Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди у користуванні належним їй майном та виселити [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 26.03.2014 року. Однак колишня дружина продавця разом з сином проживають у вказаному будинку і [PERSON] не збирається зніматися з реєстрації за вказаною адресою. Проживання та реєстрація в її помешканні сторонніх осіб позбавляє її права вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. В добровільному порядку спір вирішити неможливо, тому змушена звернутись до суду. [PERSON] в зустрічній позовній заяві до [PERSON] та [PERSON] просить визнати нечинним договір купівлі-продажу 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] та перевести на неї права та обов'язки покупця по цьому договору. Зустрічні вимоги мотивує тим, що вона з 1990 року по 2008 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У шлюбі сторони мають недієздатного сина [PERSON], [INFO], опікуном якого вона є. Після розірвання шлюбу [PERSON] неодноразово намагався виселити її та недієздатного сина з будинку і тепер в суді розглядаються вимоги про стягнення з нього на її користь вартості будівельних матеріалів, які були вкладені у ремонт вказаного будинку. Оскільки [PERSON] має майнові права на вказаний будинок та її син - інвалід дитинства має право проживати у вказаному будинку, тому це є підставою для визнання правочину недійсним. Крім того, вартість частини будинку в оспорюваному договорі визначена 45760 грн., тому вона вважає за необхідне перевести не неї права покупця по спірному договору купівлі-продажу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечує за безпідставністю. Відповідач по первісному позову [PERSON] в своїх інтересах та інтересах недієздатного сина [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. На задоволенні зустрічного позову наполягає. Представник органу опіки та піклування заперечує проти задоволення зустрічного позову, оскільки порушуються права недієздатного [PERSON] на житло. [PERSON] в судове засідання не прибув. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Як співвласник спірного житлового будинку, просить позов [PERSON] про виселення відповідачів за первісним позовом та зняття з реєстрації [PERSON] задовольнити. Представник відповідача по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення зустрічного позову, у зв'язку з його безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.03.2014 року 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] продав, а [PERSON] купила зазначене нерухоме майно (а.с. 13-16). Стаття 215 ЦК України визначає конкретні підстави для визнання правочину недійсним (нечинним), а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Встановлено, що при продажі спірної частини будинку [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі; договір купівлі-продажу вчинений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та реально спрямований на настання правових наслідків. Також позивачем за зустрічним позовом не доведено, що вказаним договором батько [PERSON] порушував права свого недієздатного сина [PERSON], оскільки на момент вчинення договору син [PERSON], [INFO], згідно повідомлення Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області, з 19.07.2011 року був зареєстрований по [ADDRESS]. Тому для вчинення правочину не потрібна була згода органу опіки і піклування, оскільки недієздатний [PERSON] не мав на праві власності вказаний будинок та не мав права на проживання в ньому, оскільки був зареєстрований у іншому місці. Тобто, судом не встановлено, що зміст оспорюваного правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відтак, судом не встановлено підстав, які б потягли недійсність правочину. Вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на будівельні матеріали, використані при ремонті спірного будинку пред'явлені до [PERSON] і не можуть тягти за собою позбавлення його права власності на майно. До вказаної ситуації не підлягають застосуванню положення ст. 659 ЦК України, оскільки продавець [PERSON] попередив покупця [PERSON] про реєстрацію у вказаній частині будинку [PERSON] (вказане підтвердив представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні) і [PERSON] як покупець не виявила бажання розірвати договір чи вимагати зниження ціни. Також не можуть бути застосовані і положення ст. 660 ЦК України, оскільки [PERSON] не зверталась до суду з позовом про витребування майна у [PERSON] Вимоги [PERSON] у зустрічній позовній заяві про переведення на неї прав та обов'язків покупця по договору купівлі-продажу 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до положень ч.4 ст.362 ЦК України позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця може пред'явити до суду лише співвласник у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі. Відтак, судом не встановлено підстав для задоволення зустрічного позову. По первісному позову суд звертає увагу, що співвласником інших 35/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] і вказані ідеальні частки виділені в натурі нотаріально посвідченим договором конкретного користування. Згідно повідомлення Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 26.03.2014 року. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з сином проживають у [ADDRESS], там знаходяться її речі і вони відмовляються в добровільному порядку виселитися, а вона знятися з реєстрації, оскільки має свої інтереси щодо цієї квартири. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та згідно положень ст. 315 ЦК України особа здійснює право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 383 ЦК України декларує право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги встановлені судом факти та названі правові норми суд вважає правомірними вимоги позивача про виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] в порядку усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своєю власністю. Твердження відповідача, що спірна квартира придбана позивачем в порушення вимог закону, всупереч положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не були доведені [PERSON] в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновків, що позовні вимоги про виселення відповідачів по первісному позові підлягають задоволенню. Однак позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] знятися з реєстраційного обліку по [ADDRESS] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про, зокрема, виселення особи. Тобто, вказані вимоги виставлені передчасно, не підлягають судовому розгляду, і первісний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial