Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1000 грн., щомісячно на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що між сторони спільно не проживають, відповідач є батьком дитини, однак ніякої участі у вихованні і утриманні дитини не приймає У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила при цьому, що відповідач раніше давав на дитину 200-300 грн на місяць, але потім перестав. Дитина хвора на діабет 2 ступеню, порок серця та ожиріння. Потребує, крім іншого, постійного вживання ліків. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належно, причини неявки суду невідомі. Згідно статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вирішуючи питання про заочний розгляд справи, судом також враховано що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № Я (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок. Таким чином, заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання встановлених строків розгляду справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом беззаперечно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, проте матеріальної або будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів на одну дитину суд виходить з того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд України у п. 17 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів у 700 грн., виходить з того, що дитина є підліткового віку, хворіє на хронічні захворювання, що убачається з наданих суду чеків від покупки ліків, відповідач є дорослою працездатною людиною, на утриманні інших дітей не має. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180-183, 184, 191 СК України,

Outcome: partial