Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, згідно уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 29.01.2016 року, а саме на: 16,6 земельної ділянки площею 1,8383 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0703, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209069; 16,6 земельної ділянки площею 6,8728 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0702, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209068; 16,6 земельної ділянки площею 1,8725 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0701, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209070. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. У зв»язку з тим, що у державних актах не вказано розмір частки спільної власності, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили. Судом встановлено такі обставини. Розпорядженням голови Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області №584 від 1.12.2009 року передано у спільну сумісну власність членам фермерського господарства «Нектар» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 17,5836 га із земель сільськогосподарського призначення, що належать фермерському господарству для постійного користування на території [PERSON] сільської ради Монастириського району для ведення фермерського господарства. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209069 від 10.11.2010 року та додатку до державного акта АА 035497 списку співвласників земельної ділянки, [PERSON] (за порядковим №6) є співвласником земельної ділянки загальною площею 1,8383 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0703. Відповідно до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 30.12.2016 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, частка [PERSON] у спільній власності земельної ділянки загальною площею 1,8383 га, кадастровий номер 6124285300:01:001:0703, становить 16,6. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209068 від 10.11.2010 року та додатку до державного акта АА 035498 списку співвласників земельної ділянки, [PERSON] (за порядковим №6) є співвласником земельної ділянки загальною площею 6,8728 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства. Відповідно до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 30.12.2016 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, частка [PERSON] у спільній власності земельної ділянки загальною площею 6,8728 га, кадастровий номер 6124285300:01:001:0702, становить 16,6. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209070 від 10.11.2010 року та додатку до державного акта АА 035494 списку співвласників земельної ділянки, [PERSON] (за порядковим №6) є співвласником земельної ділянки загальною площею 8,8725 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0701. Відповідно до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 30.12.2016 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, частка [PERSON] у спільній власності земельної ділянки загальною площею 8,8725 га, кадастровий номер 6124285300:01:001:0701, становить 16,6. Судом встановлено, що Монастириською районною держадміністрацією Тернопільської області зареєстровано фермерське господарство «Нектар», що діє згідно Статуту, затвердженого членами фермерського господарства 7.01.2008 року, головою якого є [PERSON] Як убачається з положень Статуту фермерського господарства «Нектар», [PERSON], [INFO], засновник фермерського господарства спадкодавець та [PERSON], [INFO], дружина засновника позивач, є членами фермерського господарства (п. 3.1). Майно фермерського господарства є спільною власністю його членів. Кожен член господарства залишає за собою право мати особисту власність, що передбачено п. 4.3 Статуту. Пунктом 4.7 Статуту фермерського господарства «Нектар» передбачено, що успадкування землі і майна у фермерському господарстві здійснюється відповідно до Закону України «Про фермерське господарство» і заповіту в порядку, встановленому законодавством. У силу ч.1 ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство»\~фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. В роз'ясненнях, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року\~зазначено, що\~успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. [PERSON] помер 29.01.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №200089 від 01.02.2016 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: 16,6 земельної ділянки загальною площею 1,8383 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0703, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209069; 16,6 земельної ділянки загальною площею 6,8728 га, кадастровий номер 6124285300:01:001:0702, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209068; 16,6 земельної ділянки загальною площею 8,8725 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0701, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209070. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON], про що 7.05.2015 року складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зі змісту інформаційного листа приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON] №15/02-14 від 6.03.2017 року вбачається, що після смерті 29.01.2016 року [PERSON] за заявою [PERSON] 4.08.2016 року за №44 заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (ксерокопія спадкової справи міститься у матеріалах цивільної справи). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №24, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області 25.01.2017 року. Оскільки у державних актах, що посвідчують право власності на земельні ділянки не вказано розмір частки у спільній власності, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини (лист приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON] №6/02-16 від 10.02.2017 року). Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] належали: 16,6 земельної ділянки загальною площею 1,8383 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0703, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209069; 16,6 земельної ділянки загальною площею 6,8728 га, кадастровий номер 6124285300:01:001:0702, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209068; 16,6 земельної ділянки загальною площею 8,8725 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначеної для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 6124285300:01:001:0701, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №209070, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved