Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 37600,00 гривень витрат на поховання, понесених нею у зв`язку із смертю її чоловіка [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.11.2018 року водій [PERSON] керуючи мотоциклом «Honda» CBR 600», номерний знак [NUMBER] , рухаючись на автодорозі «Західний обхід м. Львова» в районі 1 км + 900 м. здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який керував велосипедом «Grand», внаслідок чого її чоловік помер. У зв`язку із наведеним, позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату витрат на поховання чоловіка [PERSON] , однак МТСБУ відмовило у такій виплаті покликаючись на те, що поданий позивачем товарний чек не належить до розрахункових документів. Проте, оскільки законодавством не встановлено вимог щодо форми та змісту товарного чека, такий може бути видано суб`єктом господарювання у довільній формі. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ учасників справи. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2021 року Моторному /транспортному/ страховому бюро України відмовлено у прийнятті відзиву на позовну заяву у зв`язку із пропущенням встановленого судом строку для подання відзиву без поважних причин та повернуто такий відповідачу; продовжено строк розгляду справи та витребувано із Львівської обласної прокуратури матеріали кримінального провадження досудового розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.11.2018 року приблизно о 17:00 год. на автодорозі «Західний обхід м. Львова» в районі її 1 км+900 м між мотоциклом «Honda» CBR 600», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та велосипедом «Grand», яким керував [PERSON] . 21.05.2021 року у Залізничному районному суді м. Львова зареєстровано повторний відзив Моторного /транспортного/ страхового бюро України на позов, однак суд не приймає такий до уваги, з підстав викладених в ухвалі суду від 22.04.2021 року, а також звертає увагу, що покликання представника відповідача на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та долученими до неї додатками судом скерована не на юридичну адресу відповідача, а на адресу, вказану позивачем, що перешкоджало відповідачу вчасно подати відзив на позов, суд не приймає до уваги, так як за адресою, на яку судом надіслано поштові відправлення відповідачу, такі були отримані з відміткою про вручення 22.03.2021, крім цього, вказана адреса були зазначена і представником відповідача, який діяв на підставі довіреності від 28.12.2020 р. та чинної до 31.12.2021 р. включно /а.с.45/ у поданому відзиві на апеляційну скаргу /а.с.44/. Відтак, ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими додатками отримана повноважним представником відповідача 22.03.2021 року, а тому відзив подано з пропуском встановленого судом строку. Крім цього, із змісту поданого відзиву вбачається, що представник відповідача обґрунтовує відмову у страховій виплаті внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.12.2017 р. за участю транспортного засобу «БМВ», держаний номер [NUMBER] , що не є предметом розгляду у даній справі. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12018140000000593, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Судом встановлено, що 08.11.2018 року приблизно о 17:00 год. на автодорозі «Західний обхід м. Львова» в районі її 1 км + 900 м між мотоциклом «Honda» CBR 600», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та велосипедом «Grand», яким керував [PERSON] . Обидва водії загинули на місці події. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 12018140000000593, 30.01.2019 року постановою прокурора Прокуратури Львівської області дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із смертю особи, яка підлягала притягненню до кримінальної відповідальності та встановлено, що водій велосипеда «Grand» [PERSON] , із вини якого сталась дана дорожньо-транспортна пригода від отриманих травм загинув на місці події. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] /а.с.9/. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 даної статті визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як вбачається із Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках, велосипед не вважається джерелом підвищеної небезпеки, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою. Згідно ч.3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Частиною 1 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 16.02.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище чоловіка та дружини після одруження - [PERSON] /а.с.8/. Відтак, позивач, як дружина [PERSON] , який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з джерелом підвищеної небезпеки, а саме мотоциклом «Honda» CBR 600» під керуванням водія [PERSON] , має право на відшкодування витрат на поховання. Відповідачем вказане не заперечено, як і не надано суду доказів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу [PERSON] . Із матеріалів кримінального провадження № 12018140000000593 вбачається, що мотоцикл «Honda» CBR 600» р.н. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність на час події не була застрахована. Як вбачається із матеріалів справи, 27.02.2019 року в інтересах [PERSON] ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернувся із заявою до Моторного /транспортного/ страхового бюро України про виплату страхового відшкодування. Згідно відповіді Моторного /транспортного/ страхового бюро України від 25.05.2020 року, для виплати відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника необхідно надати оригінали документів, що підтверджують витрати на поховання, а саме фіскальний касовий чек або розрахункова квитанція, що відповідають Наказу Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій /розрахункових книжок/, форми 3ВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій /розрахункових книжок/» /а.с.14/. Відповідно до п.7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно ст. 2 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну. Наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 затверджено «Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій /розрахункових книжок/, форми 3ВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій /розрахункових книжок/», яким, у редакції чинній на час звернення представника позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, не визначено форму та зміст такого виду розрахункового документа як товарний чек. Таким чином, оскільки, на час виникнення спірних правовідносин, законодавством не визначено вимог до форми та змісту товарного чеку, який, відповідно до законодавства України, є одним із видів розрахункових документів, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Як вбачається із долучених до матеріалів справи копій документів, ФОП [PERSON] , який є суб`єктом господарювання та зареєстрований як платник єдиного податку /а.с.18/, видав [PERSON] товарний чек №225 від 06.04.2020 року, згідно якого [PERSON] є покупцем гранітного одинарного пам`ятника на суму 37600,00 гривень /а.с.16/. Суд приймає до уваги покликання представника позивача у позові на те, що станом на 06.04.2020 р. для ФОП [PERSON] застосування реєстраторів розрахункових операцій, відповідно до законодавства України, не було обов`язковим. Крім цього, до матеріалів справи долучено копію акта про отримання авансу продавцем, згідно якого продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] аванс в розмірі 18800,00 гривень 01.02.2020 р.; копію акта про повний розрахунок за виготовлення пам`ятника, а також копію акта прийому-передачі пам`ятника покупцеві від 06.04.2020 року та акта про розрахунок за встановлення пам`ятника /а.с.17/. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у відповідача не було законних підстав для відмови позивачу у виплаті відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а тому позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вказала, що очікує понести витрати на правову допомогу, однак, позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не заявляла, як і не надала жодних доказів понесення вказаних витрат, а тому суд не вирішує питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: approved