Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Інституту проблем надійності газонафтопроводів мотивуючи свої вимоги тим, що 01.01.2000 року, між нею та Інститутом проблем надійності газонафтопроводів укладено договір оренди приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,4 м.кв. для створення офісу. Однак, відповідач умови укладеного договору не виконує, а тому позивачка просить суд про розірвання договору оренди, зобов'язання повернення їй приміщення, стягнення боргу по орендній платі, неустойки та витрат по оплаті судового збору. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив суд про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. З урахуванням думки представника позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2013 року, індексний номер витягу 12597039, [PERSON] на праві приватної власності належить приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 43,4 м.кв. На підставі договору оренди приміщення від 01 січня 2000 року (а.с.11-14) [PERSON] передала в строкове платне користування Інституту проблем надійності газонафтопроводів квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 43,4 м.кв. Згідно п.1.2. даного договору приміщення Інститут проблем надійності газонафтопроводів використовує квартиру для створення офісу. Із п. 1. ст. 762 Цивільного кодексу України вбачається, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється Договором найму. Відповідно до пунктів. 3.1., 3.2. та підпункту 3.2.1. Договору оренди приміщення сторони обумовили та встановили оренду плату за користування приміщенням у розмірі 3 000 грн. на рік, що дорівнює 250 грн. на місяць. Згідно з п. 5.2. Договору, Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцеві оренду плату. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, та допустив заборгованість по орендній платі за 29 місяців. Таким чином, станом на 01 червня 2014 року заборгованість щодо орендної плати складає суму 7 250 грн. Відповідно до п. 3.4. Договору оренди приміщення від 01 січня 2000 року орендна плата, платежі передбачені п.п. 3.2.1., перераховані несвоєчасно або не в повному обсязі, стягуються відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Отже, станом на 16 червня 2014 року сума пені складає 16 008 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 526, ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 782 ЦК України передбачено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Так, на виконання вимог ст. 782 ЦК України та п.п. 11.4.1. Договору оренди приміщення від 01 січня 2000 року позивачем було надіслано повідомлення відповідачу про розірвання договору у зв'язку з невнесенням передбачених п. 3.2., п.п. 3.2.1. платежів за користування приміщенням, яке відповідач отримав 03 травня 2014 року. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідачем було порушено умови договору щодо терміну оплати та повернення об'єкту оренди, у зв' язку з чим позивачем нараховано неустойку в розмірі 500 грн. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів. Враховуючи вищевикладене, відповідачем Інститутом проблем надійності газонафтопроводів не було виконано своїх зобов'язань згідно договору оренди приміщення укладеного 01 січня 2000 року та заборгованість не погашено, а тому суд приходить до висновку, що договір оренди приміщення, який укладений 01 січня 2000 року між [PERSON] та Інститутом проблем надійності газонафтопроводів слід розірвати, зобов'язати відповідача повернути позивачці квартиру [ADDRESS], яка була предметом договору та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по орендній платі у сумі 7 250 грн., пеню по заборгованості за орендну плату у сумі 16 008 грн. 75 коп., неустойку у сумі 500 грн., що утворилась станом на 16.06.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачці судовий збір в розмірі - 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved