Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем з 18 серпня 2007 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 196. Від шлюбних відносин мають трьох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя не склалося через взаємне непорозуміння. На теперішній час вона з дітьми проживає окремо, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому не має можливості в повному обсязі утримувати себе та дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання дітей. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини з дати звернення до суду з даним позовом та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років; допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, тобто проти стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей не заперечували, але не згодні з розміром аліментів, який просить стягнути позивач. Відповідач згоден сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі 5000 гривень, а на утримання позивача - 1000 гривень, мотивуючи тим, що він в повному обсязі виконує обов`язки батька, безпосередньо приймає участь у вихованні та утриманні дітей і дружини, щодня спілкується з ними, у вихідні повністю присвячує себе дітям, його щомісячні витрати на утримання дітей та дружини становлять: харчування - 5000-7000 грн./міс., витрати на школу, дитячий садок та інші витрати на дозвілля та розвиток дітей - 3000-3500 грн./міс., різні витрати на потреби позивача та дітей, в тому числі на оплату комунальних послуг - 6000-8000 грн./міс., лікування та забезпечення лікарськими засобами дітей та позивача - близько 6000 грн./міс., витрати на пальне для автомобіля позивача в середньому - 2000 грн./міс., тобто в середньому його витрати на утримання дітей та позивача на місяць складають близько 20 000 гривень. Він займається підприємницькою діяльністю пов`язаною із вирощуванням сільськогосподарської продукції, має нестабільний дохід, дохід за минулий рік становить 95 000 гривень, тобто 7 916 гривень на місяць, в червні 2019 року у нього відсутні доходи від підприємницької діяльності. Крім того, він має кредитні зобов`язання на загальну суму - 167 000,96 гривень. Утримання ним дітей та позивача здійснюються за рахунок коштів зароблених за минулий рік та кредитні кошти. Вважає, що стягнення з нього 23000 гривень призведе до штучного накопичення боргу по сплаті аліментів, так як його доходи є значно меншими. Крім того, з урахуванням надання ним допомоги на утримання дітей та позивача до цього часу, просить суд стягнути з нього аліменти з дня ухвалення рішення у даній справі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 серпня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 196, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. № 2). Від шлюбних відносин сторони мають трьох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а. с. № 3, 4, 5). Як стверджує позивач шлюбне життя з відповідачем не склалося і на даний час вона з дітьми проживає окремо від відповідача. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому не має можливості в повному обсязі утримувати себе та дітей. Бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання дітей та на її утримання на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач на даний час не працює, так як доглядає дитину до трьох років. В свою чергу відповідач є фізичною особою-підприємцем, його дохід за 2018 рік становить 95 000 гривень, про що останній надав довідку від 05.06.2019 р.. Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, зобов`язаний виконувати свій обов`язок як батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття, встановлений ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, та обов`язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, передбачений ст. 84 СК України, а також того, що відповідно до положень СК України позивач, з якою проживають діти має право звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, та її бажання отримували аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє в Україні з 27 вересня 1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». На думку суду, з урахуванням вищевикладеного, положень ст. 182 СК України, відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 гривень щомісячно до повноліття дітей та на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позивач та її представник не надали суду жодних доказів в обґрунтування позовних вимог щодо розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача. Заперечуючи проти позовних вимог в частині розміру аліментів та неможливості сплачувати аліменти в розмірі вказаному в уточненій позовній заяві, відповідач посилається на те, що він займається підприємницькою діяльністю пов`язаною із вирощуванням сільськогосподарської продукції, має нестабільний дохід, до того ж дохід за минулий рік становить 95 000 гривень, тобто 7 916 гривень на місяць, в червні 2019 року у нього відсутні від підприємницької діяльності та надав суду довідку про дохід від 05.06.2019 р.. Однак, до даного документу суд відноситься критично, оскільки він складений самим відповідачем, а тому не може бути об`єктивним. Інших буд-яких доказів на підтвердження даної обставини суду не надав. Натомість відповідач зазначив, що на утримання дітей та позивача він щомісячно витрачає близько 20 000 гривень. Доказів того, що частина цих коштів, як вказує відповідач, становлять кредитні кошти останнім суду не доведено. Посилання відповідача на те, що він безпосередньо приймає участь у вихованні та утриманні дітей і дружини, щодня спілкується з ними, у вихідні повністю присвячує себе дітям, витрачає на них кошти, на думку суду, не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини та отримувати аліменти за рішенням суду. Наявність у відповідача кредитних зобов`язань не звільняє його від виконання вищевказаних обов`язків та не є обставинами, які унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі визначеному судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відровідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд звертає увагу сторін, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: partial