Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 30.12.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м.Запоріжжя (актовий запис №732), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з 1998 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Спільних неповнолітніх дітей з відповідачем немає. При розірванні шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. На підставі даних сектора адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Судові повістки, направлені за вказаною адресою, повернуті у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. Так, 11.01.2014 року в газеті «Запорізька правда» була розташована об'ява про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене на 15.01.2014 року. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого 30.12.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м.Запоріжжя, встановлено, що 30.12.1994 року сторони уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний запис за №732 (а.с.6). Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Так як позивач просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved