Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 27), просить визнати за нею і [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], що знаходиться у спільній сумісній власності, по 1/2 частині за кожним, а також зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що 27.02.1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] В період шлюбу вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом виплати коштів забудовнику. Свідоцтво про право власності видано Хлібодарською селищною радою 07 серпня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області від 25 липня 2007 року № 80 на ім'я [PERSON] Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 квітня 2009 року шлюб між ними був розірваний, але вони примирилися і продовжували проживати у спірній квартирі однією сім'єю, вести спільне господарство. У червні 2013 року вона запропонувала [PERSON] переоформити 1/2 частину квартири на неї, але він заявив, що вона йому не дружина, так як шлюб між ними розірваний і не має права на 1/2 частину квартири. У липні 2013 року вона припинила шлюбні стосунки з [PERSON], отримала свідоцтво про розірвання шлюбу, але продовжувала проживати у спірній квартирі. Відповідач постійно вчиняв сварки, застосовував до неї фізичну силу, створював неможливі для проживання умови, згодом вигнав її з квартири, замінив замок на вхідних дверях, у зв'язку зим вона вимушена була звернутися до Біляївського РВ. Вважає, що її права порушені, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовом. [PERSON] у свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом, уточнивши який (а.с. 259), просить стягнути з [PERSON] на його користь 459092,13 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірваний Біляївським районним судом Одеської області 08 квітня 2009 року. Квартира [ADDRESS] була придбана ним шляхом укладання договору про інвестування в будівництво житлового будинку № 141 від 06.10.2005 року. Для сплати інвестиційних внесків ним було отримано кредит в АППБ «Аваль» у розмірі 15000 доларів США, укладено кредитний договір № 014/0077/74/40261 від 11.11.2005 року. Крім того, для здійснення ремонту в квартирі та придбання меблів та побутової техніки, ним 20.11.2008 року було отримано позику у розмірі 50000 доларів США, які він до теперішнього часу не повернув. Вказує на те, що відповідно до ч.4 ст. 65 СК України борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, враховуються при поділі майна, у зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] еквівалент 25000 доларів США (50000:2), отримані в борг, а також 4250 доларів США (8500:2), сплачені ним після розірвання шлюбу на погашення кредитного договору. [PERSON] та її представник у судовому засіданні на задоволенні первісних позовних вимог наполягали і пояснили, що спірна квартира була придбана в кредит в період шлюбу, у 2006 році вона продала належний їй житловий будинок в с. Ангелінівка Роздільнянського району Одеської області за 10000 доларів США, які витрачені на погашення кредиту. У 2009 році шлюб між ними був розірваний, але цього ж дня вони примирилися і продовжували проживати разом, вести спільне господарство. Про порушення прав їй стало відомо у 2013 році, коли [PERSON] заявив про те, що вона не має права на 1/2 частину квартири, так як після розірвання шлюбу минуло три роки і вона нічого не отримає. Зустрічні позовні вимоги не визнали і пояснили, що про існування розписки, згідно якої [PERSON] отримав 50000 доларів США, їй стало відомо після отримання зустрічного позову. За час спільного проживання [PERSON] гроші в борг не отримував. В частині стягнення еквіваленту 4250 доларів США, які сплачені [PERSON] після розірвання шлюбу, зустрічні позовні вимоги також не визнали, при цьому пояснили, що після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом, вести спільне господарство, разом сплачували кредит, а тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити. [PERSON] і його представник у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, на зустрічних позовних вимогах наполягали, при цьому пояснили, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний 08.04.2009 року, після оголошення рішення суддя роз'яснив, що позов про поділ майна має бути пред'явлений протягом трьох років з дня розірвання шлюбу. [PERSON] своїм правом не скористалася, заявили про пропуск строку позовної давності і просили відмовити у задоволенні первісного позову. Також [PERSON] пояснив, що заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири, оскільки вони домовилися про те, що [PERSON] залишає собі бізнес, і вона не претендує на квартиру. Щодо зустрічних позовних вимог пояснили, що у 2008 році він отримав в кредит 50000 доларів США від [PERSON], які повинен був повернути у строк до 2014 року, але до теперішнього часу не повернув. Оскільки отримані ним кошти були використані в інтересах сім'ї - на придбання меблів, проведення ремонту, [PERSON] має повернути йому еквівалент 25000 доларів США. Також пояснив, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживала у квартирі до 01 липня 2014 року, але як сусідка. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що первісна позовна заява підлягає задоволенню, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено у судовому засіданні, 27 лютого 1988 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02 (а.с. 7). 06 жовтня 2005 року між ТОВ АМП-Профіль і [PERSON] був укладений договір № 44 про інвестування в будівництво житлового будинку за адресою: смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався здійснити інвестування будівництва житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], на суму 132108 грн., перший внесок складає 33572 грн. і вноситься на протязі 10 днів, а залишок 98536 грн. перечислюється до 30 листопада 2005 року (а.с. 43-45). Відповідно до п.2.2 вказаного договору інвестор зобов'язується надати [PERSON] всі необхідні документи для передачі по акту приймання-передачі двокімнатної квартири № 8 загальною площею 65,40 кв.м. на 2 поверсі, загальною вартістю 132108 грн., без малярних робіт, чистих полів і внутрішніх дверей. На виконання умов договору 07 жовтня 2005 року сплачено 33572,00 грн. (а.с. 108), 21 листопада 2005 року - 98536,00 грн. (а.с. 46). 11 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0077/74/40261, відповідно до умов якого [PERSON] отримав 15000 доларів США на строк 120 місяців, зі сплатою 13% річних, зі строком погашення - 11 листопада 2015 року (а.с. 47-50), згідно п.2.1 договору кредитні кошти призначені для придбання квартири, що будується за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданих квитанцій (а.с. 109-132), умови кредитного договору були виконані сторонами у строк до 16 серпня 2011 року (дата останнього платежу), кошти в касу банку вносила [PERSON], що підтвердив у судовому засіданні [PERSON] Крім того, після останньої квитанції у зошиті (16 серпня 2011 року), де вклеєні всі квитанції про сплату кредиту, [PERSON] зроблений запис про те, що кредит повністю сплачений. Ця обставина свідчить про те, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім'єю. 18 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» і [PERSON] був укладений договір застави майнових прав, відповідно до умов якого забезпечується виконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем, що випливають з умов вищевказаного кредитного договору (а.с. 146-147), вказаний договір був укладений за згодою [PERSON], про що свідчить відповідна заява (а.с. 148). 04 серпня 2006 року [PERSON] продала належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS], за 47975 грн., про що свідчить договір купівлі-продажу (а.с. 149), як вона пояснила, частина вказаних коштів була витрачена на погашення кредиту. Доказів на спростування цієї обставини [PERSON] не надав. 31 липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 14871,00 грн., для часткової оплати товарів, а саме: духовки, домашнього кінотеатру, кавоварки, варочної панелі, пральної машини, соковижималки, пилососу, праски, холодильника (а.с. 205-210). Відповідно до довідки ПАТ «Альфабанк» від 01.10.2014 року заборгованості по вказаному кредитному договору немає (а.с. 89). 07 серпня 2007 року виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15). За період з вересня 2007 року по травень 2008 року сторонами був проведений ремонт у будинку, для проведення якого були придбані будівельні матеріали, про що свідчать квитанції за вказаний період (а.с. 90-103). 08 квітня 2009 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами розірваний (а.с. 8), про що 12 липня 2013 року відділом ДРАГС реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 16). Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно п.15 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Відповідно до наданих звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи платника єдиного податку - [PERSON] за 2007-2010 р.р. вказані звіти заповнювалися [PERSON] (а.с. 149-153), що підтвердив у судовому засіданні [PERSON], і це також свідчить про те, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати разом. У судовому засіданні були надані фотокартки сторін за травень 2013 року (а.с. 175, 187), виходячи з яких суд приходить до висновку про те, що в цей період сторони проживали як подружжя, а не як сусіди, як зазначив у судовому засіданні [PERSON] Свідок [PERSON] (син сторін) у судовому засіданні пояснив, що батьки після розірвання шлюбу проживали разом однією сім'єю, сплачували кредит, у 2013 році батько востаннє побив матір і при цьому заявив, що вона квартиру не отримає. Ту обставину, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати разом, підтвердили у судовому засіданні також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Показання свідків [PERSON], яка пояснила, що вона підтримувала близькі стосунки з [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що сторони проживали в одній квартирі, але не як подружжя, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються іншими об'єктивними доказами, дослідженими у справі, зокрема показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], фотокартками, звітами до податкової інспекції. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу 08 квітня 2009 року сторони продовжували проживати разом, вести спільне господарство. Вказане свідчить про те, що [PERSON] дізналася про порушення свого права влітку 2013 року, коли [PERSON] заявив про те, що вона не отримає 1/2 частину квартири, а тому виходячи з викладеного вище, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Крім того судом встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] - не впускає її у квартиру, замінив замок на вхідній двері, ця обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, згідно якого [PERSON] створює перепони [PERSON] для проживання у квартирі (а.с. 18), протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення (а.с. 88). Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивачки за первісним позовом [PERSON] порушені відповідачем і підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. Зустрічна позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. П. 24 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Відповідно до розписки (а.с. 42) від 20 листопада 2008 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в борг у розмірі 50000 доларів США і зобов'язався повернути до 01 червня 2014 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у 2008 році позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 доларів США, які він зобов'язався повернути у строк до червня 2014 року, але не повернув. Отримання [PERSON] грошових коштів підтвердив також свідок [PERSON] [PERSON] посилається на те, що отримані ним грошові кошти були використані в інтересах сім'ї, за них був проведений ремонт у квартирі, придбані меблі, а тому [PERSON] має сплатити йому еквівалент 25000 доларів США. Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] до 2011 року не працювала, у зв'язку з чим він отримав у борг 50000 доларів США, які витратив в інтересах сім'ї, спростовуються довідкою Роздільнянської ДПІ від 19.09.2014 року (а.с. 71), а також звітами суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи [PERSON] (а.с. 72-85), довідкою Біляївської ДПІ від 23 вересня 2014 року (а.с. 86), які свідчать про те, що [PERSON] з 2007 по 2013 р.р. працювала і отримувала дохід. Натомість [PERSON] не надав суду жодного доказу, який би свідчив про те, що вказаний договір позики укладений в інтересах сім'ї, про використання цих коштів в інтересах сім»ї - придбання меблів, будівельних матеріалів тощо на вказану суму, суду не надано, натомість в матеріалах справи наявні квитанції про придбання будівельних матеріалів для проведення ремонту після отримання квартири, але за період з вересня 2007 року по травень 2008 року, тобто свідчить про неможливість використання вказаних 50000 доларів США. Крім того, звертає на себе увагу та обставина, що [PERSON], який стверджує про те, що отримані 50000 доларів США використав в інтересах сім'ї, не звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 1/2 частини грошових коштів, а звернувся лише після подання [PERSON] позову про визнання права власності на 1/2 частину квартири. Позивач за зустрічним позовом вказує, що ним за умовами кредитного договору отримано 15000 доларів США, 8500 з яких ним особисто було погашено після розірвання шлюбу, а тому [PERSON] повинна сплатити йому еквівалент 4250 доларів США. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом, вести спільне господарство. Про це зокрема свідчить та обставина, що звіти суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи платника єдиного податку - [PERSON] за 2007-2010 р.р., які були подані до Державної податкової інспекції Роздільнянського району (а.с. 149-153) заповнювалися [PERSON], що підтвердив у судовому засіданні [PERSON] Судом встановлено, що після розірвання шлюбу проживали разом, вели спільне господарство, разом сплачували кредит, крім того, позивач за зустрічним позовом не довів суду, що отримані ним від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 50000 доларів США, були використані в інтересах сім'ї, а тому підстав для задоволення зустрічних позовних вимог суд не знаходить. Ухвалою суду 19 вересня 2014 року за заявою [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення, ним сплачено лише 243,60 грн. Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 ЦПК України залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. До ухвалення рішення [PERSON] не сплатив судовий збір у повному обсязі - 3410,40 грн., а тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає недоплачений судовий збір у розмірі 3410,40 грн.

Outcome: approved