Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виплати за аліментами, уточнивши який просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 81 520 гривень за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2012 року по 31.03.2018 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі - 4000 гривень щомісячно, починаючи з 28.08.2012 року і до повноліття дитини. З того часу відповідач аліменти на утримання дочки не сплачує, у звязку з чим в нього утворилася значна заборгованість за аліментами. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.02.2018 року, починаючи з 28.08.2012 року розмір якої визначений у сумі 260 000 гривень. На даний час виконавче провадження знаходиться в провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області. Відповідач даний розрахунок заборгованості за аліментами отримав, однак його не оскаржував, до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості аліментами не звертався, тому і не має ніяких поважних причин не сплачувати аліменти на утримання дитини. Далі позивачка вказує, що у відповідності з вимогами п.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана платити аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного процента за кожний день прострочення. Заборгованість виникає поступово, то неустойка збільшується та розраховується представником позивачки за кожний місяць прострочення. Оскільки за відповідачем, згідно розрахунку заборгованості за аліментами існує борг у розмірі 260\~000 гривень, то з врахуванням цього боргу, підлягає до стягнення з відповідача і пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 81\~520, 00 гривень, що виникла за період з 01.09.2012 року по 31.03.2018 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Представник позивачки будучи присутнім в судовому засіданні позовні вимоги своє довірительки підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі з врахуванням підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судових засіданнях проти позову заперечував, вказуючи, що має заборгованість по аліментах, однак не в тому розмірі, як визначив державний виконавець. Відповідач просив врахувати квитанції та розписки, підтверджуючи часткову оплату аліментів а також ті обставини що на його утриманні знаходиться дитина інвалід. Представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позову вказував, що позивачем не враховано та не зазначено факту отримання грошових коштів на утримання дочки, про що надано відповідні докази. З цих підстав наданий розрахунок є таким що не відповідає дійсності, також у вказаному розрахунку суми пені за лютий місяць кожного року відповідає сумі пені за інші місяці де є 30 календарних днів. Представник відповідача зазначив, що на утриманні відповідача перебуває дитина, народжена у іншому шлюбі, яка потребує лікування, тому є підстави для зменшення розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Окрім цього просив врахувати положення ч.3 ст.197 СК України (в редакції що діяла до виключення на підставі Закону № 1404-У111від 02.06.2016 року) де вказується, що суд може звільнити від сплати заборгованості якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок не предявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою на користь якої стягнуто аліменти. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши подані стороною позивача докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі - 4000 гривень щомісяця, починаючи з 28.08.2012 року до досягнення нею повноліття, тобто до 25.02.2023 року. Рішення набрало законної сили. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа № 1519/15341/2012 виданого 25.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі - 4000 гривень на місяць на утримання [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення останньою повноліття, тобто до 25.02.2023 року починаючи з 28.08.2012 року, державним виконавцем встановлено, що згідно з виконавчих документів боржник повинен сплачувати 4000 гривень щомісяця починаючи з 28.08.2012 року. Відповідно з даним розрахунком заборгованість по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] визначена за період починаючи з 01.09.2012 року по 01.02.2018 року із розрахунку 4000 гривень щомісяця, та складає грошову суму у розмірі 260 000 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобовязання. У даному випадку за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пеня це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі. Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. З документів виконавчого провадження, що надані до суду в якості доказів, вбачається що відповідач не виплачував аліментів у повному обсязі, тому, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязання щодо сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої дочки, а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобовязання за весь час прострочення. Таким чином, якщо виходити з аналогії права та застосовувати цивільне законодавство про відповідальність з прострочення грошових зобовязань до сімейного законодавства, то визначений розмір пені 1% за кожний день прострочення аліментів, кожний місяць буде становити 30% суми несплачених аліментів (30 днів х 1%). Відповідно до ст.77 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. На виконання правил ст.77 ЦПК України позивачкою та її представником суду надано розрахунок неустойки (пені) за період з 01.09.2012 року по 31.03.2018 року, згідно з яким сума неустойки яку відповідач зобовязаний сплатити на користь позивачки складає - 81 520,00 гривень. Розрахунок зроблено за формулою, а саме зазначено період, визначено кількість днів прострочення та розмір процентів ( так за період з 01.09.2012 року по 30.09.2012 року визначено 30 днів прострочення, які помножені на 1,% та розмір пені за цей період склав 1200 гривень). За вказаною формулою визначено розмір пені за весь час прострочення, розрахунок перевірено судом, а тому позивачка та її представник довели суду свою правову позицію по справі про нарахування відповідачу до сплати неустойки (пені) за порушення ним грошового зобовязання, за несплату аліментів у розмірі вказаному в уточненій позовній заяві в редакції від 11.06.2018 року. З цих підстав суд приймає рішення про задоволення позову, предметом якого є стягнення пені за кожний день прострочення, у звязку з несплатою аліментів. Стосовно заперечень сторони відповідача проти задоволення позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» за наявності\~заборгованості із\~сплати аліментів,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму платежів\~за три\~місяці,\~стягнення може\~бути звернено\~на майно\~боржника.\~Звернення стягнення\~на заробітну\~плату не\~перешкоджає зверненню\~стягнення на\~майно боржника,\~якщо існує\~непогашена заборгованість,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму платежів\~за три\~місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу та боржнику. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою зацікавленої сторони у порядку встановленому законом. Згідно з ч.4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Заперечуючи проти позову відповідач надав суду копії квитанцій виданих ПАТ «Приватбанком», які на думку сторони відповідача підтверджують частково сплату аліментів відповідачем на користь позивачки. В судовому засіданні 11.06.2018 року представник позивачки вказував, що його довірителька категорично заперечує проти отримання зазначених грошових коштів. В судовому засіданні 11.06.2018 року ні відповідач, ні його представник не відповіли на запитання суду чому вказані квитанції та розписки не були передані державному виконавцю при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах. При цьому стороною відповідача не заперечувалося що до наступного часу їхньою стороною позову про оспорювання розміру заборгованості по аліментах не предявлено, розмір заборгованості по аліментах не оскаржено. З цих підстав суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості по аліментах виконаний державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа № 1519/15341/2012 виданого 25.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі - 4000 гривень на місяць на утримання [PERSON], 25.02.2005 року, відповідно до якого заборгованість по аліментах з [PERSON] на користь [PERSON] визначена за період починаючи з 01.09.2012 року по 01.02.2018 року із розрахунку 4000 гривень щомісяця та складає грошову суму у розмірі 260 000 гривень 00 копійок, сторонами не оскаржувався, тому вважається чинним і вказана заборгованість має бути обовязково врахована судом при розгляді даної справи. Відповідно до ч.3 ст.197 СК України ( в редакції що діяла до виключення на підставі Закону № 1404-У111від 02.06.2016 року) суд може звільнити від сплати заборгованості якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок не предявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою на користь якої стягнуто аліменти. При розгляді даної справи суд не може застосувати правила ч.3 ст. 197 СК України тому що відповідачем не предявлено зустрічного або окремого позову про звільнення від сплати заборгованості. Приймаючи рішення про повне задоволення позову судом враховується, що відповідач має на утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до наданої суду індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда № 448, у програмі вказано про наявність інвалідності з 15.03.2017 року. Проте судом враховується, що заборгованість по аліментах виникла з 2012 року, дитина відповідача у другому шлюбі народилася у 2014 році, наявність інвалідності у [PERSON] визначена у 2017 році, а тому зазначені обставини мали б стати підставами для позову про зміну розміру аліментів. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved