Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], який помер 4 грудня 2012 року, та [PERSON]. Вона (позивач) та відповідачі є спадкоємцями [PERSON], як за заповітом, так і за законом, спадщину прийняли. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. 6 листопада 2018 року у порядку, встановленому ЦПК України,[PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, просили розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями довідок виконкому Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 108 від 28 вересня 2017 року (а.с. 8) та № 26 від 13 березня 2018 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому порядку право власності на належну йому 1/2 частину зазначеного житлового будинку. 4 грудня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок та присадибну земельну ділянку, які розташовані в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області по вул. Пушкіна, 12, заповів своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 9). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23 січня 2019 року (а.с. 54-55), а тому спадкування житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 208/2013 до майна померлого [PERSON] (а.с. 38-51). Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/6 частині житлового будинку № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину спадкового житлового будинку у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1271/02-31 від 1 жовтня 2018 року (а.с. 26). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 12 по вул. Пушкіна в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved