Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовною заявою до Першої Хмельницької Державної нотаріальної контори, в якому просила зобов'язати Першу Хмельницьку Державну нотаріальну контору видати Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно за місцем його знаходження, а саме: двох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та гараж у неприбутковому гаражному коопертиві, «Темп» за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], [INFO]. На момент його смерті йому належала двох кімнатна квартира, за адресою: [ADDRESS] та гараж у неприбутковому гаражному коопера\-тиві «Темп», за адресою: [ADDRESS] Вказує, що вона як дружина померлого [PERSON], стала спадкоємцем за законом. 26.07.2013 р. була заведена спадкова справа за останнім місцем проживання померлого за адресою : [ADDRESS]., однак при зверненні з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої Державної Нотаріальної контори, їй була дана відмова відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримали повністю, не заперечили проти заочного розгляду справи. Від Першої Хмельницької Державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. [PERSON], належала на момент смерті двох кімнатна квартира, за адресою: [ADDRESS] та гараж у неприбутковому гаражному коопера\-тиві «Темп», за адресою: [ADDRESS], що вбачається із свідоцтв про право власності та довідки Управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів від 21.03.2014 р. 26.07.2013 р. була заведена спадкова справа за останнім місцем проживання померлого за адресою : [ADDRESS]., що вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.04.2017 р. Із довідки нотаріуса Анісіної О.І. нотаріальної палати Автономної Республіки Крим Ялтинського міського нотаріального округу від 22.06.2016 р. вбачається, що нею на підставі заяви позивача була заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] Єдиним спадкоємцем, який звернувся до неї була дружина померлого [PERSON] Сини [PERSON] - [PERSON]. та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Нотаріусом були видані свідоцтва до майна померлого, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим. При цьому, нотаріус Анісіна О.І. нотаріальної палати Автономної Республіки Крим Ялтинського міського нотаріального округу 05.12.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] яке знаходиться в м. Хмельницькому, а саме двох кімнатна квартира, за адресою: [ADDRESS] та гараж у неприбутковому гаражному коопера\-тиві «Темп», за адресою: [ADDRESS] посилаючий на Федеральний конституційний закон Російської Федерації Республіки Крим, що вбачається із листа нотаріуса від 05.12.2014 р. При зверненні [PERSON] з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої Державної Нотаріальної контори, їй також була дана відмова відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно положень статей 1216,1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1220,1221,1268,1269,1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти . Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом положень статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Так, згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014, з 20 лютого 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначена тимчасово окупованою територією (ч.2 ст.1, п.1 ч.1 ст.3 Закону). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч.2,3 ст.9 Закону). Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом достеменно встановлено, що місцем відкриття спадщини є місто Ялта АР Крим. Згідно ж із пунктами 2.1, 2.2, 2.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Позивачем вживались заходи щодо звернення до нотаріуса на не окупованій території України із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину разом з тим, 26.04.2017 року Першою Хмельницькою Державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва на спадщину з підстав заведення спадкової справи нотаріусом АР Крим. З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час територія АР Крим є тимчасово окупованою територією і будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, суд приходить до висновку, що позивач позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом шляхом набуття права власності на майно, що знаходиться в м. Хмельницькому, оскільки спадкова справа була належним чином відкрита та внесена у спадковий реєстр в АР Крим за законодавством України; позбавлена можливості в будь-який спосіб зобов'язати нотаріуса АР Крим видати свідоцтво, оскільки нотаріус керується Федеральним конституційним закон Російської Федерації Республіки Крим, при цьому інших спадкоємців крім неї які побажали прийняти спадщину не має. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач, дотримавшись всіх вимог чинного законодавства України, які діяли на час відкриття спадщини, що регулюють правовідносини у спадкуванні, прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса держави Україна з заявою про прийняття спадщини, а відтак набула право на спадкове майно, але фактично реалізувати своє право не має можливості за обставин, які не залежать від її волі, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved