overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою посилаючись на ті обставини, що вона народилася [INFO] року. На даний час співмешкає з [PERSON] і знаходиться в стані вагітності. З [PERSON] вона бажає вступити в законний шлюб, але на даний час вона не досягла шлюбного віку. Просила надати право на шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, просять розглядати справу у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Статтею 22 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4)., на сьогодні має повних сімнадцять років, не досягла шлюбного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України суд за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно протоколу УЗД від 29.01.2014 року [PERSON] знаходиться в стані вагітності (а.с. 5). За вказаних обставин суд вважає можливим надати [PERSON] право на шлюб, оскільки це відповідає її інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою та просила надати дозвіл на проведення примусового психіатричного огляду [PERSON], [INFO], яка проживає у м. Самборі на вул. Січових Стрільців, 20/29, Львівської області з сином [PERSON] та є рідною сестрою заявниці. У підтвердження заяви посилається на те, що [PERSON] страждає стійким психічним розладом і перебуває на обліку у психіатричному кабінеті; вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву та просила суд надати дозвіл на проведення примусового психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку, оскільки її рідна сестра має психічне захворювання, сусіди їй жаліються, що вона періодично виходить і заходить у квартиру із сокирою в руках, у приміщенні своєї квартири вистукує, порушуючи тишу, поводить себе дивно, проявляє агресію. Лікар-психіатр поліклінічного відділення комунального закладу «Самбірська центральна районна лікарня» [PERSON] у судовому засіданні звернулася із заявою про надання [PERSON] примусового психіатричного огляду у примусовому порядку та просила задовольнити заяву, так як [PERSON] має стійкі психічні розлади та вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, а тому потребує проведення психіатричного огляду, ненадання [PERSON] такої психіатричної допомоги може завдати значної шкоди її здоровю. Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали звернення, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 293 ЦПК України, справи про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядаються судом у складі одного судді і двох присяжних. Частиною 1 статті 340 ЦПК України передбачено, що у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Із пояснень заявниці, лікаря психіатра убачається, що [PERSON] має тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вказані обставини підтверджуються також висновком від 28 лютого 2019 року лікаря психіатра. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що є підстави надання дозволу на проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою та просить встановити факт належності їй трудової книжки виданої 10.06.1976., на імя [PERSON] 1959р.н., належить [PERSON] [INFO] В обґрунтування вимог посилається на те, що в зазначеній трудовій книжці неодноразово змінювалося та виправлялося її прізвище, що стало підставою для відмови у прийнятті книжки для обчислення пенсії. В інший спосіб усунути розбіжності можливості не має, оскільки підприємства на якоих вона працювала вже не існує. Заінтересована особа про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомляла. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 09 березня 1959 року в с. Оніскове, Комінтернівського району Одеської області що підтверджується свідоцтвом про народження IV-ЖД №496589. З липня 1976 року на підставі наказу №132 від 10.07.1976 року була прийнята в Комінтернівський відкормрадгосп в якості робочої про що свідчить запис під №1 в трудовій книжці, яку 10 липня 1976 року їй виписали за місцем працевлаштування. 13 лютого 1982 року [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], від даного шлюбу у неї народилася донька [PERSON]. У зв'язку із її одруженням в трудову книжку було зроблено відповідний запис про зміну прізвища, але в подальшому цей шлюб був розірваний і вона взяла прізвище яке мала до реєстрації шлюбу - «Русначенко». 17.06.1991 року на ім'я [PERSON] було видано ордер N9168 ЛР на отримання однокімнатної квартири [ADDRESS]. 06 листопада 1993 року вона уклала шлюб з [PERSON] і взяла його прізвище «Кіндюк», у зв'язку із чим в трудовій книжці було зроблено відповідний запис - прізвище виправлено на «Кіндюк». В теперішній час вона звернулася до відділу Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси для оформлення пенсії, але через те, що в трудовій книжці є неодноразові виправлення прізвища, їй було відмовлено в прийомі документів, що стало підставою для звернення до суду. Встановлені судом обставини підтверджуються трудовою книжкою на ім'я «Русначенко» (прізвище заявниці до реєстрації першого шлюбу), з виправленням на «Ломакіна», «Кіндюк» копією паспорту громадянки України, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про народження доньки [PERSON], копію свідоцтва про одруження з [PERSON], копію ордеру №168 ЛР від 17.06.1991 року. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі встановленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою та просить встановити факт належності їй трудової книжки серії ЛТ-І № 0033500 від 11.08.1975р., виданої на імя - [PERSON] 04.04.1957р.н. В обґрунтування вимог посилається на те, що в зазначеній трудовій книжці допущено помилку, так в книжці її прізвище російською мовою записано «МАЛАКИ», разом із тим в її паспорті та в посвідці на постійне проживання в Україні прізвище записано українською мовою «МОЛАКІ». Зазначені розбіжності в трудовій книжці та документах, що посвідчують особу не дають їй можливості отримати пенсійне забезпечення. В інший спосіб усунути розбіжності можливості не має, оскільки трудова книжка видавалася в Республіці [PERSON], крім того, підприємства на якому вона отримала трудову книжку вже не існує. Заінтересована особа про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 21). Про причини неявки не повідомляла. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 04.04.1957 року в селищі Паланка, Олонештського (Штефан-Водський) району, МССР. 11.08.1975 року отримала трудову книжку серії ЛТ-І № 0033500 від 11.08.1975р. У звязку із реєстрацією шлюбу 21.10.1979 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). При внесені до трудової книжки даних про реєстрацію шлюбу (а.с. 4) прізвище було змінене, але при його написанні було допущено помилку та прізвища було записано [PERSON] (російською мовою). Факт належності трудової книжки серії ЛТ-І № 0033500 від 11.08.1975р. саме [PERSON] 11.08.1975р.н., підтверджується: трудовою книжкою та записом в ній про реєстрацію шлюбу, паспортом громадянки [PERSON], [PERSON] на постійне проживання в Україні, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою про місце роботи яка підтверджує здійснений запис в трудовій книжці. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі встановленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою та просить в судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу, - трудової книжки, оскільки у ній стосовно особи заявника прізвище «Мальгивская» перекреслено та записано «Дрозд Анна Богдановна». Зазначена помилка унеможливлює оформлення належного пенсійного забезпечення заявником. Заявник у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи на виклик не зявився; суд вважає за можливе розглядати заяву в його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів. Зясувавши всі обставини у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-УР №809121 [PERSON] народилася 25.06.1959 року; після одруження 20.07.1985 року [PERSON] із [PERSON] отримала прізвище «Мальчевська», що відомо із Свідоцтва про одруження 1-СГ №103577 від 12.07.2001р., виданого повторно відділом запису актів громадянського стану Самбірського РУЮ Львівської області на підставі актового запису №7, вчиненого Бісковицькою сільською радою Самбірського району. Відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові від 11.07.2001 року серії І-ВЛ №007173, [PERSON] 11.07.2001 року змінила прізвище на [PERSON]. Із копії трудової книжки серії БТ-І №1850809 встановлено, що прізвище «Мальгивская» перекреслено та записано «Дрозд» [PERSON]. У паспорті громадянина України серії КВ №728998, виданого Старосамбірським РВ УМВС України у Львівській області 13.07.2001 року в графі «Прізвище» записано «Мальчевська Ганна Богданівна». Тому, аналізуючи наведене в сукупності із дослідженими матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки заявником представлено достатньо доказів у підтвердження своїх вимог, а в позасудовому порядку вирішити це неможливо, оскільки уповноважені особи Самбірського цукрового заводу, котрі повинні були завірити належним чином про переміну прізвища особи у трудовій книжці, не працюють, а завод є ліквідованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою та просить в судовому порядку встановити факт, що їй належать: свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок від 06.04.1993 року та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №000974, де допущені помилки у прізвищі та вказано замість «[PERSON]» - «[PERSON]». Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду. Представник зацікавленої особи Самбірської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи у його відсутності, поклався на законність прийнятого судом рішення. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши всі обставини у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 06.04.1993 року [PERSON] являється власником вцілому житлового будинку з належними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №000974 від 14.08.2000 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,6081га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в с. Канафости Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області. У паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Самбірським РВ УМВС України у Львівській області 24.09.1997 року у графі прізвище записано «[PERSON]». Як вбачається із довідок, виданих Вощанцівською сільською радою Самбірського району №717, №718 від 09.12.2013 року [PERSON] являється головою селянського двору в [ADDRESS]; земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №000974 належить [PERSON] Тому, аналізуючи наведене в сукупності з поясненням заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки заявником представлено достатньо доказів у підтвердження своїх вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 16.05.2014 року та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтований тим, що з 18.08.2012 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейні відносини між ними припинилися. Сім'ї як такої не існує. Протягом року вони мешкають окремо один від одного, дитина залишилася проживати разом з нею, дитина хвороблива та постійно потребує коштів на лікування, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню свого малолітнього сина, в тому числі і наданні матеріальної допомоги на його утримання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 18 серпня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 337, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 101 (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №191 від 20.05.2014 року (а.с. 13). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, про що він не заперечував в судовому засіданні. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітнього сина, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, з відповідача на користь позивача піддягають стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн., оскільки вони підтверджені договором про надання послуг адвоката та квитанцією про сплату гонорару (а.с. 5,6). В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 19.03.2014 року та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. Позов обґрунтований тим, що з 21.11.2010 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейні відносини між ними припинилися. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню свого малолітнього сина, в тому числі і наданні матеріальної допомоги на його утримання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення (а.с.11). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглядати без його участі, позов визнав в повному обсязі (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 листопада 2010 року Виконавчим комітетом Лозуватської сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №36 (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 634 від 26.03.2014 року (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання сина, про що не заперечував відповідач, надавши відповідну заяву про визнання позову. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання сина сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітнього сина, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 22.01.2014 року та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований тим, що з 15.11.2003 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. На теперішній час сімейні відносини між ними припинилися. Сім'ї як такої не існує. Вони мешкають окремо один від одного, діти залишилася проживати разом з нею, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, в тому числі і наданні матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 15 листопада 2003 року виконавчим комітетом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.3). В шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, відповідно, серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих виконавчим комітетом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актові записи №13, №18 (а.с. 4,6). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №36 від 21.01.2014 року (а.с. 2). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей, про що він не заперечував в судовому засіданні. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дітей сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітніх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved