Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є її (позивача) чоловіком та зареєстрований у належному їй житловому будинку. Подружнє життя з відповідачем не склалося, а тому пів року відповідач за місцем реєстрації не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Реєстрація відповідача у належному їй (позивачу) житловому будинку порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, створює перешкоди у отриманні житлової субсидії. 9 жовтня 2019 року відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», після чого на адресу її (позивача) місця проживання приходять вимоги про погашення відповідачем кредиту з попередженням про можливість прибуття співробітників Департаменту економічної безпеки. [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила їх задовольнити. 10 серпня 2020 року позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку у відсутності відповідача за наявними у ній доказами, оскільки позивач заперечувала проти проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знають сім`ю [PERSON] , чоловік якої - [PERSON] вже більше року не проживає разом із нею, дітей не відвідує. У зв`язку із неявкою 10 серпня 2020 року в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 травня 2008 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-13). З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 5) вбачається, що 24 листопада 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1773 від 26 листопада 2019 року (а.с. 7) вбачається, що з 2 серпня 2018 року в житловому будинку [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що більше ніж пів року відповідач не проживає у житловому будинку за місце реєстрації, особистих речей у ньому не має, не сплачує комунальні платежі, що підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідків та матеріалами справи (а.с. 6; 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає у будинку [ADDRESS] більше шести місяців, а тому втратив право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 4). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved