Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду. В шлюбі у сторін 30.04.2013 року народився син, [PERSON], на утримання якого відповідач зобовязаний сплачувати аліменти. Дитина має хворобливий стан здоровя та потребує лікування. Так, 02.07.2014 року лікарем ортопедом ВОДКЛ [PERSON] дитині було встановлено діагноз: плоско вальгусна деформація стоп. Для лікування даного захворювання дитині потрібно носити спеціальне ортопедичне лікувальне взуття і пройти 2 3 курси спеціальних лікувальних масажів. 10.11.2014 року при повторному огляді дитини лікар назначив повторно дитині носити спеціальне ортопедичне лікувальне взуття і пройти 2 3 курси спеціальних лікувальних масажів, так як дитина постійно росте, потрібно купувати новий розмір взуття. З 18.09.2014 року по 25.09.2014 року дитина хворіла гострим ринофаренгітом та дефіцитною анемією І-го ступеня; з 06.10.2014 року по 17.10.2014 року гострим трахеобронхітом та дефіцитною анемією І-го ступеня; з 10.03.2015 року по 16.03.2015 року гострим ринофаренгітом; з 10.04.2015 року по 20.04.2015 року гострим трахеобронхітом середньої важкості. Так, відповідно в період з 02.07.2014 року по 01.05.2015 року позивачем за лікування сина була оплачена сума 2776 грн. 84 коп., відповідач не приймав участі у витратах на утримання дитини, позивач особисто оплачувала лікування дитини. Добровільно приймати участь в понесенні додаткових витрат на утримання дитини відповідач відмовляється, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. За наведених обставин, позивач просить стягнути на її користь з відповідача 1388 грн. 42 коп. додаткових витрат на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи судом належним чином та в установленому порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено по справі, Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.07.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.07.2013 року (а.с.7). У відповідності до норм ст. 61 ч. 3 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дитина має хворобливий стан здоровя та потребує лікування. Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], виданої ВОДКЛ 02.07.2014 року, дитині було встановлено діагноз: плоско вальгусна деформація стоп; для лікування даного захворювання дитині потрібно носити спеціальне ортопедичне лікувальне взуття і пройти 2 3 курси спеціальних лікувальних масажів (а.с. 17). 10.11.2014 року при повторному огляді дитини лікар назначив повторно дитині носити спеціальне ортопедичне лікувальне взуття і пройти 2 3 курси спеціальних лікувальних масажів, так як дитина постійно росте, потрібно купувати новий розмір взуття (а.с. 22). Згідно довідок Вінницької ЦРКЛ, з 18.09.2014 року по 25.09.2014 року дитина хворіла гострим ринофаренгітом та дефіцитною анемією І-го ступеня (а.с. 14); з 06.10.2014 року по 17.10.2014 року гострим трахеобронхітом та дефіцитною анемією І-го ступеня (а.с.11); з 10.03.2015 року по 16.03.2015 року гострим ринофаренгітом (а.с. 8-9); з 10.04.2015 року по 20.04.2015 року гострим трахеобронхітом середньої важкості (а.с. 20). Так, відповідно в період з 02.07.2014 року по 01.05.2015 року позивачем за лікування сина була оплачена сума 2776 грн. 84 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами: товарними чеками, фіскальними чеками, квитанціями (а.с. 10, 12 13, 15 16, 18 19, 21, 23). Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що позивач [PERSON], в зв`язку з хворобою сина [PERSON], несе додаткові витрати, а з відповідача [PERSON] за рішенням суду стягуються аліменти на його утримання, що свідчить про те, що умова, за наявності якої законодавець вказує на необхідність застосування положень ст. 185 СК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved