Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 16 травня 2019 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб у Львівському міському відділ державної реєстрації акт ів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 951. У шлюбі з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент проживає з нею та перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Позивачка зазначає, що відповідач фактично після народження дитини почав поводити себе неадекватно, не поважає ані її, ані їхню спільну дитину, неодноразово простягав до неї руки, вчиняв хуліганські дії, погрози по відношенні до неї, у зв`язку з чим, неодноразово викликались працівники поліції, як на адресу їхнього постійного місця проживання: [ADDRESS] , де проживає мати позивачки. Окрім цього, позивачка зазначає, що відповідач постійно влаштовує скандали на очах малолітньої дитини, створює загрози її життю та здоров`ю. Також, відповідач погрожував неодноразово матері позивачки, влаштовував скандали та знищував її майно без будь-якої на то причини, побив позивачки маму, з приводу чого розслідується кримінальне провадження у Пустомитівському ВП. Позивачка вважає, що на даний час зберегти сім`ю неможливо, оскільки тривалий час не спілкуються, відповідач постійно йде з дому, проживає у невідомому місці, потім знову повертається, влаштовує скандали, побої, що призводить до погіршення стану її здоров`я, враховуючи те, що позивачка є інвалідом з дитинства, спричиняє їй та їх родичам тілесні ушкодження. Просить шлюб розірвати. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав повністю, зазначивши, що примирення між сторонами не є можливим, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Пояснив суду, що у нього наявний конфлікт з матір`ю позивачки, відтак просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень\~ст. 16 ЦК України\~особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 травня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 951, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2019 року та [NUMBER] від 16 травня 2019 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 листопада 2019 року у подружжя [INFO] народилась донька [PERSON] . Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Разом з тим, відповідно до\~ст. 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, тому шлюб з відповідачем слід розірвати. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Разом з тим, від відповідача надійшла до суду заява, в якій він просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він являється учасником бойових дій. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 (провадження № 14- 730цс19). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved