Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Дніпровська міська рада, у якій просить встановити факт її проживання та [PERSON], [INFO], однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті [PERSON], тобто до 28 вересня 2017 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що вона з 2004 року проживала однією сімєю з [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. 28 вересня 2017 року [PERSON] помер. За весь проживання однією сімєю вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільний бюджет, несли витрати по утриманню житла. У 2004 році [PERSON] подарував їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Протягом останніх двох років [PERSON] тяжко хворів, і тому заявник постійно була поряд з ним, допомагала йому та опікувалися ним до самої смерті. [PERSON] у шлюбі не перебував, дітей не мав. 12 квітня 2018 року заявник звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади, що знаходяться в ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «[PERSON] Аваль», що належали померлому [PERSON] Однак постановою приватного нотаріуса заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Встановлення факту проживання однією сімєю заявника та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті 28 вересня 2017 року, має значення для визнання спільним сумісним майном на визнання права власності на майно. Заявник надала до суду заяву, у якій просила заяву про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення заяви, подавши про це до суду відповідну заяву. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено, що 28 вересня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 764134, виданого 29 вересня 2017 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «[PERSON] Аваль». У встановлений законом строк заявник звернулася до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Однак постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 12 квітня 2018 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємицею не було надано документів, які підтверджують факт шлюбних відносин зі спадкодавцем, оскільки вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації шлюбу та проживала однією сімєю принаймні більше пяти років до часу відкриття спадщини. (а.с.12). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, зокрема факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сімєю є особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Для визнання осіб сімєю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Статтею 74\~СК України визначено, що\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. У постанові №\~5\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~п.\~5.1\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~спадкування» від\~16\~травня 2013\~року №\~24-753/0/4-13\~при вирішенні\~спору про\~право на\~спадщину осіб,\~які проживали\~зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу\~України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України(п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Згідно із договором дарування квартири від 13 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2506, [PERSON] Ісак, що мешкає за адресою: [ADDRESS], подарував [PERSON] указану квартиру (а.с.8). Згідно із актом від 12 квітня 2018 року, складеного сусідами заявника, остання дійсно з жовтня 2004 року до дня смерті [PERSON] проживала разом із ним однією сімєю за адресою: [ADDRESS], вели спільний побут, турбувалися один про одного, разом святкували урочисті заходи, їздили на відпочинок (а.с.10). Факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] також підтверджується письмовими поясненнями свідків. Так, [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство (а.с.48-54). Також факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] підтверджується фотознімками, що містяться у матеріалах справи (а.с.13-17). Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сімєю необхідно заявнику для реалізації її спадкового права, як спадкоємця. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON], який помер 29 вересня 2017 року, проживали однією сім'єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з травня 2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved