Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19.09.1997 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, призначення сім'ї. Шлюбні відносини припинилися з 26 жовтня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Відповідач має намір створити іншу сім'ю. Крім того, за час спільного життя відповідач зловживав спиртними напоями, що приводило до постійних сварок. Шлюб носить формальний характер, вважає, що сім'я розпалася остаточно, термін на примирення просить не надавати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву (вх. № 2044 від 22.01.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву (вх. № 2043 від 22.01.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 21). Дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання позовної заяви позивачем та визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда 19.09.1997 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 739. Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 19.09.1997 року (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім'ї. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Крім того, за частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне роз'яснити, що за судовою практикою, судовий збір має сплачувати лише позивач, без перекладення цього обов'язку на відповідача, і лише один раз - при пред'явленні позовної заяви про розірвання шлюбу. Витрати на правову допомогу також не підлягають стягненню з відповідача , оскільки згідно частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивачем відповідних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду не надано. Таким чином, судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved