Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 13.12.2018 року між ним та [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу належної останнім квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначеним договором передбачено обовязок [PERSON], [PERSON] у десятиденний строк з дати укладання угоди знятися з реєстрації у квартирі за вказаною адресою. Однак, до теперішнього часу відповідач, право власності якого на житло припинено та він не є членом сімї позивача, цього не зробив. З урахуванням того, що реєстрація сторонньої особи в належній [PERSON] нерухомості створює йому перешкоди у користуванні власністю, позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 12 у будинку № 80А по вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополь. Ухвалою суду провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.15). Розяснено відповідачеві його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам (а.с.18,19). У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав, жодних пояснень, заяв чи клопотань від нього суду не надходило. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки згідно положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, то у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з'ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об'єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~застосувавши до\~спірних правовідносин\~відповідні норми\~матеріального та\~процесуального права,\~суд дійшов\~наступного. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Як встановлено судом, 13.12.2018 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-1565 (а.с.5-7). За умовами Договору [PERSON], [PERSON] (продавці) на умовах та за суму, обумовлену Договором, передали у власність [PERSON] (покупець) належну їм на праві власності квартиру № 12 у будинку № 80 А по вул. Г.Чорнобиля в місті Нікополі. При цьому, відповідно до п. 1.6 Договору продавці заявляли та гарантували, що зареєстровані особи зобовязуються знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири та звільнити квартиру від своїх речей не пізніше десяти днів з дня підписання даного договору (а.с.5 на зв.). Проте, до теперішнього часу [PERSON] залишився зареєстрованим у належному позивачеві житловому приміщенні (а.с.9,14), чим створює останньому перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Враховуючи, що на даний час право власності [PERSON] на квартиру № 12 у будинку № 80 А по вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі припинено, він не є членом сімї нового власника, суд вважає, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved