Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів зазначивши, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано 22.04.2008 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2013 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ј частин всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 01.08.2013 року і до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . 04.09.2018 року відділом ДВС ГТУЮ у Сумській області відкрито виконавче провадження. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, станом на 01.08.2020 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 97 518,57грн. Розмір неустойки за період з 01.08.2013 року по 01.08.2020 року складає 938 853,02грн. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2013 року по 01.08.2020року у розмірі 97 518,57грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано 22.04.2008 року, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно їй прізвище [PERSON] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від15.10.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частин всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 01.08.2013 року і до досягнення повноліття, тобто до [INFO] Згідно листа Глухівського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05.08.2020 № 35081 вбачається, що боржник [PERSON] до відділу не з`являвся, доказів сплати аліментів та іншої інформації не надавав. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку Глухівського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) станом на 01.08.2020 року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 97 518,57грн., за весь час прострочення не здійснено жодного платежу по аліментах. Згідно розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01.05.2018 року по 01.08.2020 року становить - 938853,024 грн. Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до частин першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Судом встановлено, що за весь час прострочення відповідачем не здійснено жодного платежу по аліментах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа №333/6020/16-ц зазначено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому проводилися стягнення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. З наданого суду позивачем розрахунку неустойки за прострочення аліментів, що сума неустойки (пені) за прострочення аліментів за період з 01.08.2013року по 01.08.2020 року становить 938853,024грн , проте враховуючи встановлені ст. 196 СК України обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості, стягненню підлягає 97518,57 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 97 518,57грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved