Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 20.04.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені з 08.01.2016 року, з цього часу сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач повністю усунувся від виховання дитини та не надає позивачу коштів на утримання сина. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має. Відповідач працює, інших дітей, а також непрацездатних батьків, які перебувають на його утриманні, не має. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява від [PERSON], відповідно до якої остання просить суд розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягає, у разі повторної неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву надану позивачем, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 20.04.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за № 213, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 125075, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 20.04.2013 року (а.с. 9). 14.10.2013 року у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 241970, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 22.10.2013 року (а.с. 10). З 08.01.2016 року сторони мешкають окремо. Після того, як [PERSON] та [PERSON] стали мешкати окремо, їх дитина залишилася проживати з матірю, а тому перебуває на її повному утриманні. Факт спільного проживання дитини з матірю підтверджується довідкою, виданою ОСМД «Добробут 2005» за № 590 від 02.11.2016 року (а.с. 25). Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає. Інших аліментних зобовязань не має. З довідки Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 29.11.2016 року (а.с. 34), вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі на посаді начальника групи відділення військової служби правопорядку (м. Нова Каховка) Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку, має регулярне та визначне грошове забезпечення, а саме загальна сума його доходу за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року склала 73\~663 грн. 61 коп. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього [PERSON], його стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, але матеріальну допомогу на утримання сина не надає, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що так-як позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, а це визнає позивач і підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], який народився 14.10.2013 року, то позивач дійсно має право на утримання - аліменти з відповідача до досягнення дитиною трьох років, виходячи з вимог ст. 84 СК України. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved