Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Феодосія Рес-публіки Крим, яка настала 17.05.2018 року. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до Каховського районного відділу Держав-ної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області щодо державної реєстра-ції смерті матері заявниці [PERSON] із наданням свідоцтва про смерть, виданого орга-ном, який знаходиться на території непідконтрольній державній владі України, їй було від-мовлено у державній реєстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 640573, видане Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 30.08.2018 р., а не медичний документ, форми, зат-вердженої наказом Міністерства охорони здоровя України. Метою встановлення факту смерті є отримання відповідного свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України, оскільки факт смерті її матері на тимчасово окупо-ваній території унеможливлює отримання документів про даний факт в силу законодавчих обмежень. Внесення до Реєстру запису про смерть громадянина України та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлої та інші правові наслідки. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про причини неявки суд не по-відомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволен-ню. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] приходиться донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії І КГ № 317122 видане Вільновською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області 29.12.1975 року. Згідно копії паспорта серії МО 145076 встановлено, що [PERSON] народи-лася 20 квітня 1954 року в Коломийському районі Івано-Франківської області. Факт смерті [PERSON] в м. Феодосія, Республіки Крим безспірно встановлений, на-даною суду копією довідки про дату та причину смерті серія 3512 №005157 від 22.05.2018 року, якою встановлено, що дата смерті [PERSON] 17 травня 2018 року та визна-чена причина смерті: застійна сердечна недостатність, аортальна клапанна недостатність та свідоцтвом про смерть від 30.08.2018 року, виданим Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Відповідно до довідки № 216 від 17.10.2018 року, виданої Волинською сільською радою Каховського району Херсонської області вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 17 травня 2018 року, на день смерті була зареєстрована на території сільської ради сама, за адресою: вул. [PERSON] (Леніна) буд. №48 с. Волинське Кахов-ського району Херсонської області. Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 року «Про вне-сення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (ріше-ння, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявниця звернулася до Каховського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, для проведення реєстрації факту смерті на території України, 16.10.2018 року за вих. №1341/14.12-23 отримала відмову, оскільки нею були надані документи, які не відповідають законодавству України та не створюють правових наслідків на території України та було запропоновано звернутись до суду для вста-новлення факту смерті. За п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів ци-вільного стану факту смерті. За ч.2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до\~ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в пев-ний час або про оголошення її померлою. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на території м. Феодосія Республіки Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підста-вою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом Украї-ни. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території Рес-публіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Проте, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контро-лем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульо-ваного у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч.1\~ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. ч. 1-2\~ст.4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тим-часово окупованій території. Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] у м. Феодосії Республіки Крим, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами Украї-ни та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз'яснень, викладених у п.1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значен-ня. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч.4\~ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встано-влення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки [PERSON] померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, її смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі довідки, виданої ліку-вальним закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні. Тому вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved