Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що 15 серпня 1998 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння та поваги, відповідач нехтує сімейними цінностями, шлюбні стосунки фактично припинені. Просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуз моменту подання позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття, та залишити його проживати разом з нею. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно з якою просила розглянути справу у її відсутності та задоволити позов, вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.08.1998 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що був зроблений відповідний актовий запис №412 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15.08.1998 р. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує лише формально, спору про розподіл майна та місця проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області від 28.05.1999 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородської міської ради Закарпатської області від 17.12.2007 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви у розмірі 704.8 грн.

Outcome: approved