Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування житловою квартирою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Маріупольської міської ради Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя від 22 грудня 2014 року № 281/2 призначено [PERSON] її опікуном. Рішеннями Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 07 серпня 2002 року та 07 лютого 2001 року її батьки позбавлені батьківських прав відносно неї. Вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак з 21 січня 2016 року тимчасово знялася з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі в зв`язку з навчанням в Донецькому вищому училищі олімпійського резерву ім.С.Бубки, де була тимчасово зареєстрована по травень 2019 року в гуртожитку [ADDRESS] . 11 лютого 2020 року вона знову звернулася до органу Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] , але їй було відмовлено в цьому з посиланням на втрату нею права користування вказаною квартирою. Посилаючись на поважність причини непроживання у вищевказаній квартирі понад шести місяців, просить суд визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до суду не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив, в якому вказувала на те, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста Маріуполя. Позивач самостійно відчужила право користування квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання. Більш того, пунктом 2 рішення Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя від 22 грудня 2014 року № 281/2 закріплено за позивачкою частину житлової площі у вказаній квартирі, що дає їй підстави для набуття права користування квартирою та реєстрацію у ній, а відмова в такій реєстрації була отримана внаслідок неподання позивачкою такого рішення до органу реєстрації при подачі відповідної заяви. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Орджонікідзеської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22 грудня 2004 року № 281/2 «Про призначення опіки над неповнолітньою [PERSON] », призначено [PERSON] опікуном неповнолітньої [PERSON] та закріплено за нею частину житлової площі в квартирі [ADDRESS] . При цьому, як вбачається із вказаного рішення частина житлової площі була закріплена за [PERSON] як за неповнолітньою. З довідки № 26 від 27 січня 2017 року, виданої Донецьким вищим училищем Олімпійського резерву ім.С.Бубки вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Донецькому вищому училищі олімпійського резерву ім.С.Бубки, є студенткою ІІ курсу, відділення легкої атлетики. З 21 січня 2016 року зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 лютого 2020 року, виданої ОСББ «Київська-62» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 11 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] , але їй було відмовлено в цьому з посиланням на п.11 постанову Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року. На підставі ст.9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. При цьому ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Враховуючи те, що [PERSON] була тимчасово відсутня понад шість місяців за місцем свого останнього проживання у квартирі [ADDRESS] з поважної причини - у зв`язку із навчанням у Донецькому вищому училищі Олімпійського резерву ім.С.Бубки, на даний час їй відмовлено у реєстрації місця свого проживання за вказаною адресою, суд приходить до висновку про поновлення її права користування цим житловим приміщенням. При цьому суд враховує, що частина житлової площі в квартирі [ADDRESS] за рішенням Орджонікідзеської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22 грудня 2004 року № 281/2 була закріплена за [PERSON] саме як за неповнолітньою, яка на даний час досягла повнолітнього віку. Дослідивши у сукупності докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved