Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що їй належить домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована, але не проживає з 1998 року відповідачка по справі - [PERSON] . Позивачка [PERSON] з відповідачкою [PERSON] договору користування житлом не укладали. [PERSON] не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг на утримання житлового приміщення, що належить позивачу, та ніяким чином не відшкодовує частини вартості. Особистого майна відповідачка [PERSON] у житловому приміщенні не зберігає. Реєстрація місця проживання відповідачки [PERSON] у житловому приміщенні перешкоджає позивачці її право власності, а саме унеможливлює у повній мірі користуватися цим житловим приміщенням через втрату права на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі чого позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує (а.с. 20). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася своєчасно та належним чином (а.с. 18, 26, 29, 38, 41). Відповідач по справі - Чмирівська сільська рада Старобільського району Луганської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 42). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.М. 09 квітня 2013 року за № 487 (а.с. 10-11) власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є позивачка [PERSON] . З копії акту обстеження матеріально-побутових умов, виданої депутатом Чмирівської сільської ради Поволоцькою О.А. та посвідченою сусідами: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8) вбачається, що відповідачка [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з 1998 року, бо мешкає за кордоном. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає за адресою реєстрації більше року та втратила право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власнику - позивачу [PERSON] її право власності на будинок, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved