Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про стягнення грошових коштів шляхом накладення стягнення на спадкове майно. В ході розгляду справи [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та відповідачем у справі стала [PERSON] , треті особи без самостійних вимог [PERSON] , Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про стягнення боргу за рахунок стягнення на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що вона дала у борг [PERSON] , [INFO] грошові кошти в сумі 15 000 доларів США. [INFO] Боржник [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого є його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] . У добровільному порядку спадкоємці борг не повертають, що змушує позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представника позивача [PERSON] - [PERSON] , у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути із спадкоємиці [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 20.12.2010 року в розмірі 186 075 (сто вісімдесят шість тисяч сімдесят п`ять гривень) 00 копійок, тобто суму еквівалентну половині суми боргу [PERSON] , в межах вартості майна, одержаного у спадщину, після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , за рахунок накладення стягнення на спадкове майно, яке прийнято спадкоємцем [PERSON] в розмірі 1/2 частки в житловому будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 12214111000:02:029:0530 і земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 1221411000:02:029:0531. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1860,75 грн. Представника відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] ніяких розписок не писав, гроші у [PERSON] у борг не брав, підпис у розписці не належить [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив суд розглянути справу згідно з вимогами діючого законодавства. Пояснив, що дійсно у 2010 році він та його батько - померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , брали у борг у [PERSON] грошові кошти. Після смерті батька він повернув частину боргу [PERSON] . Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, ЦПК України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року, між [PERSON] з однієї сторони та громадянином України [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданим Індустріальним РВ ДМУ УМИЄ України в Дніпропетровській області 03.09.2002 року, померлим [INFO] , який фактично проживав за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] з другої сторони, у простій письмовій формі було укладено договір позики на суму 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США для покупки квартири родині сина, а саме: квартиру [ADDRESS] , яку орендували, фактично проживаючи в квартирі, син [PERSON] - [PERSON] та невістка - [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири, від 25 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Коваленко С.В. на бланку ВРД 830442,за номером в реєстрі №5134. Цього ж дня, 20 грудня 2010 року, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв від [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, в присутності двох свідків: його сина - [PERSON] та невістки - [PERSON] , які дотепер разом мешкають у набутій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору позики, строк повернення позики був визначений - до першої вимоги. [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть на бланку Серії [NUMBER] відповідно актового запису за №92 від 16 квітня 2015року, про що [PERSON] стало відомо 25 грудня 2015 року від [PERSON] . Як пояснила представник позивача [PERSON] - [PERSON] зі слів [PERSON] - [PERSON] має свідоцтво про шлюб з [PERSON] , датоване березнем 2013 року, про що сам [PERSON] дізнався від працівників правоохороних органів, які приїздили за викликом коли помер [PERSON] , яким вона надала копію свідоцтва про шлюб. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Дніпропетровської області, Дніпровського району Юрченко Л.Л. відкрито спадкову справу, зареєстровану у Спадковому реєстрі за №57347278. Оглядом копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] встановлено, що із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON] (дружина померлого відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] видане 07 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №13) та [PERSON] (син померлого). Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного Кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. 22.03.2016 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровської області Дніпровського району Юрченко Л.Л., із вимогою кредитора до спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , за змістом якої, просила повідомити спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] , про наявність вимог кредитора та ознайомити їх із змістом ст. 1282 ЦК України, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, 22.03.2016 року [PERSON] направила звернення кредитора до кожного із спадкоємців боржника, з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день складання вимоги 18.03.2016 року дорівнювало 400 499 (чотириста тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 61 коп. Відповідно поштового повідомлення, листи із вимогою було отримано [PERSON] - 26.03.2016 року, а [PERSON] отримав письмову вимогу 25.03.2016 року . У визначений семиденний строк спадкоємці борг не повернули. 04 травня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення суми боргу із спадкоємців боржника [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в межах вартості майна, одержаного у спадщину, шляхом покладання стягнення на спадкове майно. 31 травня 2016 року, спадкоємцем - [PERSON] , було подано заяву до суду про визнання позовних вимог та згоду продати свою частку для погашення боргу Спадкодавця. Однак, у зв`язку із розглядом справи про визнання шлюбу без наміру створити сім`ю, недійсним, фіктивним, для встановлення кола спадкоємців, що мають розрахуватися за боргом Спадкодавця, провадження у справі було зупинено з об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, зокрема до ухвалення остаточного рішення у цивільній справі 175/1811/16-ц що розглядалась у Верховному Суді. За наслідками розгляду, у задоволенні позову про визнання шлюбу укладеного 07 березня 2013року між [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] та [PERSON] , [INFO] без наміру створити сім`ю, недійсним, було відмовлено. [PERSON] вимог кредитора не визнає, заявляючи про те, що [PERSON] [INFO] ніяких розписок [PERSON] не писав. Декілька раз представник [PERSON] заявляв клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертиз, однак в судовому засіданні 21 січня 2021 року просила суд вказані клопотання не розглядати. Лише зі згоди всіх присутніх сторін у справі суд дослідив письмові докази у справі, перейшов до судових дебатів та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення. 16 квітня 2015 року, [PERSON] безпосередньо звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровської області, Дніпровського району Юрченко Л.Л., якою заведено спадкову справу зареєстровану у Спадковому реєстрі за №57347278, номер у нотаріуса 15/2015, із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] . 23 травня 2020 року приватним нотаріусом Юрченко Л.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1011, відповідно до якого [PERSON] отримав у спадщину після смерті батька [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0124 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 1221411000:02:029:0531 за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером - 209990162 від 23 травня 2020 року. 23 травня 2020 року приватним нотаріусом Юрченко Л.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1009, відповідно до якого [PERSON] отримав у спадщину після смерті батька [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0100 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 1221411000:02:029:0530 за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером - 209990063 від 23 травня 2020 року. 23 травня 2020 року приватним нотаріусом Юрченко Л.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1007, відповідно до якого [PERSON] отримав у спадщину після смерті батька [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером - 209990010 від 23 травня 2020 року. Свідоцтво про справо власності на спадкове майно на іншу 1/2 частину спадкоємиці [PERSON] - не видано. Згідно частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1281 ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У відповідності положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Кредитор [PERSON] одразу після того як дізналась про смерть боржника [PERSON] звернулась із претензією до спадкоємців боржника, тому строк передбачений ст.. 1282 ЦК України на звернення із зазначеною вимогою нею не пропущений. Доказів протилежного - матеріали справи не містять. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності і за боргами спадкодавця, вищезазначене правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Відповідно до умов договору позики, Боржник [PERSON] [INFO] прийняв від [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Станом на 03.03.2020 року офіційний курсу НБУ 2 481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня за 100 (сто) доларів США. Таким чином, сума боргу у гривневому еквіваленті на 03.03.2020 року, що є днем звернення уточненого позову до суду, становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За приписами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, в абзаці 2 частини першої цієї ж статті встановлено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Положенням статті 202 ЦК України окреслено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). З точки зору частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом,який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора грошової суми, про яку йдеться в розписці або речей. Таким чином, судом встановлено, що підтверджено матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] належить 1/2 частки в майні успадкованого після Боржника [PERSON] [INFO] , а сукупна ринкова вартість спадкового майна відповідно Звіту про незалежну оцінку майна зробленого ТОВ «Схід-П Експерт» становить 234 711 (двісті тридцять чотири тисячі сімсот одинадцять) гривень 00 копійок, та ураховуючи що сума боргу на час звернення до суду складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, тобто вартість спадкового майна є меншою, ніж борг спадкодавця, а із розрахунку 372 150 : 2 = 186 075 (сто вісімдесят шість тисяч сімдесят п`ять гривень), що є сумою яка відповідає розміру 1/2 частки суми зобов`язання [PERSON] , яка не визнає борг та відмовилася сплатити суму боргу одноразовим платежем. Беручи до уваги прямий припис закону щодо обов`язку спадкоємця задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна шляхом одноразового платежу одержаного у спадщину, від виконання якого від [PERSON] ухиляється, норми статті 1281 ЦК України дають суду підстави для задоволення позову про стягнення грошових коштів за рахунок накладення стягнення на спадкове майно, яке прийнято спадкоємцем [PERSON] в розмірі 1/2 частки у житловому будинку [ADDRESS] та земельної ділянку для будівництва і обслуговування будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер 12214111000:02:029:0530 й земельної ділянку для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 12214111000:02:029:0531. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи висновок суду про задоволення уточнених позовних вимог, відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1860,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved