Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У поданій заяві [PERSON] просить: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання ( [ADDRESS] ) з особами, які постраждали від домашнього насильства, а саме з [PERSON] та її малолітньою донькою [PERSON] - протягом шести місяців; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності постраждалої особи [PERSON] та визначеного місця проживання малолітньої дитини [PERSON] ( [ADDRESS] ) - негайне виконання; обмежити спілкування [PERSON] з постраждалою дитиною [PERSON] - протягом шести місяців; заборонити наближатися [PERSON] на визначену відстань до місця, де [PERSON] та донька [PERSON] , які постраждали від домашнього насильства, проживають за визначеним місцем проживання та на праві спільного майна ( [ADDRESS] ), тимчасово чи систематично перебувати у місцях, пов`язаних з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин - протягом шести місяців; заборонити [PERSON] листування, телефонні переговори з [PERSON] та донькою [PERSON] , які постраждали від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб - протягом шести місяців; направити [PERSON] для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Обґрунтовуючи подану заяву, [PERSON] вказує, що 18 серпня 2020 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2019 року рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради №660 закріплено та визначено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де вона постійно проживає, та затверджено відповідний висновок служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини. Факт постійного проживання за вказаною адресою підтверджується актом депутата та медичними деклараціями. Також зазначає, що станом на час подання заяви, в Ірпінському міському суді Київської області знаходиться чотири справи, в яких заявник та заінтересована особа є сторонами, серед яких цивільна справа №367/3859/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділу майна шляхом визнання права власності на частку майна та виплати грошової компенсації. Заявниця вказує, що [PERSON] систематично вчиняє над нею та неповнолітньою донькою [PERSON] домашнє насильство, за її заявами від 26.06.2020 та від 27.06.2020 було складено чотири протоколи про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, постановою суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні домашнього насильства. 21 листопада 2020 року [PERSON] винесено негайний заборонний припис стосовно кривдника. Зокрема, фізичне насильство щодо заявниці виражається у нанесенні тілесних ушкоджень, ударів, штовхання, стусанів, застосуванні грубої фізичної сили, намаганні неодноразово задушити на очах у дитини. Фізичне насильство щодо дитини виражається у намаганні накормити їжею, яку не можна їсти дитині, погроз фізичною розправою, нападі на дитину та намаганні відібрати у неї телефон, коли дитина викликала зі свого телефона неодноразово поліцію щодо дій кривдника-батька, перебування у будинку п`яних батькових знайомих, в присутності яких батько погрожував розправитися з матір`ю дитини, у зв`язку з чим дитина переживає постійний стрес. Психологічне насильство зі сторони [PERSON] щодо заявниці виражається у переслідуванні, погрозах фізичною розправою, образах нецензурними словами, в тому числі у присутності дитини, агресивній поведінці, принижуванні та залякуванні, погрозах вбивством, психологічних знущаннях (змушуванні ставати на коліна), тотальному контролі, прибутті до помешкання постраждалої особи в стані алкогольного сп`яніння, криках, образах нецензурними словами, погрозах дитині, погрозах фізичної розправою особисто та третіми особами, контролі за поведінкою постраждалої особи, втручанні у її особисте життя, поверненні додому пізно ввечері або вночі, у нетверезому стані, вчиненні сварок, приниженні честі та гідності, постійному переслідуванні постраждалої особи разом із донькою, приниженні, погрозах, залякуванні, проходженні до школи, де навчається дитина, та вимаганні коштів, систематичному залякуванні, образах на ґрунті ревнощів та матеріальних домагань, влаштовуванні терору і створенні нестерпних умов для спільного проживання, погрозах фізичною розправою постраждалій особі, якщо вона не забере з суду позов про поділ майна, систематичному влаштуванні скандалів, що супроводжуються образами та приниженнями, поширенні неправдивої інформації про заявницю, погрозах забрати дитину, створенні умов, непридатних для проживання, вимаганні коштів від роботодавців заявниці та систематичних образ на адресу керівників заявниці, близьких, друзів, родичів, покійних батьків заявниці. Економічне насильство зі сторони [PERSON] щодо заявниці виражається у: зміні замків у будинку та забороні доступу до проживання, до особистих речей ( [ADDRESS] ), крадіжці особистих речей, відключенні будинку від мережі електропостачання та блокування інших мереж (водопостачання, опалення, інтернет), вигнанні з житла разом з дитиною, пошкодженні особистого майна, пошкодженні майна у будинку, знищення майна на земельній ділянці, де розташований будинок, перешкоджанні потрапити на територію та до будинку, забиранні особистих речей та речей дитини, заблокуванні доступу до будинку та на територію, яка є спільною власністю постраждалої особи та є визначеним місцем проживання доньки з матір`ю, антисанітарні умови місця проживання дитини, зміні неправомірно на пульт іншої охоронної без документів та приховування факту існування та проживання заявниці і дитини. Сексуальне насильство зі сторони [PERSON] щодо заявниці виражається у: неодноразовому намаганні в стані алкогольного сп`яніння вчинити сексуальне насильство, бив у груди, живіт, чим неодноразово було викликано кровотечу, неодноразово під час шлюбу змушував робити аборти, чим спричинив заявниці фізичний, моральний, психологічний біль до кінця життя та умисно позбавляв бажання бути повноцінною матір`ю. Також, заявниця вказує, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, вчиняв домашнє насильство під час подружнього життя та після розлучення, дитина боїться спілкування з батьком у зв`язку із вчиненням ним фізичного та психологічного насильства, звернення до поліції виявилися неефективними, оскільки не вдалось втихомирити кривдника, а останній продовжує вчиняти насильство, [PERSON] перебуває під контролем органів поліції, а саме в ювенальній превенції, як кривдник неповнолітньої дитини, факти домашнього насильства мали місце впродовж 2018-2020 років та продовжуються у 2021 році, батько повністю ухиляється від виховання та повноцінного утримання малолітньої дитини, спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини, який систематично вчиняє домашнє насильство в присутності дитини, вказує, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, був встановлений факт вчинення домашнього насильства відносно дитини, у зв`язку з чим є загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини, а тому з метою захисту прав та інтересів дитини обмежувальний припис має бути винесений. У суді перебуває справа про вчинення [PERSON] домашнього насильства над неповнолітньою донькою (№367/1413/21). Враховуючи зазначене, заявниця стверджує, що є висока вірогідність продовження чи повторення домашнього насильства стосовно неї та дитини у майбутньому; настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи. Крім того, заявниця вказує, що представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] намагається позбавити її з донькою права на проживання за адресою: [ADDRESS] . Також, заявниця [PERSON] зазначає, що 20 лютого 2021 року [PERSON] порушив її з донькою права на проживання та володіння майном за адресою: [ADDRESS] , а саме заблокував доступ до будинку, змінив замки, начепив решітки на вікна та двері, змінив без наявних документів охоронну компанію. Також вказує, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності винесена без її участі, без дослідження всіх обставин та за відсутності доказів її вини. Заявниця стверджує, що [PERSON] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , оскільки на вказане нерухоме майно не набуто право власності. Змінюючи без дозволу заявниці замки та блокуючи доступ на територію та до будинку, [PERSON] повністю порушує її права та права доньки на користування спільним майном, знищив усі насадження, у зв`язку з чим заявниця змушена потрапляти до будинку з представниками поліції, громадськістю, та ламати двері. Заявниця вказує на ухилення заінтересованої особи від участі в утриманні дитини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі за поданою заявою та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У відзиві на заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] вказує, що заявниця та неповнолітня донька виселилися із будинку за адресою: [ADDRESS] , 20 лютого 2021 року у квартиру [ADDRESS] , вказана квартира є зареєстрованим місцем проживання заявниці та неповнолітньої доньки [PERSON] , заявниця є співвласником цієї квартири. Доказів тих обставин, що станом на день подачі заяви про видачу обмежувального припису заявниця разом із донькою проживають за адресою [ADDRESS] , суду не надано. Таким чином, станом на день звернення заявниці до суду будинок [ADDRESS] , не є місцем спільного проживання, у зв`язку з чим вимога щодо заборони [PERSON] перебувати у місці спільного проживання із заявницею і малолітньою донькою протягом шести місяців не підлягає задоволенню. Також, вказує, що заявником не надано належних і допустимих доказів, які доводять, що будинок [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності заявниці та заінтересованої особи [PERSON] . За таких обставин, вимога щодо усунення перешкод у користуванні спільним майном подружжя задоволенню не підлягає, як безпідставна. Вимоги заявниці щодо заборони перебувати у місці спільного проживання, усунення перешкод у користуванні майном порушують положення ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦПК України. Вимога щодо заборони [PERSON] наближатися до місця проживання заявниці та неповнолітньої [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не володіє інформацією про місця, у яких тимчасово чи систематично перебувають заявниця та неповнолітня дитина. При цьому, заінтересована особа звертає увагу на відсутність вказівки на конкретні місця тимчасового чи систематичного перебування, що спрямовано на порушення права [PERSON] на свободу вільного пересування. Щодо вимоги в частині заборони листування, ведення телефонних переговорів, контактування іншими способами, через третіх осіб із заявницею та дочкою, заінтересована особа вказує, що не прагне до спілкування із заявницею, а із дочкою не може спілкуватися через те, що заявниця забороняє дочці спілкуватися з ним, чим порушує право на батьківство, гарантоване ст. 51 Конституції України. При цьому, доказів тих обставин, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє через листування, телефонні переговори або у інший спосіб домашнє насильство стосовно заявниці і неповнолітньої дочки, заявницею не надано. Вимога направити [PERSON] для проходження програми для кривдників не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Також, заінтересована особа вказує про те, що доводи заявниці про вчинення [PERSON] домашнього насильства не підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім того, представник заінтересованої особи звертає увагу на не проходження дитиною консультації у дитячого психіатра, рекомендованого у висновку комплексного психодіагностичного дослідження дитини [PERSON] , що на його переконання, дає підстави стверджувати, що заявниця умисно не вживає заходів, спрямованих на охорону здоров`я малолітньої дочки, з метою використання стану дитини у власних цілях. Враховуючи викладене, представник заінтересованої особи вказує, що заява про видачу обмежувального припису є безпідставною та носить очевидно штучний характер, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні заяви. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви з підстав, викладених у відзиві. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради Піддубна І.В. у судовому засіданні надала пояснення про те, що під час сварок між батьками [PERSON] та [PERSON] була присутня дитина [PERSON] , що є насильством по відношенню до дитини, у зв`язку з чим службою була поставлена умова про зміну місця проживання дитини. Щодо заяви про видачу обмежувального припису зазначила, що нічого з цього приводу додати не може. Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі-Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Як видно із матеріалів справи, 20 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис №253 (а.с. 30). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.50). Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 22 жовтня 2019 року №660, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де вона постійно проживає, та затверджено відповідний висновок служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини, зобов`язано батьків дитини належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини та не перешкоджати один одному в участі у її вихованні та утриманні (а.с. 29). 18 серпня 2020 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/6725/19, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до мотивувальної частини зазначеного рішення суду, враховуючи, що позивач та її донька не позбавлені свободи пересування, суд вважає недоцільним при визначенні місця проживання дитини вказувати адресу, за якою повинні проживати позивач та її малолітня донька (а.с. 35-42). Постановою державного виконавця Бучанського ВДВС ГТУЮ у Київській області від 23.12.2019 відкрито виконавче провадження №ВП 60930589 з примусового виконання судового наказу №367/9347/19 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення нею повноліття (а.с. 51, зворот). Відповідно до копії листа Бучанської міської ради №04-08/2/727 від 25.02.2021, адресованого ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, 20 лютого 2021 року громадянка [PERSON] , матір малолітньої [PERSON] , виконала свої зобов`язання щодо зміни місця проживання себе і доньки задля налагодження психологічного стану дитини та на теперішній час проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 23). Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 16 лютого 2021 року №120, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 26-28). Також, судом досліджено висновок комплексного психодіагностичного дослідження дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 34, 54). Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 020686 від 21 листопада 2020 року, вказаний припис винесений строком на 5 діб стосовно [PERSON] , який зі слів заявниці здійснює психологічний тиск та перешкоджає проживанню за адресою: [ADDRESS] ; постраждалою особою є [PERSON] ; захід припису полягає у забороні в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с. 43, 55). Згідно із копією медичної довідки, виданої травмпунктом Ірпінської ЦМЛ від 03 серпня 2020 року №6980, у [PERSON] діагностовано забій м`яких тканин правого стегна (травма 25.07.2020) (а.с. 44). Відповідно до копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні 12 липня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, визнано не винним у вчиненні 15.06.2020, 26.06.2020, 28.06.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.45, 163). Відповідно до копії акта депутата Бучанської міської ради від 31 липня 2019 року, за адресою [ADDRESS] , не зареєстровані, але постійно проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47). Згідно із деклараціями [PERSON] та [PERSON] про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, фактичне місце проживання останніх зазначене за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48, 49). У письмових поясненнях на адресу Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області від 23.01.2021, 27.11.2020, 06.07.2020, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , вказувала на наявність конфліктів між батьками, в ході яких батько - [PERSON] застосовував фізичне та психологічне насильство щодо матері - [PERSON] , а також на застосування психологічного насильства зі сторони батька щодо неї (а.с. 56-59). Як видно із матеріалів справи, заявниця [PERSON] неодноразово зверталася до поліції щодо вчинення стосовно неї неправомірних дій зі сторони [PERSON] , зокрема: 12 червня 2017 року; 11 січня 2020 року; 18 березня 2020 року; 15 червня 2020 року; 26 червня 2020 року; 20 липня 2020 року; 28 липня 2020 року; 21 листопада 2020 року; 20 листопада 2020 року; 01 січня 2021 року; 19 січня 2021 року; 14 лютого 2021 року (а.с. 60-94). Відповідно до копії листа Ірпінського ВП ГУНП в Київській області №7718 від 30.07.2020, адресованого [PERSON] , перевірку за зверненнями №779 від 11.01.2020, №2193 від 29.01.2020, №2693 від 04.02.2020, №16174 від 15.06.2020, №17528 від 26.06.2020, №17545 від 26.06.2020, №17573 від 26.06.2020, №19468 від 11.07.2020, №20629 від 20.07.2020, №20644 від 20.07.2020, №21224 від 25.07.2020, №21225 від 25.07.2020 проведено відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян» та прийнято рішення про відсутність ознак кримінального правопорушення, за матеріалами перевірки №17528 відомості було внесено до ЄРДР за №1202011504000116 від 26.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с. 72-73). Відповідно до копії ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2020 року, закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна шляхом визнання права власності на частку майна та виплати грошової компенсації, та призначено дану справу до розгляду по суті (а.с. 100). 24 грудня 2020 року [PERSON] зверталася до поліції та прокуратури, а 04 січня 2021 року до Бучанської міської ради, щодо погроз їй, як позивачу, та свідкам, у цивільній справі №367/3959/20 (а.с. 156-160). (а.с. 97-99, 101-102). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 18 липня 2020 року підрозділом дізнання Ірпінського ВП ГУНП в Київській області внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] про те, що 26 червня 2020 року близько 01 години 00 хвилин за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, кримінальне провадження № 12020115040000116 (а.с. 103). Згідно із копією медичної довідки, виданої Ірпінською ЦМЛ від 26 червня 2020 року №5336, у [PERSON] діагностовано забій м`яких тканин передньої грудної стінки, лівого передпліччя (а.с. 104-105). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 31 березня 2021 року сектором дізнання ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] про те, що 29 березня 2021 року невстановлена особа нанесла їй тілесні ушкодження (а.с. 106-109). Згідно із копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №201636 від 16 липня 2020 року, складеного стосовно [PERSON] , 28 червня 2020 року близько 11 години 30 хвилин за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство по відношенню до свого чоловіка [PERSON] , а саме чинила психологічний тиск, що виражалось в безпідставній сімейній сварці, словесних образах та провокаціях на бійку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.117). Згідно із копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №201638 від 16 липня 2020 року, складеного стосовно [PERSON] , 26 червня 2020 року близько 18 години 30 хвилин за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство по відношенню до свого чоловіка [PERSON] , а саме чинила психологічний тиск, що виражалось в безпідставній сімейній сварці, словесних образах та провокаціях на бійку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.110). Згідно із копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №201640 від 16 липня 2020 року, складеного стосовно [PERSON] , 11 липня 2020 року близько 21 години 00 хвилин за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство по відношенню до свого чоловіка [PERSON] , а саме чинила психологічний тиск, що виражалось в безпідставній сімейній сварці та словесних образах, наклепах, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.113). Згідно із копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2020 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.164). Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №201569 від 16 липня 2020 року, складеного стосовно [PERSON] , 12 липня 2020 року близько 12 години 00 хвилин за місцем мешкання [PERSON] вчинив сімейну сварку відносно [PERSON] , під час якої чинив психологічний тиск на останню, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.114). Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №201634 від 16 липня 2020 року, складеного стосовно [PERSON] , 15 червня 2020 року близько 22 години 30 хвилин за місцем мешкання [PERSON] вчинив сімейну сварку відносно [PERSON] , а саме чинив психологічний тиск відносно останньої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.120). 11 липня 2020 року зафіксовано виклик бригади ЕМД для надання медичної допомоги [PERSON] , привід до виклику - гостра реакція на стрес (а.с. 155-156). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 209283 від 14 лютого 2021 року, 14.02.2021 близько 20 години 45 хвилин [PERSON] за місцем свого проживання, а саме: [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дочки, неповнолітньої [PERSON] насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону погрозами, нецензурними словами, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю [PERSON] (а.с. 115). Відповідно до копії висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного сп`яніння, [PERSON] 14 лютого 2021 року о 23 годині 30 хвилин перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.111). Згідно із доповідною запискою інспектора СРПП Бучанського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 15.02.2021, [PERSON] 14.02.2021 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї (а.с.112). Згідно із копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 квітня 2021 року, матеріали справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП повернуто до Бучанського ВП для виконання вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 31-32). Відповідно до довідки №305 від 05 травня 2021 року, виданої головою кооперативу «Ювілейний» [PERSON], [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2015 року і по теперішній час (а.с. 152). Згідно із актом депутата Бучанської міської ради від 05 травня 2021 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку, що не введений в експлуатацію, без реєстрації (а.с. 153). Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ №9061981, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1381 га, кадастровий номер 3210945300:01:121:0921, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 157). Згідно із інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 07 травня 2021 року, земельна ділянка кадастровий номер 3210945300:01:121:0921, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 158-159). Відповідно до копії дозволу на виконання будівельних робіт №225 від 18 травня 2005 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, вказаний дозвіл виданий [PERSON] на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по індивідуально розробленому проекту в [ADDRESS] (а.с. 174-175). Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №255617354, копією свідоцтва про право власності на житло, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 160-161, 176-177). Заявницею на підтвердження факту проживання за адресою: [ADDRESS] , долучено також копії лікарського свідоцтва про смерть її матері, акта констатації смерті та свідоцтва про смерть, відповідно до яких смерть матері заявниці [PERSON] настала [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.178-180). Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд вважає важливими обставини, викладені у заяві, разом з тим вони не можуть слугувати підставою для застосування обмежувального припису, виходячи з наступного. За змістом поданої заяви заявниця посилається на те, що її колишній чоловік [PERSON] застосовував та застосовує щодо неї та їх спільної неповнолітньої доньки фізичне, психологічне та економічне насильство. Судом встановлено, що як заявниця, так і заінтересована особа [PERSON] притягалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно один одного. Також, судом встановлено, що 20 лютого 2021 року [PERSON] виконала свої зобов`язання щодо зміни місця проживання себе і доньки задля налагодження психологічного стану дитини та на теперішній час проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] , співвласником якої вона є. Судом не встановлено випадків вчинення домашнього насильства зі сторони [PERSON] після того, як заявниця та заінтересована особа почали проживати окремо, у зв`язку із чим суд не вбачає ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства за умови окремого проживання. Заявниця [PERSON] у заяві про видачу обмежувального припису просить заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання ( [ADDRESS] ) та усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та визначеного місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Із матеріалів справи та пояснень учасників справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу. На даний момент заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживають окремо, однак між ними існує конфлікт щодо володіння та користування спірним майном. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок. Право власності на будинок не зареєстроване. Суд не вбачає підстав для позбавлення власника права на володіння та користування своєю власністю, такий захід не може бути визнаний пропорційним за обставин цієї справи. Вимога усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності не підлягає задоволенню, оскільки зазначений вище спір не може бути вирішений шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису. 18 серпня 2020 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/6725/19, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до мотивувальної частини зазначеного рішення суду, враховуючи, що позивач та її донька не позбавлені свободи пересування, суд вважає недоцільним при визначенні місця проживання дитини вказувати адресу, за якою повинні проживати позивач та її малолітня донька (а.с. 35-42). У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи заінтересована особа - [PERSON] не притягався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності у зв`язку із вчиненням домашнього насильства щодо неповнолітньої дитини. Таким чином, вимоги заяви в частині обмеження спілкування із дитиною задоволенню не підлягають. Також, з підстав, зазначених вище, не підлягає задоволенню вимога заяви [PERSON] про заборону наближатися [PERSON] на визначену відстань до місця, де [PERSON] та донька [PERSON] проживають ( [ADDRESS] ). Вимога заяви [PERSON] про заборону [PERSON] тимчасово чи систематично перебувати у місцях, пов`язаних з роботою, навчанням, лікуванням [PERSON] та доньки [PERSON] чи з інших причин, не підлягає задоволенню, оскільки є неконкретною, а також у зв`язку із не встановленням судом ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства. Досліджені в судовому засіданні відеозаписи та фотоматеріали, надані як заявником, так і заінтересованою особою, не спростовують зазначених вище висновків суду. Вимога заяви [PERSON] про направлення [PERSON] для проходження програми для кривдників або пробаційної програми задоволенню не підлягає, так як вказаний захід не передбачений ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також, не підлягає задоволенню вимога заяви [PERSON] про заборону [PERSON] листування, телефонних переговорів з [PERSON] та донькою [PERSON] , інших контактів через засоби зв`язку та електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, так як не встановлено вчинення [PERSON] насильства з використанням зазначених засобів зв`язку. Беручи до уваги наведені обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність та взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 (провадження № 61-15016св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20), від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19 (провадження № 61-9144св20). На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed