Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] універсальної товарної біржі, [PERSON] про визнання дійсним договору міни квартири № 9, що знаходиться в будинку № 20 по вул. Добровольського м. Комсомольська Полтавської області, посвідченого 23 березня 1999 року [PERSON] універсальною товарною біржею за № 99. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2014 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала і була зареєстрована в зазначеній квартирі. За життя [PERSON] придбала цю квартиру на своє ім»я за договором міни з [PERSON], зареєстрованим [PERSON] універсальною товарною біржею 23 березня 1999 року за № 99 та в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації 29 березня 1999 року в книзі № 3 під реєстраційним № 215. 25 жовтня 2007 року [PERSON] склала заповіт в [PERSON] державній нотаріальній конторі за реєстраційним № 1-1726 на все належне їй майно їй, [PERSON], та [PERSON], який заявою від 25.02.2015 року у встановлений законом строк відмовився від своєї частки спадкового майна по зазначеному заповіту на її користь. [PERSON] державної нотаріальної контори від 19.10.2015 року на її звернення з питання спадкування за заповітом квартири № 9, що знаходиться в будинку № 20 по вул. Добровольського м. Комсомольська Полтавської області, було роз»яснено, що договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договор є нікчемним. Для оформлення спадщини на зазначену квартиру їй необхідно звернутися до суду для визнання договору дійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позов підтримала повністю. Просила залучити в якості співвідповідача по справі [PERSON]. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року по справі залучений в якості співвідповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов визнав повністю. Представник відповідача [PERSON] універсальної товарної біржі в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Державної реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився. Про час і місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Надіслали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог докази, суд, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Згідно довідки КЖЕП № 2 м. Комсомольська [PERSON] проживала та була зареєстрована на день смерті [ADDRESS]. 25 жовтня 2007 року [PERSON] склала заповіт, який був зареєстрований в [PERSON] державній нотаріальній конторі за реєстраційним № 1-1726, яким вона на випадок її смерті зробила таке розпорядження, що все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день її смерті та все те, на що вона за законом матиме право, заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON], який заявою від 25.02.2015 року у встановлений законом строк відмовився від своєї частки спадкового майна по цьому заповіту на користь [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору міни, зареєстрованого [PERSON] універсальною товарною біржею в реєстраційному журналі під № 99 від 23 березня 1999 року та в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації 29 березня 1999 року в книзі № 3 під реєстраційним № 215. Згідно технічного паспорту, складеного КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» зазначена квартира належить на праві власності померлій [PERSON] згідно договору міни від 23.03.1999 року У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори як спадкоємець за заповітом. Згідно даних спадкової справи спадщину після померлої 12.09.2014 року [PERSON] прийняла [PERSON] Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від прийняття належної йому частки в спадщині на користь [PERSON] Згідно листа [PERSON] державної нотаріальної контори від 19.10.2015 року позивачеві було роз»яснено, що у відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст.227 ЦК УРСР). У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Враховуючи викладене вона може звернутися до суду для визнання вищезазначеного договору дійсним. Відповідно до ч.1ст.241 ЦК УРСР (1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Згідно ч. 2 ст. 241 ЦК УРСР (1963 року) кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст.242 ЦК УРСР (1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), який діяв на час укладання угоди, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до\~ст.224 ЦК України (1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом договору міни, зареєстрованого [PERSON] універсальною товарною біржею від 23.03.1999 року, в якому зазначено предмети міни, їх характеристика, порядок передачі предметів міни сторонам. Аналіз змісту договору міни квартир свідчить, що сторони при його укладені домовилися щодо усіх істотних умов: як по предмету, так і по його подальшому виконанню. Волевиявлення сторін щодо зазначених умов зафіксовано у тексті письмового правочину та підтверджено їх власноручними підписами. Сторони виконали повністю умови договору, прийняли вказані в договорі квартири та користувалися ними. Внаслідок укладання угоди [PERSON] перейшла у власність квартира [ADDRESS],\~\~\~а [PERSON] перейшла у власність квартира [ADDRESS]. Сторони вважали, що укладений договір є законним, оскільки згідно\~ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. З матеріалів справи встановлено, що 12 вересня 2014 року сторона угоди - [PERSON] померла, спадщину прийняла [PERSON] - позивач по справі. Зі змісту договору міни від 23 березня 1999 року встановлено, що будь-яких протизаконних умов він не містить. Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні. Договір не був посвідчений нотаріально, в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог\~ст. 227 ЦК УРСР ( 1963 року), а також через ухилення [PERSON] за станом здоров»я від нотаріального посвідчення угоди. Суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позову [PERSON] та визнання зазначеного договору міни дійсним. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved