Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO] в сумі 5000,00 грн до досягнення ними повноліття та 1000,00 грн на утримання позивачки до 16.12.2012 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу 16.12.2009 року народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з тим, що сторони не проживають разом, відповідач не бере участі у вихованні дітей, а діти знаходяться на повному утриманні позивачки, остання була змушена звернутися до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.08.2014 року заочне рішення від 31 січня 2011 року по цивільній справі №2-463/11 - скасовано. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідач життям дітей не цікавиться, ні він, ні його рідні, не пропонували жодного способу участі у витратах на їх утримання, а тому вся заробітна плата позивачкм в сумі 3000,00 грн витрачається в інтересах дітей, решту коштів надають її батьки. Загалом у період з 2010-2012 років витрати на дітей становили приблизно 6000,00 - 8000,00 грн на місяць. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що відповідач у травні 2014 року звільнився з місць позбавлення волі та є інвалідом 3ї групи з дитинства, а тому на даний момент має постійний дохід тільки у вигляді отримуваної пенсії, в зв'язку з чим, заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів в твердій грошовій сумі вважає необґрунтованими та незаконними. Однак, відповідач намагається влаштуватися на роботу, щоб надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюбу, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 лютого 2009 року (а.с.7). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Відповідно до копії пенсійного посвідчення [NUMBER], виданого 08.10.2010 року, [PERSON] є інвалідом 3ї групи з дитинства (а.с.31). Судом встановлено, що діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що відповідач не працює та не має можливості надавати позивачу на утримання дітей аліменти, оскільки він є працездатною особою і зобов'язаний, як батько, утримувати дітей, піклуватися про достатній життєвий рівень дітей, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Крім того, при визначені розміру аліментів, суд виходить з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 2010 року, який встановлений Законом України «Про Державний бюджет на (відповідний) рік», який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Доводи представника відповідача щодо стягнення з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 33% від пенсії, яку отримує відповідач, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дітям необхідні нормальні умови для виховання та їх розвитку і обов'язок щодо створення їм таких умов лежить на батьках, в тому числі і на відповідачу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При постановленні рішення судом враховано стан здоров'я і матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлено інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1500,00 грн на кожну дитину, щомісячно починаючи з 14.10.2010 року і до досягнення дітьми повноліття та 500,00 грн на утримання позивача, щомісячно, починаючи з 14.10.2010 року по 16.12.2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial