Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до Селянського (фермерського) господарства «Ольга» Близнюківського району Харківської області в якому просить визнати недійсними додаткові угоди до договорів оренди землі №39 і №40 від 03.11.2006, укладені між нею та відповідачем 29 вересня 2014 року, посилаючись на наступне. 03.11. 2006 між нею та Селянським (фермерським ) господарством «Ольга» (надалі СФГ «Ольга») на термін 7 років укладено договори оренди земельних ділянок площею 7,66 га та 3,13 га, які зареєстровані 09.09. 2009 у Близнюківському РВ ХРВ «Центр ДЗК» 09.09. 2009. Земельні ділянки розташовані на території Радгоспівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. 21.11. 2016 вона ознайомилася з текстом письмових додаткових угоди від 29.09. 2014 до цих договорів (надалі Додаткові угоди) і виявила, що договори оренди фактично змінено, вони викладені у новій редакції. Згідно Додаткових угод термін оренди встановлено 22 роки. Орендна плата визначена у грошовій формі та з 2014 року становить відповідно 6034,32 та 2465,72 грн. за кожен рік оренди. Ця плата є низькою і з нею не погоджувалася. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок не визначена. Вказує, що Додаткові угоди не відповідають її внутрішній волі. Ці угоди вона не підписувала та на їх підписання не уповноважувала інших осіб. Крім того вони укладені у 2014 році тобто після сплину 7 років дії основних договорів, які були укладені у 2006 році. Вбачає що тим самим були порушені вимоги ст.ст. 203,207,215,216 ЦК України. Крім того посилається на те, що підчас укладення договорів оренди (станом на 01.01. 2006), в порушення вимог ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», до договорів не було додано план-схему земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж в натурі, акт приймання-передачі земельних ділянок, проект відведення земельних ділянок. Посилаючись на наведене і просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснили, що факт та обставини укладення основних договорів оренди у 2006 році вони не заперечують. Орендна плата, в тому числі і у розмірі визначеному в додаткових угодах, була отримана включно і за 2016 рік. Щодо підпису на Додаткових угодах, [PERSON] стверджувала одночасно що їх не підписувала але разом і з тим не виключала, що можливо їх підписала не звернувши увагу, підписуючи інші документи. [PERSON] та [PERSON] також пояснили що вони двічі зверталися до голови СФГ «Ольга» [PERSON] з письмовими заявами про намір після закінчення дії договорів обробляти землю самостійно. Першого разу їм повідомили, договори діють до 2016 року оскільки були зареєстровані у 2009 році. Другого разу, що підписані Додаткові угоди. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що спірні договори укладені відповідно до вимог чинного законодавства зокрема Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Позивачка не оспорює існування між нею та відповідачем договірних відносин на підставі договорів оренди укладених на 7 років 03.11.2006 року та зареєстрованих Близнюківським РВ ХРФ «Центр ДЗК» 09.09.2009 року. Відповідно до ст. 18 Закону «Про оренду землі», що діяла на момент укладання та реєстрації договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації». Отже дії договорів оренди повинна відраховуватися від дати реєстрації, а саме з 09.09.2009 року по 09.09.2016 року, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду України від 18 січня 2017 р. у справі № 6-2777цс16 П.36 Договорів оренди землі передбачена можливість зміни умов договору за згодою сторін в письмовій формі. В звязку з численними змінами в законодавстві та інфляцією, СФГ «Ольга» було прийнято рішення про приведення договорів оренди земельних ділянок у відповідність до діючого законодавства, у тому числі і збільшення орендної плати. Додаткові угоди до договорів оренди землі було узгоджено з позивачкою і підписано нею особисто. Ці угоди не підлягали держаній реєстрації, а тому діють з моменту їх підписання. Право оренди було зареєстровано за СФГ «Ольга» відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», про що свідчать витяги із Державного реєстру. Орендна плата нараховувалася та сплачувалася позивачці відповідно до п.4 Додаткових угод. Вона отримувала її особисто, що підтверджується відомостями. Із сум нарахованої та проіндексованої орендної плати утримувався прибутковий податок та військовий збір. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції на дату укладання додаткових угод, при їх укладенні дотримані всі істотні обовязкові для таких угод умови. Зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є істотною умовою договору оренди землі. Вказала, що додаткові угоди є невідємними частинами договорів оренди землі і не змінюють зміст їх прикінцевих положень де йдеться про невідємні частини цих договорів. Договори сторонами виконувалися, розрахунки проводилися, а тому незгода позивача з умовами їх виконання чи навіть відсутність істотних умов не може бути підставою для визнання договорів недійсними з цих підстав, що відповідає правовим висновкам Верховного суду України(справа № 6-1512цс16). Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову повністю, виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. \~ Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено наступне. У володінні [PERSON] є земельна ділянка площею 10,79 га яка складається з двох земельних ділянок площами 7,66 га та 3,13 га. Земельні ділянки розташовані на території Радгоспівської сільської ради Близнюківського району Харківської області з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю 1У ХР №045228 з планом зовнішніх меж, кількісною характеристикою(а.с.15,16). Земельні ділянки розташовані на території Радгоспівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Цільове призначення для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Державний акт виданий на імя [PERSON]. Разом із тим із фотокопії свідоцтва про одруження 1-ВЛ№181042 вбачається, що після одруження [PERSON] отримала прізвище [PERSON](а.с.17). 03.11. 2006 між [PERSON] та СФГ «Ольга» в особі його голови [PERSON] на термін 7 років укладено договори оренди земельних ділянок площею 7,66 га та 3,13 га, які зареєстровані 09.09.2009 у Близнюківському РВ ХРВ «Центр ДЗК»(а.с.7-10). Зазначені обставини сторонами не заперечувалися як і укладення вказаних вище договорів і їх належне виконання. Зокрема позивач у судовому засіданні підтвердила отримання нею орендної плати під час їх дії включно і за 2016 рік. Вимогу про визнання цих договорів недійсними не заявлено. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договорів) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на час реєстрації договорів) : право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті(ч.1). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону(ч.5). Як вбачається із цих договорів вони укладені на 7 років. На думку позивача строк їх дії відповідно закінчується у 2013 році. Представник відповідача вважає, що строк дії договорів мав би закінчитися у 2016 році, оскільки вони були зареєстровані 09.09. 2009 року з чим суд погоджується, виходячи із наступного. Згідно ст.13, ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець, зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі», що діяла на момент укладання та реєстрації договорів, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже строк дії кожного із вказаних вище договорів оренди повинен відраховуватися від дати реєстрації, а саме з 09.09.2009 року по 09.09.2016 року. До також правового висновку дійшов і Верховний Суд України по справі № 6-2777цс16 від 18.01. 2017 вказавши, що набрання договором оренди землі чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обовязки сторін, тобто після його державної реєстрації, а не укладання. 29.09. 2014 до цих договорів були укладені Додаткові угоди з метою, як зазначено у п.1, приведення їх у відповідність до діючого законодавства(а.с.11-14). У судовому засіданні були вивчені оригінали цих угод (екземпляри кожної із сторін) та встановлено, що вони автентичні. Копії угод, долучені до справи, відповідають оригіналам. Отже Додаткові угоди укладені під час чинності основних договорів, чим спростовується твердження позивача про протилежне. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ЕЕМ 080899 та ЕЕМ 080861 посвідчено реєстрацію права оренди земельних ділянок площею 7.66 га (кадастровий номер 6320685100601:000:0043) та 3.13 га (кадастровий номер 6320685100:0160000042) де орендодавцем (власником) є [PERSON], а орендарем СФГ «Ольга», зі строком оренди 22 роки із орендною платою за кожен рік відповідно 6034 грн. та 2465 грн.(а.с.36,37). Позивач, як на підставу недійсності зазначених угод вказує на те, що вона ці Додаткові угоди не підписувала та не уповноважувала на їх підписання інших осіб, разом і з тим це твердження у судовому засіданні не доведене. Так, за її клопотанням, судом була призначена судово - почеркознавча експертиза. Для експертного дослідження підпису позивачки на Додаткових угодах були надані оригінали цих угод які зберігалися як у [PERSON] та і у СФГ «Ольга». Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №3126/6379 від 28.04. 2017, яка проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. [PERSON], підписи на кожному із чотирьох екземплярів додаткових угод від 29.09. 2014 до договорів оренди землі від 03.11. 2006 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів саме [PERSON]В.(а.с.93-121). Суд,

Outcome: dismissed