Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником вказаного будинку, в якому зареєстровано місце проживання онука [PERSON] та його дружини [PERSON], які є відповідачами у справі. Продовж останніх чотирьох років вони в будинку не проживають без поважних причин, виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, витрати на оплату комунальних послуг не несуть. В добровільному порядку відповідачі з місця реєстрації не знялися. Посилаючись на ст. 156 ЖК України та ст.405 ЦК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.28, 29) в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в ньому. Суду пояснила, що зі слів позивача відповідачі з 2014 року не мешкають в будинку позивача. Виїхали за межі України. Коли приїздять на декілька днів на свята, щоб не завдавати незручності позивачу з огляду на її вік, винаймають житло. Просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином - відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.44, 45, 48, 49, 52, 53, 58, 59, 67, 68), заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали. Суд на підставі ст.ст.223, 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. Вислухавши присутніх осіб, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив таке. [PERSON] є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених Бердянською державною нотаріальною конторою від 30.09.1975 року реєстровий №5693 (2/3 частки) та від 02.11.1976 року реєстровий №5418 (1/3 частка) (а.с.22-25, 69). Згідно з довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 21.04.2018 року місце проживання [PERSON] (онук) та [PERSON] (онука) зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що є невісткою позивача та матір'ю відповідачів, проживає в цьому ж будинку. Відповідачі з 2014 року в спірному будинку не живуть. Виїхали на заробітки до Російської Федерації, їх адресу точну не знає. Позивачу 91 рік, вони молоді, щоб бабусю не турбувати коли приїжджають винаймають житло. Востаннє приїжджали в 2014 році. Найближчим часом повертатися до Бердянську відповідачі не планують через відсутність роботи. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, живе в будинку №32 з 2010 року. Знає, що відповідачі виїхали до Росії на заробітки зі слів сусідів. Востаннє бачила відповідачів в 2013- 2014 році. У дворі зазвичай бачить позивача. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі більше одного року без поважних причин в будинку позивача не проживають. Іншої домовленості між відповідачами та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст.405 ЦК України, для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в №34 по вул. Лесі Українки в м. Бердянську .

Outcome: approved