Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] в смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], [INFO] її чоловік помер і їй відповідним органом на тимчасово окупованій території було видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 06 квітня 2018 року. [PERSON], звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області для отримання повторного свідоцтва про смерть чоловіка, у зв'язку з невідповідністю виданого документа на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що для проведення державної реєстрації смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на положення ст.ст. 234, 256, 257-1 ЦПК України, [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, оскільки їй необхідно отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просить розглянути справу без її присутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити . Від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просив винести рішення згідно вимог чинного законодавства, заперечень проти заяви не має. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. Відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування». До таких населених пунктів входить смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області, на території якого 05.04.2018 року помер [PERSON] Відповідно, документ про смерть, виданий на тимчасово окупованій території України, є недійсним та не створює правових наслідків. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 14 серпня 1976 року зареєстрували шлюб, внаслідок чого отримали спільне прізвище «[PERSON]», свідоцтво видано 14 серпня 1976 року Петровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ворошиловградської області (а.с. 5) Отже, заявник є дружиною померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 06.04.2018 року [PERSON], помер [INFO] в смт. Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області (а.с. 9). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та №935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пп. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010р. № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки державна реєстрація смерті її чоловіка проводилася органом державної реєстрації актів цивільного стану, нині розташованим на тимчасово окупованій території, що на даний час не підконтрольна чинній владі України, у зв'язку з чим у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомості щодо смерті [PERSON] відсутні. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved