Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, посилаючись на те що є вкладником - банк залучив її шляхом розміщення на депозитному рахунку згідно Договору № 001-03533-240215 укладеного 24.02.2015р. , розмір вкладу 35 000 грн. строком до 23.08.2015р. В період дії тимчасової адміністрації відповідача кошти не були виплачені . Представником тимчасової адміністрації листом від 23.09.2015р. була повідомлений про нікчемність правочину від 24.02.2015р. Вважає незаконним невизнання відповідачем права позивача вкладника за договором банківського вкладу та просить стягнути 35 000 грн. Просила розглядати справу у відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав письмові заперечення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами 24.02.2015р.укладено Договір банківського вкладу № 001-03533-240215 Згідно платіжного доручення від 24.02.2015р. до Договору зарахування вкладу в розмірі 35 000 грн. здійснюється шляхом перерахування коштів від [PERSON] . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Встановлено , що Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Постановою НБУ № 664 від 2.10.2015р. відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк» . Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 рок включно. Відповідно до п. З ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» (надалі - Закон), Уповноважена особа ФГВФО має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Згідно пункту 8 частини другої статті 38 Закону, Уповноважена особа ФГВФ( зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених(укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щонікчемними з підстав, визначених ч. З ст. 38 Закону. З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» Уповноваженою особою створено Комісію з перевірки правочині (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк». Згідно Наказу Уповноваженої особи від 29.05.2015 «Щодо продовження робот Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк»» №408 визначено здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених(укладених) АТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасовеадміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), щонікчемнимиз підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. Відповідно до Наказу Уповноваженої особи від 07.08.2015 року «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та створення Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельт Банк»» №691, продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних:осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу - до 1 жовтня 2015 року. Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані НА розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельт; Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року. В ході проведення перевірки було виявлено наявність ознак нікчемності у ряд договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами-клієнтами та Банком укладеними після 16.01.2015 року включно, в тому числі і в Договорі, укладеному між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , оскільки залучення коштів на вклад Позивача відбулося шляхом переказу коштів у сумі 35 000 грн. від [PERSON]. За результатами перевірки було виявлено, що дії [PERSON] щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивача [PERSON]., відкритий в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на його рахунках на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом (200 000,00 грн.), і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна. Фізична особа - платник [PERSON] ініціював перерахування з власного поточного та вкладного рахунку на вклад (депозит) Позивача грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом (не більше 200 000,00 грн.) такому ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, [PERSON] як ініціатор перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, був кредитором Банкуза відповідним договором банківського вкладу та/або договору банківського рахунку. Операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків [PERSON] на вкладний (депозитний) рахунок Позивача, відкритий в Банку, були здійсненні в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» . Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведеннябудь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. В Рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів Банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаної Постановою, лише15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги Банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. За таких умов, укладання між Банком Позивачем після 16.01.2014 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб ([PERSON]), який є кредитором Банку, та який не міг розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами.При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фондучерез третіх осіб. Більше того, укладений між Банком та Позивачем Договір банківського вкладу (депозиту) містить умову, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку. Однак, відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Фактично ж кошти на рахунок Позивача були внесені третьою особою ([PERSON]), що є порушенням умов Договору та Правил, які є публічними. Відповідно до пункту 7 частини 3 ст. 38 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав: - банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо невстановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Комісія дійшла до висновку, що умови Договору банківського вкладу, укладеного між Банком та Позивачем 24.02.2015 року, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладний рахунок з рахунку [PERSON]., що є одночасно кредитором Банку, надали зазначеній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже, - такий Договір банківського вкладу є нікчемним з підстав,визначених пунктом7 частини третьої статті 38 Закону. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст.. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Згідно з п. 25Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За таких обставин, позовні вимоги про стягнення коштів за договором від 24.02.16р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed