Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 05.03.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 61 та про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, в них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відтак шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Відповідач є батьком дитини, а тому просить суд стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечив, щодо стягнення аліментів просив стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, тому що на даний час стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки від його доходів є неможливим, оскільки він не працює офіційно та немає змоги сплачувати таку суму. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 05.03.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.2011 року (а.с.4). У шлюбі у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.06.2012 року (а.с. 6). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, шлюб носить лише формальний характер, проживають окремо. При таких обставинах, з урахуванням визнання відповідачем позову в цій частині, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до \~ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Частково не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідача зазначає, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, оскільки він існує за рахунок випадкових заробітків, офіційно не працевлаштований, а тому просить стягувати з нього аліментт в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень. Однак, не спростовують обґрунтованості позовних вимог заперечення представника відповідача, оскільки, відповідно із ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а тому суд не вбачає підстав для визначення аліментів в твердій грошовій сумі. Також, як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано,\~що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини справи, принципи розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. На підставі ч. 1\~ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами\~ст.\~430\~ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того,\~відповідно до\~ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved