Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Посилалася, що з 13.08.1994р. перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], 03.12.2013р. шлюб між ними було розірвано. Сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що [PERSON] є студенткою Харківського державного університету Харчування та торгівлі, позивачка оплачує вартість навчання дочки, в той час як відповідач ніякої матеріальної допомоги в зв'язку із навчанням дитини не надає. Вартість навчання відповідно до контракту провадиться в наступному порядку : 2871 грн. за 1-й курс, 3591грн. - за 2-й курс, 1795,50грн. - за 3-й курс. Оплата за один семестр складає 50% відповідного курсу та здійснюється у строк з 25 серпня до 1 лютого поточного навчального року. Таким чином, загальний розмір плати за навчання складає 8257,50 грн., а з урахуванням рівного обов'язку обох батьків надавати дитині матеріальну допомогу розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача становить половину від цієї суми - 4128,75 грн. З урахуванням уточнений позовних вимог [PERSON] просила суд стягувати вказану суму у наступному порядку 717,75 грн. - допустити негайне виконання судового рішення, 897,75грн - у строк до 25.08.2015р., 897,75 грн. - у строк до 01.02.2016р., 897,75 грн. - у строк до 25.08.2016р. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що на теперішній час [PERSON] досягла 20 років, в навчальному закладі вона навчається на заочній формі, офіційно не працює, плату за навчання їй здійснює позивачка, яка крім того має ще і неповнолітню дитину. Відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що на теперішній час він не працює, проте має фінансові зобов'язання по сплаті кредиту за житло. Крім того, повинен надавати матеріальну допомогу неповнолітній дочці, розмір аліментів на теперішній час не визначений, т.я. справа перебуває у провадженні суду. За таких обставин, він не в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині - [PERSON], яка навчається заочно та не позбавлена можливості заробляти самостійно. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена за адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову [PERSON] не надала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Встановлено, що з 13.09.1994р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, якій розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.12.2013р. (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] (а.с.5,30). Судовим розглядом встановлено, що повнолітня [PERSON] є студенткою 1-го курсу заочної форми навчання Харківського державного університету Харчування та торгівлі. Оплата навчання відповідно до договору від 11.07.2014р. проводиться на платній основі в наступному порядку: 2871 грн. за 1-й курс, 3591грн. - за 2-й курс, 1795,50грн. - за 3-й курс. Оплата за один семестр складає 50% відповідного курсу та здійснюється у строк з 25 серпня до 1 лютого поточного навчального року (а.с.3-4). У судовому засіданні з боку відповідача не заперечувався той факт, що після припинення шлюбних відносин позивачка та діти мешкають окремо від нього, матеріальної допомоги повнолітній [PERSON] в зв'язку із навчанням відповідач не надає. При цьому [PERSON] посилається на фінансові зобов'язання по сплаті кредиту за житло - квартиру [ADDRESS], придбане за час шлюбу з [PERSON] на підставі кредитного договору №148-05/ХЩ-Ф від 12.08.2005р. з АКІБ «УкрСиббанк». Погашення кредиту здійснюється відповідачем, що підтверджено з його боку відповідними квитанціями (а.с.20-29). Крім того, відповідач посилається на відсутність в нього роботи, необхідність надавати матеріальну допомогу неповнолітній дочці [PERSON] [INFO], розмір аліментів на теперішній час не визначений, т.я. справа перебуває у провадженні суду. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Таким чином, закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). За таких обставин, право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі, а тому заперечення відповідача з приводу безпідставності позовних вимог через навчання дитини у заочній формі та можливості самостійного заробітку судом до уваги не сприймаються. При цьому надані суду дані про навчання [PERSON] на платній основі свідчать про наявність в неї потреби в матеріальній допомозі з боку батьків. При цьому, як вбачається із змісту положень ст.199, 200 СК України, матеріальна допомога в зв'язку із навчанням повнолітньої дитини за рішенням суду присуджується у вигляді аліментів за позовом того з батьків, з ким проживає дитина, а також самої дитини, яка продовжує навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За таких обставин виходячи з обумовленості призначення аліментних платежів, мети аліментування, а також самої сутності зобов'язання з утримання, періодичність сплати аліментів є щомісячною. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. роз'яснюється, що при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісяця. За таких обставин суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права у вигляді вимог про стягнення з відповідача грошових сум за договором про навчання [PERSON] певними сумами у визначений нею термін не відповідає положенням діючого Сімейного законодавства України та задоволенню не підлягають. Крім того, з урахуванням заперечень відповідача щодо відсутності в нього на теперішній час роботи та перебування у провадженні суду позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], розгляд якої на даний час триває, не доведений факт наявності у відповідача [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині [PERSON] в зв'язку із продовженням навчання. На підставі викладеного, вище суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed