Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року. На теперішній час сімейні відносини між сторонами зазнали стійкого розладу, що обумовлено різним баченням сімейних стосунків вцілому і протилежністю соціально-побутових підходів зокрема. Зважаючи на те, що сімейний союз набув формально-юридичного характеру, подальше існування якого суперечить особистим інтересам позивача, остання просить прийняти рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та категорично наполягала на їхньому задоволенні, пояснюючи це тим, що примирення сімї не відбулося та подальшого збереження шлюбу вона не бажає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмове клопотання в якому просив продовжити термін на примирення подружжя терміном на 5 календарних місяців або встановити на цей період режим окремого проживання подружжя. Також просив визначити місце проживання дітей разом з ним та врахувати їхню думку при вирішенні цього питання. Зокрема також зазначив, що непорозуміння в сімї мають короткостроковий характер, а тому не можуть кардинально впливати на шлюбні відносини. Відтак, вважає, що вирішення питання про розірвання шлюбу на теперішній час буде поспішним, оскільки сімю можливо зберегти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вивчивши представлені докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КГ № 068958. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії І-КГ № 003072 та серії 1-КГ №100344. Згідно ч1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на вказані норми закону та наполегливе бажання позивача на розірвання шлюбу з чоловіком, суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки сімя фактично розпалася, сторони перестали спільно проживати, а подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, оскільки [PERSON] не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Суд відзначає, що повторне вжиття заходів щодо примирення подружжя чинними положеннями сімейного законодавства України не передбачено, а відтак клопотання відповідача про продовження терміну для примирення ще на 5 місяців задоволення не підлягає. Окрім цього, процесуальний статус [PERSON] в даній справі позбавляє його можливості заявляти вимоги про встановлення режиму окремого проживання подружжя та визначення місця проживання дітей, що є предметом окремого спору між сторонами та підлягає вирішенню в іншому провадженні. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved