Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди завданої злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 вересня 2019 року близько 09 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи на автодорозі, яка проходить по вул. Бирко в с. Ясенівка Ярмолинецького району Хмельницької області, під час конфлікту з [PERSON] , нанесла останній легкі тілесні ушкодження. Вироком Ярмолинецького районного суду від 16.12.2019 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] . Після вказаного кримінального правопорушення позивач зверталася за медичною допомогою, оскільки був підвищений артеріальний тиск та садна на обличчі. Позивач також вказує, що злочином їй були спричинені моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання, тривога, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність тощо. Дотерпер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних головних болів, сльозиться око, обмеження фізичної активності, порушений життєвий уклад. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 34000 грн. та понесені нею судові витрати. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому позов визнається частково в сумі 500 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачка 09 вересня 2019 року вдарила її сумкою в обличчя, у цей день в неї проходила тарифікація у відділі освіти Ярмолинецької РДА, в зв`язку з чим вона з синцем під оком перебувала у вказаному відділі освіти, її бачила певна кількість людей, після цього вона звернулася в лікарню, однак, лист непрацездатності не відкривала, так як щоденно повинна бути на роботі, оскільки працює директором ДНЗ с.Ясенівка Ярмолинецького району. Позивач пояснила, що два тижні з синцем під оком ходила на роботу, їй було неприємно, коли її з таким тілесним ушкодженням бачили діти, вихователі та батьки. Вказала, що після подій 9 вересня 2019 року відчуває душевний біль, мають місце проблеми зі здоров`ям - око не реагує на холод, сльозиться, в неї погіршився зір. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач визнає позов в розмірі 500 грн., що заявлений позивачем розмір моральної шкоди 34000 грн. є необґрунтованим, також вказав, що 9 вересня 2019 року участь позивача в забезпеченні доставки її колишнього чоловіка на експертизу була не обов`язкова, крім того, позивач усвідомлювала, що у них з відповідачкою можливий конфлікт. Заслухавши думку сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ярмолинецького районного суду від 16.12.2019р. [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає,\~зокрема,\~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншому ушкодженням здоров`я. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №4\~від 31.03.1995р.\~під моральною\~ шкодою\~ слід\~ розуміти\~ втрати\~ немайнового\~характеру \~внаслідок \~моральних \~чи фізичних\~страждань,\~ або\~інших негативних\~ явищ,\~ \~заподіяних \~ фізичній\~ \~чи \~ юридичній\~ \~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,…у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану… При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що кримінальним правопорушенням, яке мало місце 09\~вересня 2019\~року, позивачці (потерпілій) заподіяно моральну шкоду і при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що їй заподіяно тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона відчувала фізичний біль та душевні страждання. Зокрема, суд враховує, що тілесне ушкодження було заподіяне в область лівого ока, в результаті чого утворилися відповідні садна, що підтверджується поясненнями в судовому засіданні позивачки, свідка [PERSON] , вироком Ярмолинецького районного суду від 16.12.2019 року та записом лікаря ЗПСМ в медичній карті позивача від 09.09.2019 року. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує те, що позивач працює і на час вчинення кримінального правопорушення працювала директором дошкільного навчального закладу с. Ясенівка Ярмолинецького району; у зв`язку з характером роботи продовжувала працювати після 09.09.2019 року, не відкриваючи лікарняний лист, і маючи відповідні тілесні ушкодження (садна в районі лівого ока) та перебуваючи на робочому місці, позивач спілкувалася з малолітніми дітьми, їхніми батьками, вихователями тощо. Вказані обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні позивача і представником відповідача не оспорювались. Враховуючи викладене, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково в сумі 5000 грн. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд вважає дану вимогу необґрунтованою з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. \~ \~ \~ \~Позивач при подачі позову не сплачувала судовий збір на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Оскільки позивачем\~у позовній\~заяві не\~вказано розміру\~понесених судових\~витрат,\~відсутній попередній\~(орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~відсутній договір\~про надання\~правової допомоги\~з адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ), суд вважає, що у вимозі про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід відмовити. При цьому суд не бере до уваги додані до позовної заяви договір про надання правової допомоги від 17.01.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , акт виконаних робіт від 17.01.2020 року та товарний чек №1 від 17.01.2020 року, оскільки вказані документи не відповідають вищезазначеним вимогам. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 123 грн. 60 коп. (5000 х 100 / 34000 = 14,70% х 840,80 / 100 = 123 грн. 60 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial