Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач повідомила, що 21.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, тому і звернулася до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. При цьому звернула увагу, що дитина часто хворіє, однак навіть під час хвороби відповідач не бажає надавати допомогу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він не працює, однак погоджується сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, а також самостійно буде купувати дитині одяг, іграшки та інші необхідні речі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач разом сином, відповідно до акта ТОВ «Житлово-експлуатаційне об'єднання» від 15.05.2014 року №474, проживають за адресою: [ADDRESS], що визнається відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, їй самостійно важко утримувати дитину. Відповідач не працює, однак є працездатною особою, за станом здоров'я може надавати допомогу. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 липня 2014 року становить 1059 гривень. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує часткове визнання відповідачем позову, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а син, перебуваючи на утриманні позивачки, потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги дитині та неможливості утримувати дитину суду не надав. Щодо його твердження про самостійне забезпечення дитини одягом та іншими речами, то суд звертає увагу, що стягнення з відповідача аліментів в певній грошовій сумі не позбавляє його права додатково брати участь в утриманні дитини. При тому, що утримання дитини пов'язане з щоденними витратами. До того ж, суд звертає увагу відповідача на право, визначене ст.186 СК України, щодо здійснення контролю за цільовим використання коштів. Таким чином, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, те, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не може в повній мірі забезпечити утримання дитини, отримуючи державну допомогу на неї, викладені обставини, в тому числі і стан здоров'я дитини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 05.06.2014 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів ) за один місяць підлягає негайному виконанню. При цьому суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial