Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилаються на те, що 13 листопада 1989 року померла мати її чоловіка [PERSON] - [PERSON], якій належало будинковолодіння (житловий будинок, веранда, веранда, погріб, погріб, літня кухня), що розташоване в с. Крупець вул. Пісок, 2 Радивилівського району Рівненської області. Спадкоємцем першої черги (відповідно до ст. 529 в редакції 1963р.) після смерті [PERSON], є її син та чоловік позивачки - [PERSON]. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, [PERSON] не заявляв про відмову від прийняття спадщини в порядку, визначеному ст. 553 ЦК України редакція 1963р.). [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, відповідно до ст.549 ЦК України (редакція 1963р.), оскільки доглянув матір до дня смерті, здійснив її поховання та здійснював постійний догляд за будинковолодінням. За період свого життя [PERSON]- спадщини після смерті [PERSON] оформити не встиг. 19 травня 2000 року [PERSON] помер і позивачка оформила в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2002 року (Спадкова справа №258/2001), що підтверджує її право на спадщину після - смерті чоловіка [PERSON]. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 р) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Нормою ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Так, як згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2016 р. (вих.. №282/01-16) Державний нотаріус Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожна JI.JI. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, яке залишилося після смерті [PERSON] (померлої 13.11.1989 p.), спадкоємцем якої був її син - [PERSON] у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. Враховуючи всі обставини справи просила визнати за нею [PERSON], право власності, в порядку спадкування, на спадкове нерухоме майно - будинковолодіння (житловий будинок, веранда, веранда, погріб, погріб, літня кухня), що знаходиться в с. Крупець по вул. Пісок, 2 Радивилівського району Рівненської області, яке належало [PERSON]. Представник [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених в позові. [PERSON] в судове засідання не зявилась та подала заяву за №1346 від 28.04.2016 року в якій повідомила суд, що позовні вимоги визнає і справу просила розглянути без її участі. Представник Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області в судове засідання не зявився та надіслали лист за №02-28/250 від 25.04.2016 року в якому просили справу розглянути без представника сільської ради, заперечень щодо майна померлої [PERSON] не мали. Заслухавши представника позивачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. 13 листопада 1989 року померла мати чоловіка позивачки ([PERSON]) - [PERSON], яка проживала в [INFO]. Згідно запису погосподарської книги №1 особового рахунку №8 Крупецької сільської ради будинок і господарські будівлі за адресою: с.Крупець вул. Пісок, 2 Радивилівського району Рівненської області належать [PERSON]. Із довідки Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області № 580 від 30.03.2016 року встановлено, що після смерті [PERSON] постійний догляд за будинком та управління майном здійснював її син [PERSON] Згідно ч.ч. 1, 3\~ст.5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми\~ЦК України 1963 року. Згідно\~ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] догляд та управління за майном померлої здійснював її син [PERSON] Отже, відповідно до ст. ст.548, 549 ЦК України\~[PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки судом встановлено, що на час відкриття спадщини він не заявляв про відмову від спадщини, та фактично вступив до управління та володіння спадщиною. За період свого життя [PERSON]- спадщини після смерті [PERSON] оформити не встиг. 19 травня 2000 року [PERSON] помер, (свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-ГЮ №074799, видане Крупецькою сільською радою 19.05.2000р). В порядку, визначеному ст. 553 (в редакції 1963 року), позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка і відповідно була заведена спадкова справа №258 за 2001 рік та видано свідоцтво на спадщину. Згідно свідоцтва про спадщину за законом від 09 жовтня 2002 року посвідчене державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною JI.Л, спадкоємцем майна, а саме житлового будинку в с.Крупець по вул. Шевченка №33 Радивлівського району Рівненської області є [PERSON] Разом з тим, із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2016 р. (вих.. №282/01-16) державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною JI.JI. встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, яке залишилося після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів. Із листа державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожної JI.JI. за №365/01-16 від 12.05. 2016 року слідує, що згідно реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] померлої 13 листопада 1989 року не заводилась. Згідно резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 р.) спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] має право на прийняття спадщини яка належала її чоловікові після смерті матері - [PERSON] яку він не встиг прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved