overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просила ухвалити рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання двох дітей, оскільки народила їх у шлюбі із відповідачем, подружжя не проживає разом, діти проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач є здоровим, офіційно не працює. В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності, підтримала позов. Відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду. Причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило. Судовий розгляд справи проведено на підставі наявних доказів у відповідності до ст..ст.169, 224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, всебічно, повно з'ясувавши на їх підставі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що сторони у шлюбі народили двох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило спільне сімейне проживання, батько дитини проживає окремо, діти залишилися проживати разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач регулярної добровільної участі в утриманні дітей не бере. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами СК України. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. За ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягувати із відповідача на утримання дітей, суд бере до уваги те, що відповідно до ст.ст.150,180 СК України обов'язок утримувати дитину для обох батьків є рівним; враховує те, що відповідач не має постійного місця роботи, стабільного заробітку, проте молодим за віком, працездатним. Отже, розглянувши цивільну справу на підставі поданих доказів та у межах заявлених вимог, суд прийшов до переконання, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON], оскільки при вирішенні цивільної справи про розірвання шлюбу за позовом [PERSON] питання про відновлення її дошлюбного прізвища не було вирішено. В судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] причин неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду та заяв іншого змісту до суду не подавав. Судовий розгляд справи у відповідності до правил, встановлених ст.224,225 ЦПК України проведено на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, що необхідні для прийняття рішення, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що Рішенням Виноградівського районного суду від 20.09.2013 року, що вступило у законну силу, по цивільній справі №299/1784/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] зареєстрований шлюб між ними було розірвано. Проте у резолютивній частині судового рішення питання про відновлення дошлюбного прізвища дружини вирішено не було. Наразі позивачка [PERSON], маючи намір відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, ініціювала у органі РАЦСу це питання, однак це не входить до їх компетенції без вирішення цього питання у резолютивній частині судового рішення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про народження дошлюбним прізвищем позивачки є «[PERSON]», яким надалі вона бажає іменуватися. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить відновити їй дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON], оскільки звернувшись із позовом до суду про розірвання шлюбу вона не заявила вимоги про відновлення дошлюбного прізвища. В судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України будучи належним чином, своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить судова повістка, яка наявна в матеріалах справи в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши подані письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, що необхідні для прийняття рішення, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що Рішенням Виноградівського районного суду від 11.12.2013 року, що вступило у законну силу, по цивільній справі №299/3700/13 за позовом [PERSON] зареєстрований шлюб між ними було розірвано. Проте у резолютивній частині судового рішення питання про відновлення дошлюбного прізвища дружини вирішено не було. Позивачкою [PERSON] через незнання підстав та процедури відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу не було заявлено і відповідної позовної вимоги. Наразі позивачка [PERSON], маючи намір відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, ініціювала у органі РАЦСу це питання, однак це не входить до їх компетенції без вирішення цього питання у резолютивній частині судового рішення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про народження дошлюбним прізвищем позивачки є «[PERSON]», яким надалі вона бажає іменуватися. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить відновити їй дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] оскільки при судовому розгляді питання про розірвання шлюбу вона присутня не була, рішення виносилося заочне, а тому не заявила вимоги про відновлення дошлюбного прізвища. В судове засідання сторони не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON], був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши подані письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, що необхідні для прийняття рішення, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що заочним рішенням Виноградівського районного суду від 24.06.2015 року, що вступило у законну силу, по цивільній справі №299/1337/15 за позовом [PERSON] зареєстрований шлюб між сторонами було розірвано. Проте у резолютивній частині судового рішення питання про відновлення дошлюбного прізвища відповідачки [PERSON] вирішено не було. Наразі позивачка [PERSON] маючи намір відновити дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, ініціювала у органі РАЦСу це питання, однак це не входить до їх компетенції без вирішення цього питання у резолютивній частині судового рішення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про народження дошлюбним прізвищем позивачки є «Оросій», яким надалі вона бажає іменуватися. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить прийняти рішення про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання їх дитини, оскільки витрати на утримання сина зросли. Згідно із заявою від 05.11.2014 року первинні позовні вимоги зменшила та просить прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі по 600 грн. щомісячно. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, заявив, що зменшені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази, всебічно, повно з'ясувавши на їх підставі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлено, що за Постановою Виноградівського районного суду від 10.06.2003 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 всіх видів заробітку. Рішенням Виноградівського районного суду від 08.05.2009 року розмір аліментів змінено, вирішено стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 350 грн. щомісячно. На час звернення позивачки до суду витрати на утримання дітей відповідного віку зросли. Розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлено на рівні 1289 грн на місяць. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами СК України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. Визначаючи розмір аліментів суд в тому числі враховує, що обов'язок батьків утримувати дитину є рівним. За ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши у сукупності встановлені обставини та відповідні їм норми матеріального права, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить прийняти рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дитини, оскільки сімейні відносини припинилися, шлюб розірвано, подружжя проживає окремо, дитина разом із матір'ю, відповідач регулярної добровільної участі у матеріальному утриманні дитини не бере. В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності, підтримала позов. Відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду. Причин неявки не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило. Судовий розгляд справи проведено на підставі наявних доказів у відповідності до ст..ст.169, 224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, всебічно, повно з'ясувавши на їх підставі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що сторони у шлюбі народили сина [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило спільне сімейне проживання, шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 31.07.2012 року, батько дитини проживає окремо, дитина залишилася проживати разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач регулярної добровільної участі в утриманні дітей не бере, є здоровою молодою людиною, інших утриманців не має. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами СК України. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. За ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягувати із відповідача на утримання дітей, суд бере до уваги те, що відповідно до ст.ст.150,180 СК України обов'язок утримувати дитину для обох батьків є рівним; враховує те, що відповідач не має постійного місця роботи, стабільного заробітку, проте молодим за віком, працездатним. Отже, розглянувши цивільну справу на підставі поданих доказів та у межах заявлених вимог, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить прийняти рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей, оскільки сімейні відносини припинилися, подружжя проживає окремо, діти разом із матір'ю, відповідач регулярної добровільної участі у матеріальному утриманні дітей не бере, є здоровим, виїжджає на заробітки в Росію. В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності, підтримала позов. Відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає частково та заявляє, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 600 грн на кожну дитину щомісячно. Дослідивши письмові докази, всебічно, повно з'ясувавши на їх підставі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що сторони у шлюбі народили двох дітей: доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило спільне сімейне проживання, батько дітей проживає окремо, діти залишилися проживати разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач регулярної добровільної участі в утриманні дітей не бере, є здоровою молодою людиною, офіційно не працевлаштований, виїжджає на заробітки за кордон. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами СК України. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. За ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягувати із відповідача на утримання дітей, суд бере до уваги те, що відповідно до ст.ст.150,180 СК України обов'язок утримувати дитину для обох батьків є рівним; враховує те, що відповідач не має постійного місця роботи, стабільного заробітку, проте молодим за віком, працездатним, виїжджає на заробітки за кордон. Отже, розглянувши цивільну справу на підставі поданих доказів та у межах заявлених вимог, суд прийшов до переконання, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 16 липня 2015 року та зареєстрований відділом РАЦС реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області за актовим записом №96. Позов мотивований тим, що із червня 2017 року між сторонами шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо, дітей не мають. Причиною розладу сімейних стосунків є різні погляди сторін на сімейні цінності. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами немає. Представник позивача позов у судовому засіданні підтримав, вказав, на обставини, зазначені у позові. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив (а.с.15,22,28). За таких\~обставин,\~враховуючи згоду\~представника позивача,\~суд ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи,\~що відповідає\~положенням Глави\~11\~Розділу ІІ\~ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що\~ позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~ Встановлено,\~що 16\~липня 2015\~року відділом\~РАЦС реєстраційної\~служби Тростянецького\~районного управління\~юстиції у\~Сумській області\~за актовим\~записом №96зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, зясувавши причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем, за її заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить суд визнати за нею право приватної власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Нижній, 30 в с. Пшонянове Комінтернівського району Одеської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 27 квітня 2011 року, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без її участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2011 року померла мати позивача [PERSON], про що у виконавчому комітеті Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зроблено актовий запис за № 6. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Нижній, 30 в с. Пшонянове Комінтернівського району Одеської області, який належав померлій згідно запису в по господарській книзі Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №4, особовий рахунок №03181. Заповіт на належне їй майно [PERSON] не складала. Після смерті [PERSON] залишилося два спадкоємця першої черги, це доньки померлої позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідно до змісту ст.ст. 1261, 1273-1275 ЦК України, позивач в першу чергу має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, їй було відмовлено, оскільки померла при житті не зареєструвала право власності на належне їй майно, у звязку з чим позивач була вимушена звернутися до суду. Згідно зі ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 1216-1218, 1261, 1273-1275 ЦК України,

Outcome: approved