Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивач та її діти - відповідачі по справі, які спадщину не прийняли і не претендують на неї. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34), 10 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі та за відсутності позивача (а.с. 86). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 35, 36), 10 квітня 2020 року подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 91, 93). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 3 за 2016-2020 роки Соминської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 20). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 21). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А1» з прибудовами «а1», «а3», сходами «а2», загальною площею 88,9 кв. м, житловою площею 53 кв. м, погріб «Б1», сарай «В1», вбиральня «Г», хлів «Д1», хлів «Е1», ворота з хвірткою «1», огорожа «2» (а.с. 16-18). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач у справі є дружиною спадкодавця (а.с. 12), а відповідачі - дітьми спадкодавця (а.с. 43-45). Позивач та відповідачі постійно проживали зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті, подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті останнього (а.с. 39 на звороті, 40, 54). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 38, 52, 53). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач та відповідачі, як дружина і діти спадкодавця, є спадкоємницями першої черги за законом, які в контексті положень статей 1268, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] 2 листопада 2019 року сторони у справі уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , переходить у власність дружині померлого - позивачу [PERSON] (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса від 4 листопада 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 15). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 54/2019 до майна померлого [PERSON] (а.с. 39-85), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки видано відповідачам відповідно до умов укладеного між спадкоємцями договору про поділ спадкового майна від 2 листопада 2019 року. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 210 грн 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved