Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 10 квітня 2013 року між нею та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж земельної ділянки (паю) площею 2,9645 га, розташованої на території Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, за межами населеного пункту, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виготовленим на бланку серії ВН №036522, виданому на підставі розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації №315 від 11 жовтня 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №608. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 10 квітня 2013 року [PERSON] сплатила [PERSON] 5000 грн. вартості земельної ділянки (паю). [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надав [PERSON] розписку про отримання грошей в сумі 5000 грн., передав державний акт на право приватної власності на землю, при цьому через відсутність коштів та необхідності їхати в Російську Федерацію, [PERSON] зобов'язався пізніше нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному об'ємі договір купівлі-продажу. Однак нотаріус відмовив у здійсненні правочину в зв'язку із тим, що в державному акті на право власності на земельну ділянку, виготовленому на бланку серії ВН №036522, невірно вказано по-батькові [PERSON], а саме: «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідач зареєстрований на території республіки Російської Федерації та є громадянином Російської Федерації. В зв'язку з чинним законодавством України, а саме: ст.81 п.4 ЗК України, громадяни іншої держави, які є власниками земель сільськогосподарського призначення, зобов'язані на протязі року її відчужити. З цієї підстави, [PERSON], будучи громадянкою України та, знаходячись в родинних стосунках з відповідачем, вирішила відкупити в нього земельну ділянку (пай). На сьогоднішній день відповідач відмовляється оформити нотаріально договір купівлі-продажу, тому вона змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Тому вона просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки (паю) та визнати за нею право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що сторони 10 квітня 2013 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки (паю) ціною 5000 грн. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передала продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів у розмірі 5000 гривень, взамін фактично отримала придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.3), копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошей в сумі 5000 грн. в рахунок придбаної земельної ділянки (паю) (а.с.5), копією паспорта громадянина України РФ (а.с.6), копією довідки про судимість [PERSON] (а.с.7), копією розпорядження Іллінецької РДА №153 від 05 травня 2004 року та додатком до нього (а.с.8,9), копією державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.10), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.11). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає вимоги позивача доведеними, тому слід визнати дійсним факт укладення позивачем 10 квітня 2013 року із відповідачем договору купівлі-продажу земельної ділянки (паю), за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved