Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є користувачем квартири № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево, однак квартирою мають право користування та зареєстровані крім неї також [PERSON] та [PERSON], які в квартирі не проживають протягом тривалого часу. Таким чином відповідачі довготривалий час не користуються квартирою, комунальні послуги не сплачують, що створює незручності для позивача та додаткові витрати на її утримання, у звязку з чим просить позов задовольнити. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечили, вважають позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства. При цьому зазначили, що дійсно відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з 2013 року через хворобу у звязку чим відповідач просить продовжити строк його відсутності в квартирі через поважні причини. Крім того зазначили, що [PERSON] не втрачав звязок з квартирою, здійснював оплату за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник Виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судовому засіданні у вирішенні позову поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору найму від 12.05.1976 року, [PERSON] була основним наймачем квартири № 2 на вул. Ужгородська, 74 в м. Мукачево. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 164228 від 13.02.2014 року [PERSON] померла 11.12.2009 року. З довідки № 1-011247 від 25.06.2015 року, виданої ТОВ «І.Т.В.Сервіс», вбачається, що в квартирі № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з актом № 78 від 25.06.2015 року, складеного в присутності паспортиста ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON], відповідачі [PERSON] [PERSON] в квартирі № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево не проживають з 2011 року. Зазначений вище акт складений на підставі підписів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Засвідчила такі підписи паспортист ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON] Як про це звертає увагу Верховний Суд України в п. 27 Постанови Пленуму № 2 від 12.06.2015 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», що не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, тому у відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони приймаються судом як письмові докази (стаття 64 ЦПК). На виконання зазначеного судом були допитані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підписали акт від 25.06.2015 року. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству та знайома з сімєю сторін по справі. При цьому показала, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько 5-6 років. Також показала, що [PERSON] постійно проживає в квартирі бабусі близько 5-6 років. Крім того показала, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад 10 років. Додатково показала, що [PERSON] (за словами свідка тьотя [PERSON]), в квартирі якої на тепер проживає [PERSON] через хворобу, постійно приходить до спірної квартири та слідкує за господарством. При цьому показала, що акт її попросив підписати [PERSON], проте для чого їй не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знайомий зі сторонами по справі близько 3-4 років. Також показав, що [PERSON] постійно з народження проживає в квартирі бабусі в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево. При цьому номеру квартири точно не знає, та й взагалі йому не відомо скільки квартир є в будинку, та про яку саме квартиру в цій справі йде мова сказати точно не може. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є його знайомою і та попросила його підписати акт. Так як він 2-3 рази на тиждень був в спірній квартирі, то засвідчив факт не проживання відповідачів в квартирі. Також показав, що з [PERSON] він взагалі не знайомий, а [PERSON], з яким він знайомий, проживає в сусідній квартирі. Додатково показав, що на цей час спірна квартира належить йому на праві приватної власності. На зазначені вище обставини посилається сторона позивача як на підставу заявленого позову. Разом з тим судом одночасно встановлено наступне. Згідно з актом № 65 від 05.03.2016 року, складеного в присутності паспортиста ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON], яка засвідчила підписи [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підписалися та відповідно ствердили про те, що [PERSON] проживає в квартирі № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево з 1980 року по теперішній час. Крім того посвідчили той факт, що [PERSON] з липня 2013 року не проживає в спірній квартирі через хворобу у звязку з потребою в постійному догляді. Також судом були допитані як свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підписали акт від 05.03.2016 року. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в спірній квартирі з народження і на цей час постійно проживає [PERSON], який веде антисоціальний спосіб життя. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в спірній квартирі з народження і на цей час постійно проживає [PERSON] Також показав, що [PERSON] коли вийшла заміж, то протягом тривалого часу не проживала в спірній квартирі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в спірній квартирі з народження і на цей час постійно проживає [PERSON] Також показав, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2013 року через хворобу. При цьому [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько 10 років. Додатково судом було допитано в судовому засіданні як свідка паспортиста ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», яка засвідчувала підписи осіб у зазначених вище актах. Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON], що працює паспортистом в ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс». Також показала, що дійсно нею були підписані акти від 25.06.2015 року та від 05.03.2016 року. При цьому показала, що нею тільки перевірялися особи, які підписували ці акти, а не сам зміст актів, у звязку з чим за інформацію та факти, які встановлюють ці акти, вона відповідальності не несе та не перевіряла такі. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Статтею 9 ЖК України визначено, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сімї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. У п. 10 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів. При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у звязку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. При розгляді справи про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки необхідно встановити чи набула особа право користуватися займаним приміщенням; з якого часу особа не проживає в жилому приміщенні без поважних причин; чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності; чи підтверджується те, що особі чинились перешкоди у вселені. Зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Вирішуючи позов в частині заявлених вимог до відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Так судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2013 року про, що також визнають в судовому засіданні представники відповідача. Разом з тим судом також встановлено, що відповідно до виписки з історії хвороби [PERSON], такий у 2011 році поступив до Мукачівської ЦРЛ з діагнозом ішемічний інсульт. Також відповідно до довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] 05.07.2013 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] на представництво її інтересів. При цьому суд звертає увагу на те, що у звязку з хворобою [PERSON], довіреність посвідчена на дому за місцем проживання [PERSON], яка здійснює догляд за [PERSON] З огляду на зазначене, слід прийти до однозначного висновку, що хоч і [PERSON] був відсутній у спірній квартирі понад визначений ст. 71 ЖК України строк, проте така обставина зумовлена поважною причиною, а саме його хворобою та неможливістю самостійно пересуватися. За таких обставин, із врахуванням того, що [PERSON] не втратив інтересу до житлової площі у спірній квартирі, [PERSON] постійно приходить до спірної квартири та слідкує за господарством, що підтверджується показами свідка [PERSON], оплачувала житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про наявність поважних причин відсутні відповідача в квартирі понад шість місяців і тому такий строк має бути продовженим, а відтак в задоволення позову до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево слід відмовити. Вирішуючи позов в частині заявлених вимог до відповідача [PERSON] суд приходить до такого. Дійсно в матеріалах справи міститься заява [PERSON], в якій останній просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Разом з тим, з метою перевірки правильності розуміння всіх обставин щодо визнання позову, судом в ході розгляду справи було прийнято рішення про необхідність обовязкової присутності [PERSON] в судовому засіданні для дачі ним особистих пояснень. В той же час, такий в судові засіданні не прибув. Як передбачено ч. 4 ст. 174 ЦПК України, що якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повне або часткове визнання позову є правом відповідача, при цьому, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України; до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Враховуючи те, що суд був позбавлений можливості розяснити [PERSON] всі правові наслідки поданої ним заяви про визнання позову, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не може бути визнано таким, що відповідає вимогам закону. Більше того, фактично всі допитані в судовому засіданні свідки, крім свідка [PERSON], показали, що [PERSON] постійно проживає в спірній квартирі з народження по цей час. В свою чергу до показів свідка [PERSON] суд ставиться критично через те, що такий є власником спірної квартири. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить висновку про відсутність підстав вважати про те, що [PERSON] був відсутній понад встановлені законом строки у спірній квартирі, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а відтак в задоволенні позову до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою № 2 в будинку № 74 на вул. Ужгородська в м. Мукачево також слід відмовити.

Outcome: dismissed