Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її народження [INFO]. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що у лютому 2014 року з метою реєстрації її народження, її мати звернулася у Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції з вимогою зареєструвати факт народження своєї дитини та виготовити свідоцтво про народження на підставі дублікату довідки - медичного свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Львівським міським клінічним пологовим будинком № 1 від 28.12.2012 року, однак, отримала відмову через відсутність в неї паспорта. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити. Додатково пояснили, що свідоцтво про народження заявника, зі слів її матері, було загублено близько 6-7 років тому назад. Дані щодо актового запису про її народження відсутні, чому вона не може отримати дублікат свідоцтва про народження, а відтак - виробити паспортні документи. Заслухавши пояснення заявника та її представника, а також показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.7 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти народження особи в певний часу разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно відомостей дублікату медичного свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Львівським міським клінічним пологовим будинком № 1 від 28 грудня 2012 р., лікарем акушером [PERSON] підтверджено, що у громадянки [PERSON] народилась [INFO] о 10 год. 50 хв. дівчинка вагою 3 000 грамів. Зазначено, що мати дитини в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Витягом № 00013467983 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану станом від 14.02.2014 року за параметрами запиту: [PERSON], [INFO], стверджено, що інформація відносно актового запису про народження заявника відсутня. Разом з тим, відомостями витягу також стверджується, що за результатами проведеної перевірки актовий запис про народження [PERSON], [INFO] по місту Львову не виявлено. Відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Зі змісту ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 125 СК України закріплено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є також відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану). За змістом ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно абзацу 2 пункту 24 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, у разі досягнення дитиною 16 років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану. Суд бере до уваги пояснення свідка [PERSON], матері заявника, яка пояснила, що донька [PERSON] народилася [INFO] в пологовому будинку у м.Львові, деякий час після народження вона з донькою проживала в с.Бориня Турківського району Львівської області, а з часом вони переїхали до м.Львова. Зазначила, що свідоцтво про народження було оформлене і зберігалося у нею, але під час ремонту в кімнаті гуртожитку по [ADDRESS] в 2006-2007 рр. загубилося, жодних його копій не збереглось. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона з 1990 року до 2014 року працювала швейцаром в гуртожитку по [ADDRESS], знає заявника, яка виросла в неї на очах і яка є донькою [PERSON] Таким чином, виходячи з заявлених вимог в порядку окремого провадження, беручи до уваги наявність підтверджених відомостей відповіддю Залізничного відділу ДРАЦС Львівського міського управління юстиції від 14.02.2014 року № 267/02-14, підтверджених відомостей дублікатом медичного свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Львівським міським клінічним пологовим будинком № 1 від 28.12.2012 року, підтверджених відомостей витягом № 00013467983 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану станом від 14.02.2014 року, беручи до уваги Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року № 3307/5) зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940 та Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (із змінами і доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, згідно котрих державна реєстрація народження дитини, яка досягла 16 років, але актовий запис про народження котрої не був своєчасно складений, може бути проведена за її письмовою заявою з пред'явленням паспорта, враховуючи відсутність паспорта громадянина України чи будь-якого іншого документа у заявниці котрий би містив персональні відомості про особу, беручи до уваги показання свідків, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та згаданих матеріалів, суд приходить до переконання, що факт народження [PERSON] [INFO] у м.Львові є доведеним, а тому є достатньо підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved