Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом № 2411191-01 від 16.01.2012 року, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м. по вул. Шевченка, 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області та визнати недійсним акт головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції від 25.01.2012 року про проведення вказаних прилюдних торгів. Зобовязати відділ державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м., по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області, що належать позивачу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.02.1974 року по 11.10.2011 року. За час шлюбу вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області та приватизували земельну ділянку площею 845,54 кв.м., на якій вони розташовані. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок та державний акт на право власності на земельну ділянку були видані на імя [PERSON].В кінці грудня 2011 року позивачу стало відомо, що на будинковолодіння по вул. Шевченка, 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області відділом ДВС [PERSON] РУЮ накладено арешт. Оскільки даний будинок було побудовано в період шлюбу, позивачка 05.01.2012 року звернулась до суду з позовом про визнання житлового будинку та земельної ділянки обєктами спільного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна.Цього ж дня позивачка звернулась до відділу ДВС із заявою про зупинення виконавчих дій до вирішення позову судом,однак відділ ДВС шляхом проведення 13.01.2012 року прилюдних торгів продав спірне нерухоме майно [PERSON]. При цьому боржник [PERSON], який був присутнім на торгах, повідомив відділ ДВС та покупця [PERSON] про те, що житловий будинок та земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя та предметом спору у цивільній справі за позовом [PERSON] Однак державний виконавець пояснив, що на торгах реалізується нерухоме майно, що є предметом іпотеки.Дізнавшись про реалізацію майна, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову та 16.01.2012 року відповідною ухвалою суду було заборонено реалізацію майна.Позивач вважає, що відділом ДВС неправомірно проведено реалізацію спірного майна шляхом продажу його на прилюдних торгах та складено акт про проведення прилюдних торгів. Вказує на те, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року дії відділу ДВС по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку та земельної ділянки по вул. Шевченка 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області визнано неправомірними, а тому і реалізація цього майна має бути визнана незаконною. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги,а саме просив суд визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом № 2411191-01 від 16.01.2012 року, згідно яких реалізовано житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м. по вул. Шевченка, 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області та визнати недійсним акт головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції від 25.01.2012 року про проведення вказаних прилюдних торгів. Позовну вимогу про зобовязання відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м., по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області залишити без розгляду,мотивуючи тим,що в ході розгляду вказаної цивільної справи рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21.07.2015 року рішення Звенигородського районного суду від 21.04.2015 року в частині задоволення позову про зобов»язання відділу ДВС зняти арешт з частки будинку було скасовано та в цій частині позову було відмовлено.Також просив стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача по 81 грн.20 коп. в рахунок сплаченого нею судового збору. В судове засідання позивачка не з»явилася по невідомій суду причині,про день,час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивача за участю її представника [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що заява позивача про зупинення виконавчих дій від 05.01.2012 року була отримана відділом ДВС 06.01.2012 року, однак з невідомих причин не була взята до уваги під час реалізації спірного майна. Відділ ДВС послався на те, що реалізував на прилюдних торгах нерухоме майно, що є предметом іпотеки, однак при цьому порушив вимоги Закону України Про іпотеку щодо порядку реалізації такого майна. Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 09.303/641 від 06.07.2016 року ПАТ Укрсоцбанк з відділом державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції правочин про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № ІД 915/06-034-195 від 06.05.2005 року не укладав, належним чином оформленого дозволу, відповідно до законів України «Про іпотеку», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та статті 4 Договору № ІД 915/06-034-195, на реалізацію предмета іпотеки (житлового будинку №181а по вул.. Шевченка в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області та земельної ділянки, на якій він розташований) в період дії кредитного договору не надавав. На даний час кредит за кредитним договором виконано повністю, претензій до [PERSON] немає,а згідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк», №03/3031 від 14.06.2016року, вказаний банк до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку №181а по вул.. Шевченка в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області та земельної ділянки, на якій він розташований, не звертався.Як встановлено, що у спірних прилюдних торгах брав участь лише один покупець [PERSON], який і визнаний переможцем, що стверджується копією протоколу №2411191-01 від 16.01.2012 року.У даному випадку оспорені торги проведено з порушенням п.4.2 Тимчасового положення. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] підприємства Нива-В.Ш. в судове засідання не зявилися. Причини неявки суду не повідомили. Про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів повідомлено в установленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] підприємства Нива-В.Ш.. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу ДВС [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні і надав суду письмове заперечення,які при винесенні судом рішення просить врахувати,оскільки відділом ДВС проведено процедуру прилюдних торгів належного боржнику майна відповідно до Закону України Про виконавче провадження та Закону України Про іпотеку,а ухвалу суду про заборону відчуження нерухомого майна державний виконавець отримав вже після його реалізації на прилюдних торгах . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному об»ємі,так є всі законні підстави для задоволення даного позову. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.02.1974 року по 11.10.2011 року (т.1 а.с. 7-8). За час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] побудувало житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області. Вказане нерухоме майно було зареєстроване на праві особистої власності за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30.09.1987 року (т.1 а.с. 16). Житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 845,54 кв.м. Державний акт на право власності на земельну ділянку було видано на імя [PERSON] на підставі рішення сесії Шевченківської сільської ради №17/21 від 25.03.1994 року (т.1 а.с. 18) При примусовому виконанні рішення суду про стягнення коштів з боржника [PERSON] державним виконавцем винесено постанову про\~ арешт та заборону відчуження майна боржника: житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області (т.1 а.с. 60-61). Спірний будинок перебував в заставі ПАТ Укрсоцбанк згідно іпотечного договору № ІД 915/06-034-195 від 06.05.2005 року. Станом на 16.11.2011 року заборгованість [PERSON] перед банком складала 7804,52 грн. та листом від 16.11.2011 року ПАТ Укрсоцбанк повідомило ВДВС, що банк не заперечує проти реалізації на аукціоні майна, що перебуває в його заставі (т.1 а.с. 62). Позивач [PERSON] звернулась до відділу ДВС із заявою від 05.01.2012 року про зупинення виконавчого провадження щодо реалізації житлового будинку за надвірними спорудами та земельної ділянки по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району до вирішення її позову про визнання права власності на частину цього майна та зняття арешту. Листом від 18.01.2012 року державний виконавець повідомив [PERSON] про відсутність підстав для задоволення її заяви. 13 січня 2012 року у приміщенні відділу ДВС [PERSON] РУЮ приватним підприємством Нива-В.Ш. було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON], а саме: житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845,54 кв.м. Реалізовано вказане майно [PERSON] за ціною 49989,95 грн. (т.1 а.с. 22). Ухвалою суду від 16.01.2012 року було зупинено продаж арештованого майна, а саме будинковолодіння по вул. Шевченка, 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області та земельної ділянки розміром 845,54 кв.м., на якій воно розташоване, що відповідно до правовстановлюючих документів належать [PERSON], до вирішення позову по суті та набранням законної сили рішення суду (т.1 а.с. 67). 25.01.2012 року головним державним виконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON] складено акт про проведення прилюдних торгів, який є підставою для подальшого переоформлення права власності в порядку визначеному п. 225 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій (т.1 а.с. 65). Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Черкаської області та визнано протиправними дії відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Черкаської області по підготовці прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 78,2 кв.м., та земельної ділянки на якій він розташований, площею 845,54 кв.м. по вул. Шевченка 181-а в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області (т.1 а.с.11-13). Реалізація нерухомого майна,на яке звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Реалізація здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах. Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення, врегульовані Законом України Про виконавче провадження, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5. Після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, після чого видає покупцю, копія надсилається стягувачу, боржнику. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем. Стаття 650 ЦК України передбачає, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Враховуючи вищевикладене,прилюдні торги можуть бути визнані недійсними за правилами закріпленими ЦК України, з підстав невідповідності порядку їх проведення вимогам цього Кодексу та актам цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все те, що вона одержала на виконання на виконання цього правочину. Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Суд вважає, що продажем спірного будинку та земельної ділянки, співвласником яких є позивач, порушено її право власності, оскільки реалізація будинку, що є у спільній власності здійснено без дотримання порядку, встановленого ст. 366 ЦК України, ч.6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження, а саме - без виділення частки боржника із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, а також п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів). Так, з матеріалів справи вбачається, що державному виконавцю до проведення прилюдних торгів було відомо, що реалізований будинок належить боржнику [PERSON] та позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Даний факт йому повідомила позивач 06.01.2012 року, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого листа (т.1 а.с. 20). Вищевикладений факт встановлений рішенням суду. Так,постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року по адміністративній справі №823/3025/13-а за позовом [PERSON] до відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Черкаської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON] В»ячеславович, філія 24 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання дій протиправними, яка набрала законної сили, було встановлено,що відповідно до копії повідомлення лист [PERSON] від 05.01.2012 року з проханням зупинити виконаче провадження був отриманий відділом ДВС 06.01.2012 року, тобто до проведення торгів.В матеріалах зведеного виконавчого провадження міститься лист [PERSON]-стягувача у виконавчому провадженні від 04.03.2011 року,яуий повідомляє,що боржник [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] щонайменше 35 років та просить відділ ДВС зробити запити до голови Шевченківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області,відповідних державних органів для отримання інформації про дружину [PERSON],місце її реєстрації,рухоме та нерухоме майно,що зареєстроване на дружину,та відповідно до ч.8 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.379 ЦПК України звернутися до суду для визначення частки майна боржника у майні,яким володіє спільно з іншими особами та відповідно до листа виконкому Шевченківської сільської ради №02-10/95 від 04.04.2011 року,[PERSON] одружений ,дружина [PERSON] зареєстрована і проживає в будинку за адресою:с.Шевченкове,Звенигородського району,Черкаської області,вул.Шевченка,181-А,тобто на час проведення прилюнихторгів,як будинок,так і земельна ділянка на якій він розташований,були об»єктом спільного майна подружжя.(т.1 а.с.11-13) Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справв,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Однак, державний виконавець не перевірив даний факт та не дочекавшись рішення суду про визнання права власності на частину у спільному майні подружжя, провів процедуру реалізації майна, чим порушив право власності позивача на належне їй нерухоме майно. Таким чином, реалізація майна боржника [PERSON] здійснена з порушенням права власності позивача [PERSON], яка не є боржником, і тому підстави для обмеження права власності на користування житлом позивача в ході виконавчого провадження відсутні. Прилюдні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення. Власником його стає покупець, який запропонував за нього під час торгів найвищу ціну. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець-учасник прилюдних торгів, і продавець, відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги. Визнання угоди недійсною можливе з підстав, передбачених ЦК України, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства. Таким чином є правочином (договором купівлі-продажу ) результат прилюдних торгів, на яких реалізоване майно, оформлений у вигляді акта про проведені торги із зазначенням сторін такого договору - організатора торгів як продавця та переможця торгів як покупця, а також його істотних умов - предмета договору та покупної ціни. Оскільки цей правочин є договором, заінтересована особа має право оспорити його з підстав, передбачених законом. Зокрема з підстав, передбачених ч.1 ст. 215 та ч.1ст. 203 ЦК України договір купівлі-продажу, який укладено за результатами прилюдних торгів, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи у разі порушення правил їх проведення, які вплинули на результат торгів та потягли за собою порушення права заінтересованої особи. Позивач фактично оспорює дійсність саме договору купівлі-продажу будинковолодіння, укладеного між організатором торгів та переможцем, який оформлено у вигляді акту про проведені прилюдні торги від 25\~ січня 2012 року, за яким житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області продано за 49989,95 грн. [PERSON],так як торги були проведені в порушення вимог п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.10.1999 року №68/5. Згідно з п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів) лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. Відповідно до п.7.1 Прикінцевих положень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 (у редакції, яка була чинною на час проведення прилюдних торгів) прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців, або наявності тільки одного покупця. За таких обставин проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за участю лише одного учасника не відповідає вимогам Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа №6-813цс15). Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 09.303/641 від 06.07.2016 року ПАТ Укрсоцбанк з відділом державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції правочин про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № ІД 915/06-034-195 від 06.05.2005 року не укладав, належним чином оформленого дозволу, відповідно до законів України «Про іпотеку», «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та статті 4 Договору № ІД 915/06-034-195, на реалізацію предмета іпотеки (житлового будинку №181а по вул.. Шевченка в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області та земельної ділянки, на якій він розташований) в період дії кредитного договору не надавав.На даний час кредит за кредитним договором виконано повністю, претензій до [PERSON] немає. (т.2 а.с.164) Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк», №03/3031 від 14.06.2016року, вказаний банк до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку №181а по вул.. Шевченка в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області та земельної ділянки, на якій він розташований, не звертався.(т.2 а.с.165) Судом встановлено, що у спірних прилюдних торгах брав участь лише один покупець [PERSON], який і визнаний переможцем, що стверджується копією протоколу №2411191-01 від 16.01.2012 року (т.1 а.с.22). Отже у даному випадку оспорені торги проведено з порушенням п.4.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Оскільки прилюдні торги проведені з порушенням встановленого законом порядку реалізації арештованого нерухомого майна, з порушенням прав позивача як співвласника даного майна, позовні вимоги про визнати недійсними результатів прилюдних торгів з продажу будинковолодіння по вул. Шевченка, 181-А в с. Шевченкове Звенигородського району, оформлених протоколом № 241191-01, визнання недійсним акту про проведені прилюдні торги з продажу вказаного будинку, затвердженого 25 січня 2012 року - підлягають до задоволення з підстав, передбачених ч.ч.1,3 ст. 215 та ч.1 ст. 203 ЦК України, ст.216 ЦК України. Позовну вимогу про зобов»язання відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управліня юстиції зняти арешт з частки житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки,на якій він розташований площею 78,2 кв.м. та земельної ділянки на якій він розташований площею 845,54 кв.м. за адресою вул.шевченка,181-А в с.Шевченкове,Звенигородського району, Черкаської області- залиши без роз розгляду за заявою представника позивача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, а саме в рахунок сплаченого нею судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., тобто по 81 грн.20 коп. з кожного. \~ На підставі ст.ст. 16, 203, 215, 216, 321, 366, 368 ЦК України, Закону України Про виконавче провадження, Закону Про іпотеку, Тимчасового положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та

Outcome: approved