Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Миколаївська сільська рада Роменського району Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані - вона - [PERSON], її чоловік - [PERSON] та син чоловіка (пасинок) позивача [PERSON] Відповідач фактично не проживає за адресою своєї реєстрації більше 17 років, у будинку немає його особистих речей. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, фактично припинив спілкування з батьком, його місце проживання їй на даний час не відомо, а його реєстрація в будинку перешкоджає їй вільно розпоряджатися належним їй майном, зокрема у неї виникають проблеми при оформлення житлової субсидії. В зв'язку з чим вона і змушена була звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи - Миколаївської сільської ради Роменського району не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2010 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS].( а.с.7) Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2010 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. (а.с.8). Відповідно до довідки № 153 від 23.07.2018р. виданої виконкомом Миколаївської сільської ради [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] Разом з нею зареєстровані: чоловік -[PERSON] та пасинок - [PERSON].( а.с.9). Згідно акту від 18.07.2018 року [PERSON] був відсутнім за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] і не проживає за даною адресою з 22.12.2000 року. ( а.с.10). Як вбачається з листа, наданого Роменським ВП ГУНП в Сумській області 28.08.2018 за вих. № 15431/69/01-18, інформацією щодо засудження чи відбування покарання [PERSON], [INFO] Роменський ВП не володіє. (а.с. 43) Роменський МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області листом № 1598/15.13-26 від 26.07.2018р. повідомив суд про відсутність за період з 2000 р. актових записів про реєстрацію шлюбу та реєстрацію смерті [PERSON] (а.с. 27) Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема , про позбавлення права користування житловим приміщенням. Права власника житлового будинку визначені ст. 386 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, про що свідчать зібрані по справі докази, що відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає більше одного року без поважних причин, не несе будь-яких витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті; втратив інтерес до спірного житла, і тому є підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved