Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, про їх духовний і фізичний розвиток не цікавиться тощо. Всі питання щодо виховання дітей позивачем вирішуються самостійно, без участі і підтримки відповідача. Також, звертає увагу на те, що за відповідачем рахується станом на березень 2015 року заборгованість у розмірі 14583 грн. 89 коп. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні встановлено, що 22.02.1992 року відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Ізмаїл Одеської області між сторонами укладено шлюб, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.10.2013 року між ними розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Як вбачається з характеристики, наданої класним керівником ЗОШ №11, позивач приділяє належну увагу вихованню доньки [PERSON], [INFO], батько дитини у шкільному житті доньки участі не приймає, батьківські збори не відвідує. Згідно довідки від 30.04.2015 року, виданої дільничим лікарем [PERSON], дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку у нефролога з діагнозом «Хронічний пілонефрит», та постійно знаходиться під доглядом матері, батько дитини -[PERSON] до лікаря не звертався. Викладене також узгоджується з письмовою відповіддю №201 від 30.04.2015 року та №204 від 06.05.2015 року КУ «ІМЦПМСД». За змістом характеристики, наданої ФОП «[PERSON]., [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно, багато часу приділяє догляду за хворою дитиною тощо. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за [PERSON] станом на 01.04.2015 року рахується заборгованість по аліментам у розмірі 14583 грн. 89 коп. Відповідно до листа Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області від 29.04.2015 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за вих.№01/28-1093 від 18.06.2015 року [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дітей позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль, не піклується про їх духовний і фізичний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться їх здоров'ям, не створює умови для отримання ними освіти, а також не проявляє до них батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третьої особи Органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved