Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 17.09.1988 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В заяві посилається на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Сімейні відносини та спільне проживання однією сім'єю фактично припинені з 2013 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про поділ спільного майна не має. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Вважає, що збереження шлюбу та примирення є неможливими. Просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Не заперечує проти ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17.09.1988 року відділом ЗАГС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №943. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило сімейні відносини з 2013 року, з того часу спільно не проживають. Обоє прийшли до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливими. Дитина залишилася проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя і їх неповнолітній дитині, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №4635817 від 21.08.18р. позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 704,80 гривень судового збору, отже з державного бюджету підлягає поверненню 352,40 гривень.

Outcome: approved