Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на автомобіль «Жигулі» ВАЗ 2102, 1974р. випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений в 2014р. між [PERSON] від імені [PERSON] з [PERSON]. Витребувати у [PERSON] та [PERSON] та передати їй належній [PERSON] автомобіль «Жигулі» ВАЗ 2102, 1974р. випуску, державний номер [NUMBER]. Визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я [PERSON] автомобіля «Жигулі» ВАЗ 2102, 1974р. випуску, державний номер [NUMBER], зняти автомобіль «Жигулі» ВАЗ 2102, 1974р. випуску, державний номер [NUMBER] з державної реєстрації в Територіальному центрі МВС в Харківській області. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача упущену вигоду в розмірі 184 556,73грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] та її представники позов підтримали. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те що згідно заповіту батька - [PERSON] від 26.03.2011р. [PERSON] є єдиною спадкоємицею його майна, до складу якого входив автомобіль «Жигулі» ВАЗ 2102, 1974р. випуску, державний номер [NUMBER]. 02.10.2010р. [PERSON] написав довіреність на управління вищезазначеним автомобілем на сина - [PERSON] Після смерті батька [INFO]. позивачка заявила свої вимоги до брата щодо вищезазначеного автомобіля, але він її вимоги ігнорує. Згідно відповідей на запит нотаріуса [PERSON] стало відомо, що автомобіль перереєстрований на іншого власника, змінено номерні знаки. Технічний паспорт та сам автомобіль знаходилися у [PERSON] Позивачка посилалася, що спірний автомобіль зареєстрований вже за відповідачем [PERSON], що дає відповідачу право незаконно володіти чужим майном та перешкоджає здійснювати її права власника. [PERSON] розрахувала загальну суму упущеної вигоди в розмірі 148 851,63грн., період розрахунку 10.09.2013р. до 09.08.2016р., оскільки мала намір здавати в оренду автомобіль за 3000грн. щомісячно. Також позивачка стверджувала, що могла би отримати додаткову вигоду, якщо б поклала кошти від оренди автомобіля під 20 % річних на депозит з поповненням до банку за період з 10.09.2013р. по 10.07.2016р. - 35 705,10грн. Позивачка посилалася на ст. 317 ЦК України, згідно якої власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі [PERSON], [PERSON], Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили суд у задоволені позову відмовити. [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, повністю їх підтримав разом з представником у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] стверджував, що після смерті батька [INFO]. до вересня 2015р. [PERSON] ніяких претензій щодо передачі автомобіля не виказувала. У письмовій вимозі у вересні 2015р. [PERSON] повідомила відповідача, що він повинен передати автомобіль за актом прийому-передачі без будь-якого уточнення. Від зустрічі, контактів з цього питання [PERSON] уникала. Відповідач [PERSON] посилається, що не одержував запитів, письмових повідомлень нотаріуса щодо надання правовстановлюючих документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину на автомобіль за [PERSON] Автомобіль 1974р. випуску, експлуатувався 42 роки, він та [PERSON] підтримували належний технічний стан автівки, вартість якої на дійсний час за звітом фахівця становить 4778грн. Автомобіль був перереєстрований через органи ДАІ 27.11.2014р. на [PERSON], договору купівлі-продажу автомобіля не існує. За час находження даної цивільної справи у Ленінському районному суді м. Харкова неодноразово пропонував позивачці добровільно перереєструвати за нею автомобіль, але вона відмовлялася. Відповідач також стверджував, що [PERSON] не отримала письмову відмову нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на автомобіль. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] також заперечував у повному обсязі. Пояснив суду, що [PERSON] до нього не зверталася з питання передачі їй автомобіля. Як [PERSON], [PERSON] був згоден добровільно належним чином передати спірній автомобіль позивачці, але вона відмовлялася. Відповідач - Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області надав письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] В запереченнях вказав, що Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області є самостійною юридичною особою до складу якої входить територіальні сервісні центри МВС в Харківській області. Автомобіль ВАЗ 2102, 1974р. випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номер [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON], оформлений технічний паспорт [NUMBER]. Під час експлуатації на транспортному засобі був замінений кузов з [NUMBER] на [NUMBER], власник та номерні знаки не змінювалися. 27.11.2014р. зазначений транспортний засіб перереєстровано на [PERSON] На автомобіль закріплено номерні знаки та оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Підставою проведення реєстраційних дій є довідка-рахунок серії ВІА № 824957 від 27.11.2014р. Відповідач стверджує, що реєстраційні дії проведено у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» та інші нормативні акти. Про зняття автомобіля з обліку на теперішній час відмову підрозділу в проведенні таких дій. У РСЦ МВС в Харківській області не має права самостійно змінювати порядок реєстрації транспортних засобів. Суд, вислухавши сторони, допросивши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Як було встановлено судом [PERSON] належав на праві власності автомобіль ВАЗ 2102, 1974р. випуску, кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований на його ім'я 30.10.1974р. у Московському РВВС м. Харкова на підставі технічного паспорту. 02.10.2010р. [PERSON] видав належним чином оформлену довіреність [PERSON] на користування та розпорядження автомобілем строком на двадцять п'ять років з правом керування, повного або часткового передоручення повноважень третім особам. [PERSON] помер [INFO]. 26.03.2011р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений нотаріусом, яким заповідав все належне йому майно своїй дочці - [PERSON] До складу спадщини після смерті [PERSON] крім спірного автомобіля, входили 3/8 частини квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири [ADDRESS] було видано нотаріусом [PERSON] 08.07.2012р. До дійсного часу свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спірний автомобіль [PERSON] не видано, але до суду відповідачкою не надані докази про відмову нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові». Натомість позивачка надала суду копію запиту нотаріуса № 128/02-14 від 17.09.2015р. до начальника УДАІ УМВС в Харківській області про належність автомобіля ВАЗ 2102, 1974р. випуску, державний номер [NUMBER], письмову відповідь заступника начальника Управління від 11.09.2015р. про реєстрацію автомобіля на іншого власника, письмову відповідь нотаріусу від 29.05.2015р. заступника начальника центру № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ про реєстрацію автомобіля на іншого власника, зміну номерних знаків. Позивачка [PERSON] також надала суду копію своєї письмової вимоги до [PERSON] від 22.09.2015р., де запропонувала йому протягом п'яти днів з моменту отримання вимоги передати їй автомобіль за актом прийому-передачі. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що не міг виконати вимогу позивачки бо вона уникала від будь-яких контактів з ним, конкретно не вказала про перереєстрацію автомобіля, та він не зрозумів текст письмової вимоги. На підтвердження своїх заперечень [PERSON] надав суду копію Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2015р. за його позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, вселенню та визначенню порядку користування квартирою та за позовом [PERSON] до нього про припинення права спільної часткової власності. Рішення набуло законної сили. Суд встановив неможливість доступу [PERSON] до спільної з [PERSON] квартири, відсутність нормальних контактів сторін. Позов [PERSON] був задоволений, у зустрічному позові [PERSON] відмовлено. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні 27.12.2016р. пояснили суду, що [PERSON] неодноразово у 2015р. , а також потім намагався зустрітися з сестрою [PERSON], але вона відмовлялася. До вересня 2015р. про передачу спірного автомобіля з боку [PERSON] вимог не було. У судовому засіданні 06.12.2016р. позивачка [PERSON] пояснила суду, що нотаріус письмово не відмовляв їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль, а також не зверталася до органів ДАІ про перереєстрацію за нею автівки, не було також конкретної вимоги в акт прийому-передачі автомобіля у вересні 2015р. (письмова вимога). У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони, або інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд вважає, що позивачка [PERSON] не надала належних доказів порушення її права на одержання свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль, його перереєстрацію у державних органах зі сторони всіх трьох відповідачів. Позивачка [PERSON] не надала доказів існування договору купівлі-продажу автомобіля, витребування його з чужого незаконного володіння. Суд не вважає, що [PERSON], яка має право на спадкування спірного автомобіля за заповітом батька, але не є його власником, має право вимагати від відповідача [PERSON] відшкодування збитків в результаті порушення її цивільного права. Розрахунки, які [PERSON] привела у своєму позові незрозумілі, побудовані на припущеннях, а не на доказах. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, то й відмовляє у стягнення з відповідачів на її користь судових витрат.

Outcome: dismissed