Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яке складається з домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв. та визнання права власності в ідеальних частках по 1/2 за кожним з подружжя. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 15 лютого 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року шлюб\~ між ними розірвано. За час подружнього життя сторонами було придбано домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв. Вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя,\~ однак домовленості про добровільний розподіл майна, що є у спільній сумісній власності, між ними не досягнуто. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Ухвалою від 14 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 12 березня 2018 року. Ухвалою від 14 лютого 2018 року за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв., що зареєстроване за громадянином [PERSON], реєстраційний номер майна 35619460. Ухвалою від 20 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 04 травня 2018 року. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає. Окрім того, від представника відповідача надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, однак вважає, що ціна позову, визначена позивачем є невірною, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року вартість 1/2 частини будинку становить 351 895 гривень. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2007 року, який було розірвано\~ рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2015 року. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 107085506 від 11 грудня 2007 року, 22 грудня 2011 року [PERSON] набув у власність будинок № 43 по вул. Лесі Українки у с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 26345 від 22 грудня 2011 року, виданого Петриківською сільською радою на підставі рішення виконкому № 210 від 29 листопада 2011 року. Тобто, майно набуте відповідачем у власність під час спільного подружнього життя з [PERSON] Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 60 СК України, який був чинний на час набуття сторонами спірного майна, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~ що належить їм на праві спільної сумісної власності,\~ незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності\~ подружжя,\~ частки\~ майна дружини та чоловіка є рівними, якщо\~ інше\~ не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~\~ або\~\~ шлюбним договором. Отже, судом встановлено спірне домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Лесі Українки, будинок № 43 є об'єктом спільної сумісної власності сторін та їх частки визнаються рівними по 1/2 частини. Згідно з вимогами\~ ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.\~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини\~ справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Л. Українки, 43, загальною площею 271,2 м.кв., як на частку\~ майна нажитого подружжям за час шлюбу. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Разом з тим, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача 4405 гривень судового збору, а іншу частину 4405 гривень повернути позивачу з Державного бюджету України. При цьому, доводи відповідача щодо невірного визначення ціни позову суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються звітом про оцінку майна, виконану субєктом оціночної діяльності приватним підприємством «Експертоцінка» станом на 12 грудня 2017 року.

Outcome: approved