Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами на [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] у будинку своїх батьків [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Разом із батьком позивачки проживав його рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до витягу з погосподарської книги №187 від 13.03.2018 року будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «робітничий двір» і рахувався за померлими, вказаними вище. Позивачка стверджує, що проживала разом із батьком та його братом у спірному будинку, доглядала за ними, займалася їх похоронами. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Відтак, позивачка [PERSON] змушена звертатися до суду із вказаним позовом, з метою захисту свої майнових прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі. На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №581 від 13 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 18.08.2020 року справу прийнято до свого провадення та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 07.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про визнання позову та просила проводити розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.9), який проживав у [ADDRESS] у будинку свої батьків [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11) та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). Разом із [PERSON] у вказаному вище будинку проживав його брат [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №34 від 23.01.2018 року (а.с.71). Відповідно до витягу з погосопдарської книги №187 від 13.03.2018 року будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «робітничий двір» і рахувався за померлими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Виконавчого комітету Ходорівської місбкої ради №188 від 13.03.2018 року (а.с.14), [PERSON] був прописаний і постійно проживав в [ADDRESS] . [PERSON] займалася похороном чоловіка, фактично вступила в управління спадковим майном в шестимісячний строк. Згідно довідки Виконавчого комітету Ходорівської місбкої ради №189 від 13.03.2018 року (а.с.17), [PERSON] була прописаний і постійно проживала в [ADDRESS] . З [PERSON] на день смерті були зареєстровані і постійно проживав [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] займався похороном матері, фактично вступив в управління спадковим майном в шестимісячний строк. Згідно довідки Виконавчого комітету Ходорівської місбкої ради №189 від 13.03.2018 року (а.с.15), [PERSON] був прописаний і постійно проживав в [ADDRESS] . З [PERSON] на день смерті були зареєстровані і постійно проживав [PERSON] та проживала без реєстрації [PERSON] . Позивачка стверджує, що проживала разом із батьком та його братом у спірному будинку, доглядала за ними, займалася їх похоронами. Вказаний факт підтверджують наступні докази: довідка Виконавчого комітету Ходорівської місбкої ради №136 від 11.04.2018 року (а.с.18) та Акт сумісного проживання №50 складеного ВК Ходорівської міської ради 23.01.2018 року (а.с.19). Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] та спадкує майно у порядку спадкування за законом, оскільки [PERSON] заповіту не залишив, що підтверджується Довідкою ВК Ходорівської міської ради №529 від 26.07.2018 року (а.с.16), а її мати - відповідачка по справі [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Крім того, згідно відповіді завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 13.10.2020 року (а.с.64), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у Жидачівській ДНК спадкова справа не заводилася. Предметом позову у даній справі є житловий будинок з надвірними спорудами на [ADDRESS] . Листом-відповіддю Приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Пасацької Аліни Олегівни №120/02-31 від 11.10.2018 року (а.с.8) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] від 20.08.1989 року (а.с.20-21) він складається із коридору 8,2 м.кв; кухні 7,7 м.кв; коридору 3,1 м.кв; кухні 3,8 м.кв; житлової площі 16,4 кв.м; житлової площі 12,1 м.кв. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. У судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «робітничий двір», а громадяни за якими він рахувався померли. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5\~статті 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1\~ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно роз`яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Оскільки, дочка померлого [PERSON] [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок, вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом підлягає до задоволення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачка позов визнала дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved