Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2016 року помер [PERSON], який був чоловіком матері позивача [PERSON]. З 1989 року вони проживали однією сімєю, спочатку були в фактичних шлюбних відносинах, а потім зареєстрували шлюб. Вони проживали за адресою: [INFO]. З 2010 року позивач постійно проживала за зазначеною адресою, у звязку із хворобою матері, позивач переїхала до них жити. 11.12.2013 року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті позивач залишилась проживати однією сімєю з [PERSON], за яким вона доглядала, у звязку із хворобою, та утримувала. Після смерті [PERSON], 10.02.2016 року, відкрилась спадщина у вигляді жилого будинку з усіма надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Гвардійська,27. Позивач є спадкоємицею за законом четвертої черги. У звязку з відсутністю у померлого дітей, рідних братів і сестер, а також інших родичів, спадкоємців за законом першої, другої та третьої черги немає. Померлий також не залишив після себе заповіт. Оскільки позивач постійно проживала із спадкодавцем з 2010 року до часу відкриття спадщини, вона звернулась до суду із даним позовом та просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 10.02.2016 року, та визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма надвірними спорудами, що розташований за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Гвардійська,27, у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 10.02.2016 року. В судовому засіданні позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], починаючи з 01.03.2010 року протягом шести років до часу відкриття спадщини 10.02.2016 року, та визнати за нею право власності на жилий будинок з усіма надвірними спорудами, що розташований за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Гвардійська,27, у порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 10.02.2016 року. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з урахуванням уточнень та просила їх задовольнити з зазначених підстав. Зазначили, що позивач не має оригіналів правовсатновлюючих документів на житловий будинок, а тому позивач може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом у разі встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Представник відповідача в судовому засіданні покладалась на розсуд суду при вирішенні спору. В останнє судове засідання не з'явилась, повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної, спадкової та інвентарної справ, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно актового запису про народження №20, зробленого 30.03.1959 року Камишанською сільською радою Білозерського району Херсонської області, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до актового запису про шлюб №48, зробленого 08.09.1978 року Камишанською сільською радою м.Херсон, 08 вересня 1978 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сухарєва» (а.с.20). Згідно актового запису про шлюб №86, зробленого 04.12.2008 року Антонівською селищною радою м.Херсон Херсонської області, 04 грудня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 22.06.1976 року [PERSON] належить жилий будинок з усіма надвірними спорудами, що знаходиться в м.Херсоні, с.Антонівка, вул.Гвардійська,27 (а.с.10-11). Відповідно до актового запису про смерть №569, складеного 11.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] померла 11 грудня 2013 року (а.с.16). Відповідно до актового запису про смерть №235, складеного 17.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер 10 лютого 2016 року (а.с.9). Із матеріалів спадкової справи №84/2016, заведеної після смерті 10 лютого 2016 року [PERSON] [PERSON] Херсонською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] зверталась до нотаріальної контори із заявою №158 25.02.2016 року про прийняття спадщини після смерті її вітчима [PERSON], [INFO], який помер 10 лютого 2016 року та постійно проживав в [INFO], з яким вона проживала разом. Інші спадкоємці відсутні. Свідоцтво про прийняття спадщини не видавалось (а.с.54-59). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] однією сімєю за адресою: м.Херсон, с.Антонівка, вул.Гвардійська,27 з 01 березня 2010 року по день його смерті 10.02.2016 року. зазначили, що на день смерті спадкодавця його дружина (мати позивача) померла, інших родичів у нього не було. У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особі, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п.3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факти, від яких залежить виникнення, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов переконання щодо обгрунтованості заявлених позивачем вимог щодо встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: вул.Гвардійська,27, смт.Антонівка, м.Херсон, з 01.03.2010 року до 10.02.2016 року (часу відкриття спадщини). Також, враховуючи те, що позивач фактично прийняла спадщину за законом на житловий будинок №27 по вул.Гвардійська в смт.Антонівка м.Херсона, що залишилась після смерті [PERSON], який помер 10.02.2016 року, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та доведено, що на момент смерті спадкодавця йому на праві власності належав спірний житловий будинок, суд вважає доцільним позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved