Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, згідно із яким 29.11.2007 року помер брат позивача [PERSON], який заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України є [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась написавши відповідну заяву. Спадкоємців другої черги згідно ст. 1262 ЦК України крім, позивача немає Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4870 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 057581 від 10.11.2004 року. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з браком коштів, а також віддаленістю місця проживання від місця відкриття спадщин та на сьогоднішній день не взмозі довести поважність причин пропуску шестимісячного терміну. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4870 га, кадастровий номер 0523183900:02:003:0131, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 057581 від 10.11.2004 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 29.11.2007 року в с. Коханівка Липовецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 091489 від 01.12.2007 року [PERSON] помер 29.11.2007 року в с. Коханівка Липовецького району Вінницької області. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 057581 від 10.11.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4870 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 165309 від 01.03.2010 року [PERSON] народилася 27.02.1954 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 298084 від 27.02.1974 року [PERSON] та [PERSON] одружилися 27.02.1974 року. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00019974871 від 18.04.2018 року, [PERSON] народився 01.10.1957 року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Згідно заяви від 16.04.2018 року, [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON], який помер 29.11.2007 року. Відповідно до довідки № 1-263 від 18.04.2018 року виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, після смерті [PERSON] є таке коло спадкоємців: мати [PERSON]; сестра [PERSON]. Відповідно до довідки № 1-259 від 18.04.2018 року виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, [PERSON] на день смерті 29.11.2007 року постійно проживав в [INFO] без реєстрації. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 0508214592018 від 19.04.2018 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4870 га, кадастровий номер 0523183900:02:003:0131, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до довідки БП-9/0-0.31-13/131-18 від 16.01.2018 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області, що станом на 01.01.2018 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами с. Очитків становить 92521 грн. Станом на 29.11.2007 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] сільської ради за межами с. Очитків становить 28025 грн. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкодавець за заповітом чи за законом має право прийняття спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку батька. Так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі ст.ст. 16, 346,1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved