Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відібрання та повернення дитини, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог повідомила, що з квітня 2010 року з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, відповідно до рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано 2014 року. Від спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Після припинення сімейних відносин донька залишилася проживати з матір'ю. Кам'янець - Подільською міською радою в особі служби у справах дітей було встановлено дні відвідування батьком дитини. Між позивачем та відповідачем постійно виникали спори щодо місця проживання дитини. Рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року визначено місце проживання дочки [PERSON] з позивачкою, яке набрало законної сили, але відповідач відмовляється виконувати рішення суду, оскільки останній забрав дочку з дошкільного закладу та не повернув до цього часу, тому, позивачка звернулась до суду. В суді позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили. Позивач пояснила, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу повернення дитини, однак будь-яких заходів встановлення місця перебування відповідача та дитини останні не приймали. Крім того, своїми діями відповідач завдав її моральної шкоди, оскільки вона не може зустрітись, спілкуватись з власною дитиною, приймати участь у її вихованні та утриманні дитини, чим переносить моральні страждання. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради Хмельницької області у суді позов про відібрання та повернення дитини [PERSON] - підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неприбуття суду не повідомив. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши позивача, його представника, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради Хмельницької області, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18 квітня 2010 року зареєстрували шлюб, актовий запис №190. Відповідно до рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 13.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Відповідно до виконавчого листа від 30.09.2014 року Кам'янець - Подільського міськрайонного суду з відповідача на користь [PERSON]. на утримання дитини стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.07.2014 року і до повноліття дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради №986 від 04.09.2014 року, розглянувши заяву громадянина [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні у перші і треті вихідні місяця в суботу та неділю з 10:00 год. до 13:00 год., щовівторка та щочетверга забирати дитину з дошкільного навчального закладу о 16:30 год. та повертати матері о 18:30 год. Відповідно до рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] у [ADDRESS]. Згідно листів-відповідей №3-45 від 26.01.2015 року, № 182/3 від 04.02.2015 року, № 8677/3 від 23.04.2015 року начальника Кам'янець - Подільського міського відділу міліції Управління МВС України про розгляд звернень на заяви Заводської - Перебендюк Б.В. щодо порушення рішення виконкому Кам'янець-Подільської міської ради [PERSON] та встановлення місця знаходження дитини [PERSON] зареєстровані в журналі ЖЄО № 660 від 21.01.2015 року, ЖЄО №991 від 31.01.2015 року та ЖЄО № 3737 від 15.04.2015 року та розглянуті, встановлено, що малолітня [PERSON] з 24.12.2014 року по теперішній час проживає разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до журналу Кам'янець-Подільського ДНЗ № 30 малолітня [PERSON] не відвідує дитячий заклад з 25.12.2014 року по 23.03.2015 року. Згідно ст. 162 Сімейного Кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з «Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. На підставі викладеного суд вважає доведеним те, що відповідач самовільно, без згоди позивачки, змінив місце проживання дитини, а тому позовні вимоги в частині відібрання у відповідача та повернення дитини позивачу підлягають задоволенню. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою проти неї. Враховуючи до уваги подію, яка спричинила позивачці моральну шкоду, об'єм її хвилювань, а саме той факт, що вона була розлучена з малолітньою дитиною, що заподіяло їй душевних страждань, хвилювань, порушення її нормальних життєвих зв'язків, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково у розмірі 3 000 грн. У відповідно ст. до п.5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved