Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником 1/3 частки вищевказаної квартири. Іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] . В зазначеній квартирі зареєстровано також місце проживання її матері [PERSON] , яка є відповідачем у справі. Проте остання в квартирі з жовтня 2014 року не мешкає, виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, комунальні послуги не сплачує. На теперішній час вона має бажає оформити субсидію, проте реєстрація її матері в належній їй частці квартири чинить певні перепони. В добровільному порядку з місця реєстрації [PERSON] не знялась, повідомила, що на теперішній час у неї немає можливості та наміру приїхати до м. Бердянськ. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 26). Відповідач, [PERSON] повідомлена належним чином про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала (а.с. 29). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов вважає таким, що підлягає задоволенню (а.с. 27). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов вважає таким, що підлягає задоволенню (а.с. 28). Суд на підставі ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст. 247, 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради на підставі розпорядження №19253 від 15.05.2009 року (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 15.10.2014 року серії [NUMBER] позивачем підтверджено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5). Іншими співвласниками зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради на підставі розпорядження №19253 від 15.05.2009 року кожному належить по 1/3 частини вказаної квартири (а.с. 3). За даними Реєстру територіальної громади м. Бердянська за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано зокрема місце проживання [PERSON] (а.с. 6, 11). З акту обстеження фактичного проживання [PERSON] в [ADDRESS] від 15.08.2019 року вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою не мешкає з жовтня 2014 року (а.с. 8). Позивач [PERSON] вказує на те, що [PERSON] є її матір`ю, в спірному житлі більше п`яти років не проживає. Вона має намір оформити субсидію, проте реєстрація її матері в належній їй частці квартири чинить певні перепони. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в частці квартири, що належить позивачу не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст. 405 ЦК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved