Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що 15.05.2015 року на території м. Докучаєвськ Донецької області помер її батько [PERSON]. Оформити відповідні документи встановленого законодавством України зразку про його смерть заявниця не в змозі, оскільки м. Докучаєвськ Донецької області є населеним пунктом , на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Визнання особи померлою необхідно для відповідної реєстрації у органах РАЦС та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, а також реалізації спадкових прав. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження IІІ-ЯР №325170, складеного російською мовою, батьком [PERSON], яка народилася 19.07.1958 р., є [PERSON]. Заявниця, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] 21.01.1978р. при укладенні шлюбу з [PERSON] У подальшому, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 1-НО №347144, заявниця змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], при укладенні шлюбу із [PERSON] 30.12.1995р. [PERSON], [INFO] був громадянином України, зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], що підтверджується ксерокопією його паспорту серії ВС481422, виданого Докучаєвським МВ УМВС України в Донецькій області 07.10.2000 року. Факт смерті [PERSON], [INFO], підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №113 від 15 травня 2015р., виданим Докучаєвським центром первинної медико-санітарної допомоги, складеним російською мовою, згідно до якого, [PERSON] помер 15 травня 2015р. у м. Докучаєвськ внаслідок ракової інтоксикації раку сигмовидної кишки. Заявниця звернулася до суду для встановлення факту смерті батька для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку. Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Абзацом 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р м. Докучаєвськ Донецької області відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За вимогами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті батька заявниці [PERSON], на тимчасово окупованій території, що дасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Відповідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved