Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач є співвласником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 18.05.2009 року. Іншими співвласниками квартири є [PERSON] і [PERSON] В квартирі зареєстровано місце проживання її сина [PERSON], який з 1988р. у квартирі не проживає. Комунальні послуги не сплачує, не цікавиться станом житлового приміщення. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює перешкоди в отриманні позивачем субсидії. Оскільки відповідач більше 20 років без поважних причин в квартирі не проживає, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] перед початком судового засідання подала заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині усунення перешкод у здійсненні права власності. Позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підтримала з підстав, заявлених у позові, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, за зареєстрованою адресою місця проживання судові повістки не отримує, оскільки, як вказує позивач, там не проживає. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.59). Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзив на позов також не подав. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечують.(а.с.39,40). Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], по 1/3 кожний, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2009 року (а.с.7,8). Згідно з актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами їх права власності, складеного ОСББ «Лієпайська, б.21» від 22.08.2018р. в квартирі [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 1998р. У приватизації житла участі не приймав.(а.с.14). Факт реєстрації відповідача в квартирі підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 27.09.18р та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 01.10.18р. (а.с.25,29). У серпні 2018р. позивач зверталася до Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] Однак їй було відмовлено, оскільки відповідно до п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016р. №207, позивачем подано неповний пакет документів.(а.с.15). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, проживає в квартирі № 28. Відповідача знає з дитинства. Після армії він жив в цій квартирі, потім одружився і жив у дружини. Останній раз бачила відповідача десь у 2007-2008р. Де він зараз проживає їй не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в квартирі №44 вже близько 24 років. З позивачем спілкуємося вже близько 14р. [PERSON] бачила три рази. Років 6-7 тому приїжджав до матері. За цією адресою він не проживає. Їй відомо, що зійшовся з якоюсь жінкою. Його речей в квартирі немає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що доводиться позивачу невісткою, проживає в квартирі № 33. [PERSON] виїхав з міста ще у 1991р. в Донецьку область на заробітки. Де він зараз не відомо. Більше 11 років в квартирі не з'являвся, його речей в квартирі немає. Проживав у дружини, після розлучення поїхав з міста. Живе десь у Донецькій області, де саме вона не знає. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в квартирі позивача не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст.405 ЦК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом в квартирі за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved