Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь суми боргу за договором позики в розмірі 254696,94 грн. та судових витрат в сумі 2546,97 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач отримав від позивача кошти в сумі 7500,00 доларів США на підставі договору позики, укладеного 10.06.2016, які зобов`язався повернути у строк до 15.06.2016, і додатково 2000 грн., однак проценти за договором не встановлювались. На підтвердження укладання договору позики відповідачем 10.06.2016 позивачу надана розписка, однак кошти у встановлений термін відповідач не повернув. До цього часу відповідач борг позивачу не повернув, жодного разу не здійснив виплат за укладеним договором, тому позивач вимушена звернутися до суду. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень на позов не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України сторони зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує сторін належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки. Відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана з поведінкою відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника». Враховуючи те, що від відповідача жодних заяв чи клопотань не надходило, а також з огляду на строки розгляду справи та те, що в матеріалах справи достатньо даних щодо взаємовідносин сторін, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, що містяться в них, приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10.06.2016 [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 15.06.2016 у повному обсязі, і додатково 2000 доларів США, про що надав розписку від 10.06.2016. Однак у встановлений строк [PERSON] кошти, які брав у борг, та додаткові кошти не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чи відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлені строк (термін) і виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, [PERSON] має непогашену суму борг перед [PERSON] у розмірі 9500 доларів США., яка складається з основного боргу у розмірі 7500 доларів США, що дорівнює за курсом НБУ станом на день пред`явлення позову 16.04.2019 201076,53 грн. (7500 доларів США * 26,810204 грн.) та додаткового боргу, передбаченого договором, у розмірі 2000 доларів США, що дорівнює за курсом НБУ станом на день пред`явлення позову 16.04.2019 53620,41 грн. (2000 доларів США * 26,810204 грн). Належним чином написана розписка є доказом передання грошей позивачем відповідачу. Грошові кошти позивач передала відповідачу в повному обсязі. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Доказів того, що останній повернув зазначений борг позивачу, матеріали справи не містять. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Стаття 1046\~ЦК України визначає договір позики як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, якщо за договором позики передано грошові кошти, то повертаються також грошові кошти у такій самій сумі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували позицію позивача відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved