Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Хмільницька міська рада в особі відділу ведення реєстру територіальної громади про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім позивача зареєстрована, але понад тридцять років не проживає [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач не сплачує комунальні послуги, участі в утриманні житла не приймає, а тому вона просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 24.09.2020 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Договором купівлі-продажу від 24.02.2020 (копія на а.с. 5-6), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (копія на а.с. 7) підтверджено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради Вінницької області № 17-13/1050 від 31.08.2020 (копія на а.с. 8), довідки голови будинкового комітету № 07-21/768 від 27.08.2020 (копія на а.с. 9), встановлено, що відповідач з 10.10.1990 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з моменту реєстрації за даною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач була співвласником квартири [ADDRESS] , зареєстрована в цій квартирі 10.10.1990 року, 24.02.2020 квартира була придбана позивачем [PERSON] . Довідками (а.с. 8, 9) підтверджено, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі з моменту реєстрації. Доказів на підтвердження того, що сторони були членами сім`ї суду не надано. За таких обставин підлягає застосуванню ч. 1 ст. 383, ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач зареєстрована, але понад тридцять років не проживає в належній позивачу з 24.02.2020 року квартирі, відсутні докази на підтвердження поважності причин непроживання відповідача в квартирі, не підтверджено існування домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період її відсутності, також відповідач заявою від 20.11.2020 визнає позов, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі ст.ст. 29, 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР,

Outcome: approved