Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка послалась на те, що вона проживала в не зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] як чоловік та дружина з 2008 року по 2012 роки. Вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ЇЇ родичі, зокрема: тітка - [PERSON], та дядько [PERSON] проживають у м. Можайськ Московської області Російської Федерації. Вона бажає, щоб її донька [PERSON], [INFO] спілкувалася зі своїми дядьком та тіткою, які бажають допомагати її доньці матеріально, оздоровити її, та які постійно проживають в Московській області Російської Федерації. З огляду на цю обставину, вона має намір влітку 2014 року та влітку на протязі 2015 - 2029 років, включно, разом з донькою, відвідувати своїх рідних в Російській Федерації та відпочивати, а також поїхати на відпочинок у державу Ізраїль. На її думку такі подорожі матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її дядько та тітка, вона матиме можливість оздоровити доньку в місцевих санаторіях, що є надзвичайно сприятливим для дітей такого віку та в подальшому за допомогою своїх рідних оздоровити доньку у державі Ізраіль. Необхідності переїжджати в Росію на постійне місце проживання у неї не має, але відповідач не надає згоди, як батько неповнолітньої доньки на виїзд в гості до м. Можайськ Московської області Російської Федерації та держави Ізраіль. Відповідач, будучи батьком дитини, не дає таку згоду без пояснення причин, чим порушує право дитини на свободу пересування. Просить визнати відмову [PERSON], на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], - безпідставною. Дозволити їй - [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO], оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], уродженки м. Антрацит Луганської області за межі державного кордону України та на її в'їзд до Російської Федерації та держави Ізраїль та надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], уродженки м. Антрацит Луганської області, проживаючої за адресою: [ADDRESS] за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд та супроводу її батька [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] влітку на протязі 2014 - 2029 років, а саме до досягнення [PERSON], [INFO] - повноліття. У судове засідання позивачка, представник позивача та представник третьої особи - органа опіки та піклування не з'явилися, просять слухати справу у їхню відсутність, представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позивачки, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме надати дозвіл на виїзд дитини [PERSON] [INFO] за межі України у літку. Представник органу опіки та піклування Антрацитівської міської ради проти задоволення вимог [PERSON] не заперечувала (а.с. 20,21,22-23). Відповідач у судовому засіданні не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень до суду від нього не надходило. Свідок по справі [PERSON] надала суду письмові пояснення про те , що її син [PERSON] - відповідач по справі дійсно знаходиться у Російської Федерації тому і не має можливості надати дозвіл на виїзд за кордон її онуки , хоча у телефонному режимі проти цього не заперечував. Вважає що є всі підстави у задоволенні позовних вимог позивачки, та вона не проти того, щоб її онука виїздила у літку на відпочинок до Російської Федерації та держави Ізраїль (а.с. 24-26). Згідно до ч.2 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на свободу пересування, ч.3 цієї ж статі передбачено, що фізична особа, яка є громадянином України, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, згідно до п.3 ч.3 цієї ж статі, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України не лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724) «виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 - річного віку». Пункт 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 передбачає, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON], народилася [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 ). Згідно довідки КП «Житремонт-Антрацит» про склад сім`ї №165981 від 08.05.2014 року позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї : доньку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини 2 ст.10 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), яку ратифіковано Постановою ВР №789-Х11 від 27.02.91 р. «держави -учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку(order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами». Враховуючи той факт, що позивачка бажає поїхати з неповнолітньою донькою до своїх рідних дядьки та тітки для відпочинку, питання щодо вивозу дитини за межі України на постійне місце проживання не ставиться, а відповідач не надав суду переконливих підстав щодо неможливості надання дозволу про виїзд доньки за межі України, суд вважає, що наведені факти свідчать про те, що виїзд неповнолітньої [PERSON], народження [INFO] за кордон здійснюється без порушення інтересів дитини.

Outcome: approved