Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути із [PERSON], [INFO], номер облікової картки платника податків [NUMBER], аліменти на сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 19 січня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо і ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно ніде не працює, але їй відомо, що він отримує щомісячно великий дохід, а тому у змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 8000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 28 січня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 18 лютого 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви за вхід.№846 від 04.02.2019 та за вхід.№1251 від 15.02.2019, в яких просили суд справу розглянути у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта (а.с.2-3) судом встановлено, що позивачка зареєстрована у [ADDRESS] зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] 19.01.2012 та має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03.09.2010 (а.с.5) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.01.2012 (а.с.6) судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2012 року. Із довідки №3969 від 07.09.2015 року виданої виконкомом Ямпільської міської ради Вінницької області (а.с.7) судом встановлено, що до складу сім'ї відповідача входить: дружина [PERSON] та син [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Суд бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, який офіційно ніде не працює, водночас має високий щомісячний дохід, як на це у позові вказує позивач і не спростовано відповідачем, а також того, що він не має на утриманні інших дітей, так як ніхто із сторін про це не заявив, враховуючи його стан здоров'я, а також визнання ним позову, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач, суд вважає помірним та адекватним, і тому визначає розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача у сумі по 8000 гривень щомісячно. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 18 грудня 2018 року за вхід.№8961, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 18 грудня 2018 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved