Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, згідно із яким 25.03.2010 року в м. Київ померла мати позивача - [PERSON]. На день смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з ? частки земельної ділянки розташованої на території [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 3,2217 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії III - ВН № 022714 виданого 12.12.2002; року [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області на імя [PERSON], на котрому здійснено напис нотаріуса про те, що 28.03.2011 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстровий № 453 на підставі якого право власності на ? частку земельної ділянки переходить до сестри позивача [PERSON], а також з ? частки майнового паю в розмірі 6 318,18 грн належного [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ ХV № 011783 виданого 04.03.2002 року [PERSON] селищною радою Вінницької області по СВК «Поділля» смт Оратів Оратівського району Вінницької області. Після смерті спадкодавця спадкоємцями за законом першої черги, згідно ст.1261 ЦК України, крім позивача, є діти спадкодавця - син [PERSON], який від прийняття спадщини за законом після смерті матері відмовився, про що написав відповідну заяву 14.08.2010 року, на користь дочки спадкодавця, а сестри позивача - [PERSON], справжність підпису на якій посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та котра зареєстрована 28.03.2011 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Вінницької області до спадкової справи № 139/2011 відкритої до майна померлого спадкодавця [PERSON] Сестра позивача, [PERSON], прийняла ? частину спадщини за законом, так як заява брата про відмову на її користь надійшла до нотконтори після півроку з дня смерті матері, а тому нотаріус розподілив між позивачем та [PERSON]О його частку порівну, так як це передбачено ч. 2 ст. 1275 ЦК України, проте правовстановлюючі документи на покійну матір позивачу сестра не надала для подальшого оформлення її частки та на сьогоднішній день вони втрачені, про що дано оголошення в газеті «Обрії Оратівщини». Інших спадкоємців за законом у спадкодавця не має. Позивачем було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору - намагались переоформити спадкові права нотаріальним шляхом, проте за відсутності правовстановлюючих документів іншим шляхом, окрім судового не можливо це зробити, про що 23.12.2017 року нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори Вінницької області видав позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 875/02-31, тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2217 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III - ВН № 022714 виданого 12.12.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25.03.2010 року, та визнати за нею право власності на ? частку майнового паю в розмірі 6 318,18 грн., згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ ХV № 011783 виданого 04.03.2002 року [PERSON] селищною радою Вінницької області по СВК «Поділля» смт. Оратів Оратівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 25.03.2010 року Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги\~ підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи,, в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у звязку з чим \~\~ в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, \~не здійснюється. За правилами ч. 4\~ст. 200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206, 207 цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши вимоги\~ позову, дослідивши докази в справі,\~ вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть (повторним) серії І-АМ № 267076 [PERSON] померла 25.03.2010 року в м. Київ. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯИ № 328951 від 27.11.1952 року\~[PERSON] народилася 16.09.1952 року в с. Прибережне Оратівського району Вінницької області, в графі «Батьки» у рядку «Батько» зазначено [PERSON], в рядку «мати» зазначено [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 270135 від 06.02.1972 року [PERSON] та [PERSON] одружились 06.02.1972 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ВН № 022714, земельна ділянка з кадастровим номером 0523155000030000206, площею 3,2217 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області, виданого 12.12.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області належить [PERSON]. На державному акті здійснено напис державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] про те, що 28.03.2011 року за реєстровим № 453 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі якого право власності на ? частку земельної ділянки переходить до [PERSON]. Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Вінницької області № 41/0/191-18 від 24.01.2018 року, станом на 01.01.2018 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] селищної ради за межами смт. Оратів становить 124 928 грн. Станом на 01.01.2010 року середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) на території [PERSON] селищної ради за межами смт. Оратів становить 47 467 грн. Кадастровий номер 0523155000030000206 вказаний у державному акті на право приватної власності на землю серії IІІ-ВН № 022714 вважати недійсним. Дублікати державних актів замість втрачених не видаються. Згідно із свідоцтвом на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ XV № 011783, виданим [PERSON] селищною радою 04.03.2002 року, [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Поділля» смт. Оратів Оратівського району Вінницької області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 06.02.2002 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01.12.2001 року становить 3119420,33 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 6318,18 гривень, або 0,20 відсотків. Як вбачається з заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 410 від 14.08.2010 року та засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] на користь доньки померлої [PERSON]. Відповідно до заяви адресовану в компетентну нотаріальну контору від 27.08.2010 року та зареєстровану в реєстрі за № 1-1236, [PERSON] приймає спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON], яка померла 25.03.2010 року. Згідно оголошень в газеті «Обрії Оратівщини»\~ № 4 (1082) від 25.01.2018 року втрачене свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ XV № 011783, видане на імя [PERSON] та втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії IІІ-ВН № 022714, виданий на імя [PERSON], вважати недійсними. Як вбачається з постанови в.о. державного нотаріуса [PERSON] ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 875/02-31 від 23.12.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки площею 3,2217 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Оратівського району Вінницької області, належну померлій 25.03.2010 року матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 022714, виданого 12.12.2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації № 218 від 15.10.2002 року, у звязку із відсутністю у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). \~Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, юридично оформити прийняття спадщини позивач позбавлена можливості. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved