Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] . У даному будинку за зазначеною адресою крім позивача зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] . Відповідач не є родичем позивача і ніколи не проживав за вказаною адресою, хоча фактично не проживає і відповідно не користуються житлом, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час в належному позивачу домоволодінні не проживає його реєстрація за вказаного адресою спричиняє для позивача своєрідні незручності, так як вона має намір розпорядитися належним їй будинком на власний розсуд. Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач відмовляється. Оскільки відповідач не проживає у належному позивачу будинку тривалий час, то на підставі рішення суду він може бути визнаний таким що втратив право користування житлом. В зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду із даною заявою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2013 року посвідченого державним нотаріусом Томаківської ДНК Ковтюх А.В, зареєстровано в реєстрі № 337, спадкова справа № 13/2013 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2013 року № 35269612, [PERSON] власником житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] Відповідно до довідки № 527 виданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області Єренко Т.М зареєстрована за [ADDRESS] Згідно довідки № 528 виданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області Товстоног С.П. зареєстрований за [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 02.06.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] але з 2014 року по теперішній час в зазначеному житловому будинку не проживав та не з`являвся, участі у вихованні дочки не бере. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 379 ЦК України передбачає, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Частиною 1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] за місцем своєї реєстрації відсутній з 2014 року, що підтверджується довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання останнього таким що втратив право користування житлом у вказаній домоволодінні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.29, 405 ЦК України,

Outcome: approved