Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], у якому просила суд визнати недійсним договір дарування квартири №9 в будинку №3, розташованому по провулку Травневому в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області серії НАЕ 181651 від 12 листопада 2014 року, який був укладений між нею та [PERSON], та зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2142, та поновити її право власності на вказану квартиру, посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на те, що 12 листопада 2014 року позивач [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування квартири №9 в будинку №3, розташованому по провулку Травневому в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області серії НАЕ 181651, який був зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2142. Вказаний договір був укладений на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2009 року. Натомість, даний договір був втрачений, та 18 жовтня 2013 року [PERSON] отримала дублікат вказаного договору, який був перереєстрований 30 січня 2014 року, після чого договір купівлі-продажу від 10 лютого 2009 року втратив свою юридичну силу. Під час посвідчення договору дарування нотаріус порушила вимоги ст.ст. 47,55 Закону України «Про нотаріат», оскільки, нотаріус повинна була впевнитися в тому, що надані сторонами документи відповідають закону, а сторони розуміють правові наслідки укладання договору. Натомість, нотаріус не виконала вказані вимоги та посвідчила договір дарування на підставі недіючого договору купівлі-продажу від 10 лютого 2009 року. Після укладення договору дарування [PERSON] звернулася до відділу нотаріату зі скаргою, за результатами розгляду якої, нотаріус [PERSON] була направлена на підвищення кваліфікації. Крім цього, пакет документів, необхідний для укладення договору дарування був виготовлений відповідачем [PERSON] на підставі недійсної довіреності. Про обставини укладення договору дарування він нічого повідомити не може, оскільки особисто там присутнім не був, а його довіритель [PERSON] йому про них не розповідала. Позивач [PERSON], явку якої було визнано судом обовязковою, до суду не зявилася, посилаючись на погіршення стану здоровя, у звязку із чим, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів та з урахуванням пояснень учасників судового процесу. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач [PERSON] та її представник послалися на те, що напередодні 12 листопада 2014 року до неї звернувся [PERSON] щодо посвідчення договору дарування. Встановивши, що надані сторонами документи відповідають діючому законодавству, а заборони на відчуження предмету договору відсутні, вона призначила угоду на 12 листопада 2014 року. 12 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] приїхали до нотаріальної контори раніше призначеного нею часу, то вона надала їм для ознайомлення текст договору. Ознайомившись з текстом договору, сторони пройшли до неї в кабінет, де вона розповіла їм про юридичні наслідки укладення договору дарування. Оскільки, у сторін не було жодних зауважень до тексту договору, умов його укладення та юридичних наслідків його підписання, вона надала їм для підписання оригінал договору. Оскільки сторони договору бажали настання правових наслідків, передбачених договором дарування, то вони його підписали без жодних зауважень. Під час підписання договору дарування у сторін не було жодних зауважень ні до нотаріуса, ні один до одного. Після підписання договору сторони залишили приміщення нотаріальної контори. Через деякий час до неї в кабінет повернулася [PERSON] та стала вимагати від неї відмінити укладений договір. Причини такої поведінки [PERSON] їй невідомі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своїх заперечень відповідач та його представник послалися на те, що в 2008 році він познайомився з [PERSON] Через деякий час вони почали підтримувати фактичні шлюбні стосунки та навіть збиралися одружитися. Через те, що вони фактично проживали однією сімєю, він постійно надавав їй матеріальну допомогу. За час сумісного проживання він придбав [PERSON] автомобіль та спірну квартиру. За взаємною згодою все майно було вирішено оформити на [PERSON]. В 2012 році [PERSON] повідомила йому, що бажає розлучитися. За домовленістю між ними було вирішено, що автомобіль марки «Мерседес» залишиться [PERSON], а йому - квартира, у звязку із чим, [PERSON] видала на його імя генеральну довіреність для переоформлення квартири та передала йому правовстановлюючі документи на неї. Після досягнення вказаної домовленості, він почав оформлення проведеної ним реконструкції квартири. Про те, що [PERSON] з часом відмінила видану на його імя довіреність йому відомо не було, хоч вони неодноразово спілкувалися з нею після цього. Через деякий час він отримав нове свідоцтво на реконструйовану квартиру на імя [PERSON]. Після отримання нового свідоцтва про право власності на квартиру до нього прийшла [PERSON] та стала просити у нього гроші для вирішення власних проблем. На її прохання, він повідомив їй, що доки вона не виконає взятих на себе обовязків щодо переоформлення на його імя квартири, він навіть не бажає її слухати. Після чого, [PERSON] повідомила йому, що згідна на переоформлення належної йому квартири. Він запропонував їй укласти договір дарування у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], на що [PERSON] погодилася. Після консультації у нотаріуса [PERSON] він повідомив [PERSON], що для укладення договору дарування їй необхідно знятися з реєстрації та зареєструватися в м. Одесі, що вона і зробила в добровільному порядку. В день укладення договору він та [PERSON] зявилися до нотаріуса, де уклали договір дарування. Після укладення договору дарування [PERSON] стала вимагати від нього гроші, а коли він відмовив їй, то вона почала вимагати від нотаріуса відмінити укладений договір дарування. На його думку, дії [PERSON] носять шахрайський характер. В даний час за заявою нотаріуса [PERSON] порушено кримінальне провадження щодо неправомірних дій [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому іншій стороні (обдаровува\-ному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За своєю правовою природою договір дарування є безоплатним, тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваної особи зустрічних дій майнового або немайнового характеру. Судом встановлено, що з 2008 року [PERSON] та [PERSON] почали підтримувати фактичні шлюбні стосунки. Перебуваючи в фактичних шлюбних стосунках, сторони вирішили одружитися, через що, почали вести спільний сімейний бюджет. За час сумісного проживання з [PERSON] [PERSON] придбав автомобіль марки «Мерседес» та квартиру №9 в будинку №3, розташованому по провулку Травневому в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області. Через те, що [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації, та придбання майна, розташованого на території України викликало у нього деякі складнощі, за взаємною згодою все майно було вирішено оформити на [PERSON]. В 2012 році за бажанням [PERSON] сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, та за взаємною домовленістю вирішили, що автомобіль марки «Мерседес» залишиться у [PERSON], а квартира перейде у власність [PERSON]. На підтвердження досягнутої домовленості [PERSON] видала на імя [PERSON] нотаріально посвідчену генеральну довіреність для переоформлення квартири на його імя та передала йому правовстановлюючі документи на неї. Після отримання довіреності від [PERSON] [PERSON] почав оформлення проведеної ним реконструкції квартири. Про те, що [PERSON] з часом відмінила видану на його імя довіреність [PERSON] повідомлено не було, ні нотаріусом, яка видала довіреність, на [PERSON]. За результатами оформлення реконструйованої квартири 28 березня 2013 року [PERSON] отримав нове свідоцтво про право власності на імя [PERSON]. Після отримання [PERSON] нового свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] звернулася до нього та стала просити гроші для вирішення власних проблем. На прохання [PERSON], [PERSON] відповів їй, що розгляне його лише після того, як вона виконає взяті на себе обовязки за раніше досягнутою домовленістю щодо розподілу майна, на що [PERSON] погодилася без всяких додаткових умов. За пропозицією [PERSON], сторони вирішили укласти договір дарування у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у звязку із чим [PERSON] в добровільному порядку знялася з реєстрації в спірній квартирі та зареєструвалася в м. Одесі. 12 листопада 2014 року сторони зявилися до нотаріуса, де уклали договір дарування. Перед укладанням договору дарування нотаріус встановила їх дійсні наміри та обсяг їх дієздатності, розяснила сторонам про юридичні наслідки укладення договору. Під час укладення договору у сторін не було жодних зауважень до тексту договору, умов його укладення та юридичних наслідків його підписання, ні до нотаріуса, ні один до одного. Після укладення договору дарування [PERSON] стала вимагати від [PERSON] гроші на вирішення власних проблем, а коли [PERSON] відмовив їй, то [PERSON] почала вимагати від нотаріуса відмінити укладений договір дарування, посилаючись на те, що у неї є інший правовстановлюючий документ - дублікат свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру. Проте, суд не приймає до уваги вказаний факт, як довід представника позивача для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки [PERSON], якій достовірно було відомо про наявність у неї дубліката свідоцтва про право власності, під час укладення договору дарування від 12 листопада 2014 року особисто засвідчила, що об'єкт договору дарування - квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, провул. Травневий,3 належить їй на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер: 1730852, виданого Реєстраційною службою Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області 28 березня 2013 року (п.п. 1.3. Договору), який було надано нотаріусу, та те, що від обдарованого не приховано обставини, які мають істотне значення для цього договору (п.п. 3.1.). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що на момент укладення договору дарування позивач [PERSON] була ознайомлена з його змістом, та бажала настання юридичних наслідків, передбачених даним договором. Суд також не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що документи, необхідні для укладення договору дарування були виготовлені [PERSON] на підставі довіреності, яку вона відмінила, оскільки, жодних зауважень з цього приводу під час укладання договору дарування позивач не висказувала, та була згодна з процесом і умовами укладання договору. Крім цього, як було встановлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] не був належним чином повідомлений про відміну [PERSON] довіреності. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів невиконання яких є підставою для визнання правочинів недійсними. Відповідно до змісту Постанови Пленуму ВСУ№ 9 від 06.11.09р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Недодержання сторонами або стороною правочину вимог, встановлених частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним (ч. 1 ст. 215 ЦК). Проте, позивачем не було надано до суду жодних доказів щодо порушення відповідачами вимог, встановлених ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а в ході судового розгляду справи їх встановлено не було. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що позивач [PERSON] під час укладання договору дарування була обізнана про умови договору та його правові наслідки, розуміла наслідки його укладання та значення своїх дій, а також бажала їх настання. Крім цього, суд враховує, що позивач [PERSON] вчинила ряд підготовчих дій, необхідних для укладення вказаного договору (зняла з реєстраційного обліку осіб, які були зареєстровані у вказаній квартирі, змінила своє місце реєстрації) про що самостійно надала нотаріусу відповідні документи. Позивачем не було доведено обгрунтованості своїх доводів та не надано доказів на їх підтвердження, у звязку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 202, 203, 717 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed