 року судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Довжок Ямпільського району Вінницької області. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що позивач проживала із своїм батьком до дня його смерті, та залишилася проживати у його житловому будинку. Їм це відомо, так як вони є односельчанами позивача. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленими ті факти, що позивач [PERSON] прийняла спадщину у порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області, так як проживала із останнім до дня його смерті, і продовжила проживати та користуватися спадковим майном, тобто вступила у спадкові права, не заявивши про відмову від них. А також встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 року на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області. Встановлення цих фактів має для [PERSON] юридичне значення, оскільки їй необхідно привести у відповідність документи для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, сумнівів у тому, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також те, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 року на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області, у суду не виникає, а тому заявлені вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлого батька [PERSON] . Позивач [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261 ЦК України, п.1 ч.1 ст.549, ч.1 ст.529 ЦК УРСР (ред.1963 року).

Outcome: approved