Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Златобанк» про порушення прав споживача, повернення банківського вкладу. В позовній заяві просить стягнути з Акціонерного товариства «Златобанк» суму вкладу (депозиту) згідно з договором від 27.05.2013 року № 043497 у розмірі 100\~287,00 (сто тисяч двісті вісімдесят сім) доларів США, пеню у розмірі 270\~315,00 (двісті сімдесят тисяч триста п»ятнадцять) гривень 00 копійок, суму трьох відсотків річних у розмірі 675,79 (шістсот сімдесят п»ять) гривень 79 копійок. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Златобанк» на користь [PERSON] банківський вклад (депозит) згідно з договором від 27.05.2013 року № 043497 в сумі 100\~287,00 (сто тисяч двісті вісімдесят сім) доларів США 00 центів, що в еквіваленті до гривні станом на 14.07.2016 року за ставкою НБУ (24,82 грн. за 1 долар США) становить 2\~489\~123,34 грн. (два мільйони чотириста вісімдесят дев»ять тисяч сто двадцять три гривні 34 копійок), пеню в розмірі 256\~959,36 грн. (двісті п»ятдесят шість тисяч дев»ятсот п»ятдесят дев»ять гривень 36 копійок), суму трьох відсотків річних в розмірі 642,40 грн. (шістсот сорок дві гривні 40 копійок), всього 2\~746\~725,10 грн. (два мільйони сімсот сорок шість тисяч сімсот двадцять п»ять гривень 10 копійок. Зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомляв. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди представника позивача. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2013 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Златобанк» було укладено Договір банківського вкладу № 043497 про банківський строковий вклад (депозит) «Стабільне майбутнє» (надалі «Договір») з терміном дії договору до 27 травня 2015 року в іноземній валюті, а саме в доларах США на суму 96\~214,75 (девяносто шість тисяч двісті чотирнадцять доларів США 75 центів). Термін дії даного Договору закінчився, а кошти в строки та на умовах визначених п. 2.1.6 Договору позивачу виплачені не були. Станом на 27 травня 2015 року на особовому рахунку позивача № 26350502020193, який було відкрито в АТ «Златобанк» за зазначеним Договором сума депозиту складала 109\~897,75 (Сто девять тисяч вісімсот девяносто сім доларів США 75 центів). В звязку з тим, що позивач часто хворіє та потребує періодичних операцій, вона звернулася із заявою від 24.11.2014 року до АТ «Златобанк» про дострокове повернення їй частини вкладу в розмірі 108\~060,00 (сто вісім тисяч шістдесят доларів США 00 центів). Розглянувши заяву позивача від 24.11.2014 року АТ «Златобанк» листом від 24.12.2014 року вих. № 210 повідомив, що згідно п. 9 Постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01.12.2014 року № 758 уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з депозитних рахунків клієнтів в межах до 15\~000,00 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, не врахувавши при цьому, що вона звернулася із заявою до введення в дію таких обмежень. Аналогічне звернення позивачем було направлено і до Національного банку України, який листом від 10.03.2015 року № 14-02023/45661 повідомив, що звернення позивача передано на розгляд директорові - розпоряднику [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] Уповноважена особа [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб \~ на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» [PERSON] на звернення позивача повідомив, що протягом дії тимчасової адміністрації дія обмеження, зазначеного в Постанові та Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюється на виплату коштів за договором банківського вкладу, строк дії якого закінчився та за договором банківського рахунку. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються [PERSON], в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, але не більше 200\~000,00 грн. [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 21-036-12124/15 позивача було проінформовано, що для отримання коштів за такими договорами, вкладникам необхідно звернутися до установи АТ «Ощадбанк» з паспортом та документом про присвоєння ідентифікаційного номера. 26 травня 2015 року, враховуючи, що термін дії договору №043497 від 27.05.2013 року закінчувався, позивач звернулася до Уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» [PERSON] з претензійною заявою про задоволення її вимог, які складаються з зобовязання виплатити суми вкладу та нарахованих відсотків в повному обсязі. Останню суму коштів в розмірі 200\~000,00 (двісті тисяч гривень 00 копійок) позивач отримала з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб через Рівненське відділення «Ощадбанк» 21 травня 2015 року, що в перерахунку на діючий курс долара США за ставкою НБУ (20.81 грн) становило 9\~610,75 доларів США. Станом на 07 квітня 2016 року (день звернення з позовом) сума не повернутих коштів за депозитом становить 100\~287,00 (сто тисяч двісті вісімдесят сім доларів США 00 центів). На теперішній час відповідач не виконав свій обовязок по перерахуванню вказаних вище коштів на рахунок позивача та фактично не виплатив вказані кошти.\~\~ Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною другою статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»: банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Статтею 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до\~ст. 1058 ЦК України,\~\~за договором банківського вкладу (депозиту)\~\~ одна\~\~ сторона (банк),\~\~що\~ прийняла\~\~від\~\~другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму\~\~(вклад), що\~\~надійшла, зобов'язується\~\~виплачувати вкладникові\~\~таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як слідує із ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин договору банківського вкладу, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України). Згідно до ч. 1\~ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною,\~\~якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п. 10.11. «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Правління НБУ 12.11.2003 №492, зареєстрованої в Мінюсті 17.12.2003 року за №1172/8493, п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ 03.12.2003 №516, зареєстрованого в Мінюсті 29.12.2003 року за №1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника фізичної особи. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України предбачено: за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпоряджатися ними. У відповідності до вимог ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно пункту 4.1 Договору банківського вкладу № 043497 від 27 травня 2013 року: У випадку невиконання або неналежного виконання умов Договору, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав стаття 16 Цивільного кодексу України визначає примусове виконання обов'язку в натурі. З приводу застосування положень статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, існує правова позиція Верховного Суду України висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року: «Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з преамбулою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності та розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні. У ч. 1 ст. 4 цього Закону визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення. Згідно ст. 1 Закону банки належать до фінансових установ. Таким чином, Позивач є споживачем фінансової послуги (залучення коштів на депозит), яку йому надає Відповідач по справі АТ «Златобанк», як фінансова установа, та на спірні відносини поширюється дія закону України «Про захист прав споживачів» (згідно позиції Верховного суду України, викладеній в Узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013р.) Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 (Справа N 1-26/2011) (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) констатовано, що захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг відповідно до п. 2 ст. 19 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ст. 42 Конституції України, обовязком Держави є захист прав споживачів та здійснення контролю за якістю усіх видів послуг. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Разом з тим, згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що позивач, звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів, чим засвідчив свої наміри припинити дію договору. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами у визначений строк. Таким чином, відмова від зарахування належних Позивачу коштів на його поточний рахунок та, відповідно, повернення (видача) даних коштів позивачу на його вимогу, є порушенням Відповідачем умов укладених між сторонами договорів, положень чинного законодавства та прав позивача на отримання власних коштів. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 6 890 грн. 00 коп.

Outcome: approved