Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю, розташованих в с. Кропивне, Бахмацького району, Чернігівської області вул. Зелена,13. Позовні вимоги мотивовані тим, що восени 2006 року вона переїхала проживати в зазначений будинок де зареєструвалась оскільки її тітка [PERSON] хворіла і потребувала сторонньої допомоги. 04.12.2006 року [PERSON] померла, а вона залишилась проживати у будинку, де і проживає по теперішній час, тобто добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном більше 10 років, постійно сплачує за електроенергію, весь цей час користується земельною ділянкою, що призначена для обслуговування будинку. Просить суд визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, надіслали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позову. Не заперечували проти задоволення позову [PERSON] Судом, на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~ засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом установлено, що 04 грудня 2006 року померла [PERSON] у віці 78 років у м. Чернігів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 07.12.2006 року. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у с. Кропивне Бахмацького району Чернігівської області вул. Зелена,13, що підтверджується копією довідкою від 07.11.2016 року №364 виданої виконкомом [PERSON] сільської ради згідно якої дане будинковолодіння відносилось до групи колгоспних дворів головою двору був [PERSON] який помер 25.09.1995 року члени двору дружина [PERSON], яка померла 07.12.2006 року. Відповідно до довідки від 24.10.2016 року №351 виданої виконкомом [PERSON] сільської ради та відмітки в паспорті [PERSON] зареєстрована [INFO] з 01.11.2006 року і по теперішній час. Відповідно до копії спадкової справи до майна померлої 04.12.2006 року [PERSON], яка мешкала на день смерті в м. Чернігів по вул. Гоголя,8/40, відкритої першою Чернігівською державною нотаріальною конторою, яка відкрита за заявою [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0154946, серії РН № 960257, на право на майновий пай на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНБХ №10-000407, свідоцтво на право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Бахмацькому відділенні №3049 ВАТ «Державний ощадний банк України». У спадковій справі є заява [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини. Згідно зі\~ст. 321 ЦПК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~\~ Відповідно до статей\~316,\~328,\~345 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1\~ст.344 ЦК. Відповідно до\~ст.344 ч.1 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно\~ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду. Згідно до п.8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила\~ст.344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01 січня 2001 року. Виходячи зі змісту\~ст.344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1\~ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння,\~добросовісність володіння (особа, яка\~\~не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути,\~\~такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком. Відповідно п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивачка [PERSON] довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Крім того, Кропивнянська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області та відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали право позивача на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме, право на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Кропивне Бахмацького району Чернігівської області по вул..Зелена,13. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved