Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі, вказавши на таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири № 782 від 26.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чичековим С.Ф. Відповідно до адресної картки в квартирі зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] , проте, відповідно до довідки про склад сім`ї у квартирі фактично мешкає одна людина, а саме: [PERSON] . Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з дня прописки в квартирі не проживає та не з`являлася. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про день, дату і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 26.04.2017 року, посвідченим Чичековим С.Ф. приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 782 (а.с. 5-6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85921273 від 26.04.2017 року (а.с. 7). Згідно адресної картки [ADDRESS] , у зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] з 04.07.2001 року (а.с. 9). З акту про фактичне місце не проживання в смт.Мангуш Мангушського району Донецької області, складеного депутатом Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області від 02 липня 2019 року (а.с. 8), вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: квартира [ADDRESS] з 2002 року і по теперішній час, місце її мешкання не відомо. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним,мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у квартирі позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню її права користування та розпорядження належним їй житлом, тому відповідачанеобхідно визнати таким, що втратив право користування житлом. Щодо позовної вимоги примусово зняти відповідачку з реєстраційного обліку в квартирі суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації в позасудовому порядку. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним йому житлом, тому відповідачанеобхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: partial