Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права особистої власності на квартиру [ADDRESS] (вул. Бучми) в м.Харкові, припинивши право спільної власності з [PERSON] На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано було на підставі рішення суду 22.10.2010 р. В період шлюбу 25.12.2007 р. вона уклала договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбала квартиру [ADDRESS] за 287\~850 грн., які передала продавцям до підписання договору. Так як до складання договору в неї не було достатніх коштів для придбання житла, вона звернулася до АКІБ «УкрСиббанк» з проханням надати гроші в борг. Перший платіж здійснений нею особисто 25.12.2007 р. і на даний час вона продовжує погашати кредит, про що свідчать квитанцій про внесення сум за кредитним договором. Частина банківських платежів була здійснена з 25.12.2007 р. до 31.07.2009 р. під час шлюбних відносин, в звязку з чим вона виплатила відповідачу суму у розмірі 5\~000 грн. за його частку в квартирі, що на той час складало 630 доларів США, про що він зробив офіційну заяву, посвідчену нотаріально. Так як з грудня 2007 р. і по даний час всі платежі здійснювала вона особисто, а відповідач не приймав участі у погашенні кредиту, не працював, матеріально її та дитину не забезпечував, жив своїм життям та мав окремий бюджет, вважає, що він права на квартиру не має і право власності на всю квартиру повинно бути визнано за нею з підстав, передбачених ст.57 СК України, як на майно набуте нею за особисті кошти. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та надала пояснення відповідно до обставин, викладених у позові. Відповідач, який викликався в судове засіданні за місцем його проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, та через оголошення у пресі, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, в звязку з чим, суд розглянув справу за згодою позивача за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, представлені суду, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12.08.2000 року до 05.03.2010 року, коли шлюб було розірвано на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова (а.с.6). Під час шлюбу 25.12.2007 р. [PERSON] (до укладання шлюбу та після його розірвання прізвище позивача [PERSON]) уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого вона прийняла у власність квартиру та сплатила за неї ціну у розмірі 287\~850, 00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.12.2007 р. (а.с.4). Рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 р. № 12/15 «Про перейменування обєктів Топоніміки міста Харкова» вул. Командарма Уборевича перейменована на вул. Бучми. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідно до ст. 57 СК України, на яку посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, для визнання за позивачем права особистої власності на всю квартиру необхідно встановити, що квартира придбана за кошти, які належали позивачу. Між тим, як зазначає позивач, квартира була придбана за кошти, які позивач отримала в АКІБ «УкрСиббанк» за договором споживчого кредиту від 25.12.2007 р. у сумі 57\~000 доларів США, з одночасним укладенням договору купівлі-продажу зазначеної квартири і договору іпотеки, що вбачається з представлених суду договорів та виписки по кредитному договору (а.с.4,7-9, 12). Станом на 25.12.2007 р. сума у розмірі 57\~000 доларів США була еквівалентна 287\~850 грн., що відповідає ціні за яку була придбана спірна квартира за договором купівлі-продажу від 25.12.2007 р. Таким чином, кошти, за які була придбана квартира під час шлюбу сторін, були отримані за договором кредиту і є також спільною сумісною власністю подружжя в розумінні ст. 61 СК України. З положень ст.ст. 60, 61 СК України також вбачається, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та придбану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобовязання в інтересах сімї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. В звязку з чим, позивач має право вимагати від відповідача компенсації внесених нею сум за договором кредиту як боржник, який виконав солідарний обовязок перед кредитором відповідно до ст. 544 ЦК України. Припинення шлюбних відносин не припиняє даного обов'язку і не змінює правовідносини, які виникли між сторонами при набутті права власності на спірну квартиру. Доказів, які б спростовували висновки суду, позивачем не надано. Так, надані суду: нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 14.04.2010 р., якою він повідомляє, що отримав від [PERSON] гроші в сумі 5000 грн., що в еквіваленті складає 630 доларів США, в рахунок квартири [ADDRESS], квитанції про внесення коштів [PERSON] на рахунок банку за договором кредиту, копія рішення суду про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу, копія позовної заяви, розрахунок заборгованості по аліментам, самі по собі не підтверджують той факт, що квартира придбана за особисті кошти позивача, так як в заяві не зазначено причини з яких отримав кошти відповідач від позивача та коли саме він їх отримав, а зазначення в квитанціях прізвища позивача витікає з того, що в договорі по якому вносилися кошти зазначений лише один боржник [PERSON], факт розірвання шлюбу та наявність заборгованості по аліментам також не доводять, що квартира придбавалася на особисті кошти позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed