Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 25.05.2012 року у розмірі 519 512,50 грн., три відсотки річних у розмірі 29121,16 грн. та 64 679,30 грн. - інфляційних витрат. В обґрунтування вимог вказує, що 25.05.2012 року між нею та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до умов якого вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 519 512,50 грн., що на день укладення договору позики за курсом НБУ складало еквівалент 65 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.09.2012 року. Посилаючись на те, що відповідачка у термін до 01.09.2012 року та на її вимогу грошових коштів у добровільному порядку повертати не бажає, просила стягнути суму боргу - 519 512,50 грн., три відсотки річних у розмірі 29121,16 грн. та 64 679,30 грн. - інфляційних витрат. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомили суд про причини своєї неявки. Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Були присутні у попередніх судових засіданнях, позовні вимоги визнали та зазначили, що у зв'язку із важким матеріальним становищем погасити заборгованість на сьогоднішній день не має можливості. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] договір позики, відповідно до умов якого вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 519 512,50 грн., що на день укладення договору позики за курсом НБУ складало еквівалент 65 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.09.2012 року. Відповідно до вимог п. 8 договору позики, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу позикодавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, згідно чинного законодавства. На даний час, борг відповідачем не повернуто. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму основного боргу 205 000 грн.. Встановлено,що борг позивачу не повернуто, а тому позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідачки на користь позивачки три проценти річних у розмірі 29 078,45 грн. від простроченої суми 519 512,50 грн. за період з 02.09.2012 по 14.07.2014 рік включно. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 29 078,45 грн. за період з 02.09.2012 року по 14.07.2014 рік включно становить 5223,29 грн., виходячи із наступного розрахунку: 519 512,50 грн.*3%/100 річних=15 585,37 грн. /365 днів=42,69964 грн.* 681 днів прострочки=29 078,45 грн. При визначенні періоду за який підлягають стягненню три проценти річних, суд виходив з того, що відповідачка зобов'язалась повернути борг 01.09.2012 року включно, а тому період прострочення виконання зобов'язання становить з 02.09.2012 року по 14.07.2014 року включно, згідно заявлених вимог позивача. Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних, оскільки в ньому невірно підраховано кільскість прострочених днів. Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Суд приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок індексу інфляції за період з вересня 2012 року по червень 2014 року як такий що відповідає вимоги закону та рекомендаціям відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року. Відповідачами не надано, а судом не здобуто будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача основну суму боргу у розмірі 519 512,50 грн., три відсотки річних у розмірі 29121,16 грн. за період 02.09.2012 року по 14.07.2014 рік та 64 679,30 грн. - інфляційних витрат з вересня 2012 року по червень 2014 року. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачкою не надано, а судом не здобуто будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial