Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що від шлюбу, який укладено між позивачем та відповідачем 23 жовтня 2009 року та зареєстровано виконкомом Олександрівської міської ради Артемівського району міста Луганськ, актовий запис № 27, сторони мають доньку - малолітню [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Зазначає, що сімейні стосунки на ґрунті зловживання спиртними напоями відповідача та нехтування ним сімейними цінностями критично погіршилися, в родині мали місце постійні сварки, в результаті чого позивач вимушена була звернутися з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Вказує, що відповідач після чергової сварки з вересня 2014 року родину остаточно покинув, з ними не проживає, в т.ч. з дитиною, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, перестав брати участь у вихованні та утриманні дитини, не спілкується з нею, не переймається її здоров`ям та розвитком, ніякої матеріальної підтримки дитині не надає взагалі, від будь-яких контактів з дитиною уникає. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Причини неявки в судове засідання не повідомив, до суду з заявою про проведення судового розгляду справи без його участі не звертався, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти позовних вимог заперечень немає, до суду надав мотивований висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат удолідитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну вину поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2010 виконавчим комітетом Олександрівської міської Артемівського району міста Луганська, актовий запис № 70, [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . З копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 2009 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] З довідки від 21 жовтня 2014 року № 9200000096, вбачається, що позивач [PERSON] взята на облік в органи соціального захисту як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції., і поживає за адресою - [ADDRESS] ., разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . З акту, складеного 24 червня 2017 року сусідами - мешканцями [ADDRESS] .Луганська [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] , фактично не проживає з 01 липня 2014 року та по теперішній час. З довідки від 31 липня 2017 року № 58, виданої дошкільним виховним закладом м. Луганська, вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , була вихованцем вказаного вихованого закладу в період з 02 липня 2012 року по 31 травня 2017 року. А час перебування в закладі його вихованням займалися позивачка [PERSON] та бабуся неповнолітньої - [PERSON] , батько в вихованні та інших організаційних питаннях (батьківські збори тощо) щодо відвідування вказаного вихованого закладу участі не приймав, у закладі не з`являвся, дитиною не цікавився. Біловодською районною державною адміністрацією Луганської області було винесено мотивований висновок від 21 грудня 2017 року № 25-15/2628 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . Згідно змісту мотивувальної частини висновку встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Біловодської районної державної адміністрації Луганської області було вивчено наявні матеріали, в т.ч. позову, за результатами чого було встановлено, що відповідач [PERSON] , покинув родину, виїхав на проживання на тимчасово непідконтрольну територію Луганської області, у зв`язку із не надається надати обґрунтований висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав останнього відносно доньки [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 23 жовтня 2009 року, актовий запис № 27, позивач [PERSON] 23 жовтня 2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Вирішуючи спір, видається зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 роціКонвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків відвиконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс протии Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур протии України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідача до власної дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] , який ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до доньки - малолітньої [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Документально підтверджених відомостей про факт спільного проживання з дитиною та надання їй матеріальної допомоги по її утриманню відповідно до ст. 180 СК України відповідач не надав, що дає суду обґрунтовані підстави вважати твердження позивача про відсутність матеріальної турботи відповідача про дитину такими, що відповідають дійсності. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 та ч.1,2 ст. 184 СК України та те, що відповідач участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши всі наявні матеріали справи, суд вважає, що всі вимоги по суті позову пред`явлено з урахуванням інтересів дитини, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved