Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Видинівської сільської ради про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що її матері [PERSON], яка померла 05.10.2009р., належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Видинів, вул. Лазок, 54, Снятинського району. Все своє майно її мати на випадок смерті заповіла їй, що підтверджується заповітом, посвідченим 20.12.1996р.. З часу відкриття спадщини пройшло 6 років, однак, вона не може отримати свідоцтво про право власності через відсутність правовстановлюючого документу. Просить визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НМ № 100961 [PERSON] померла 05.10.2009 року. Як вбачається із довідки Видинівської сільської ради від 28.01.2016р., позивачка [PERSON] на день смерті своєї матері [PERSON] здійснювала за нею догляд. Померла [PERSON] була зареєстрована в господарстві одна, на даний час в спірному господарстві ніхто не зареєстрований та не проживає. Відповідно до частини 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно заповіту, посвідченого 20.12.1996р. секретарем Видинівської сільської ради, спадкоємцем всього належного померлій [PERSON] майна, є позивачка [PERSON]. Заповіт не скасовувався та не змінювався. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається із довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 12.12.2012, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 20/2010 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 27.01.2010 р. [PERSON] Технічний паспорт на спірний житловий будинок від 05.12.2012р. виданий на позивачку. Згідно відповіді Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.01.2016р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у звязку з відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру від 29.01.2016р., право власності, заборона відчуження та інші речові права на спадкове майно відсутні. З довідки Коломийського МБТІ від 06.12.2012р. вбачається, що приватної власності на житловий будинок в с. Видинів по вул. Лазок, 54, Снятинського району не зареєстровано. Як вбачається із погосподарської книги, [PERSON] на час смерті була зареєстрована в спірному господарстві одна. Як зазначено в пункті 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачка є спадкоємцем спірного майна померлої [PERSON] за заповітом, у встановлений законом термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, а тому є підстави для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного,

Outcome: approved