Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Заява вмотивована тим, що 16.02.1998 року у заявниці народився син [PERSON]. З дитинства він страждає на тяжке хронічне психічне захворювання: олігофренія в ступені різко вираженої імбецильності (важка розумова відсталість), ДЦП, спастичний тетрапарез з порушенням функції ходи, судомний синдром. З 22.09.2001 року [PERSON] знаходиться на обліку в лікаря психіатра психонаркологічного відділення Хустської райполіклініки, являється інвалідом І групи «А». Внаслідок хвороби син заявниці не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не орієнтується в житті та не взмозі перебувати без нагляду, позбавлений можливості самостійно себе обслуговувати та пересуватись. За висновком МСЕК [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. З батьком [PERSON] заявниця розлучилась у 1999 році, проживає із сином одна. Так як інших осіб із числа близьких родичів, які могли б бути опікунами сина заявниці [PERSON] немає. Заявниця [PERSON] вважає, що її син [PERSON] не може правильно розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому його слід визнати недієздатним. В судове засідання [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги за заявою підтримала у повному обсязі та просить суд їх задоволити. В судове засідання представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Копашнівської сільської ради не зявився, просив розглянути справу у його відсутності. До суду подав рішення виконавчого комітету Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області №7 від 08.02.2018 року про рекомендацію призначення заявниці [PERSON] опікуном над сином [PERSON], [INFO], який являється інвалідом дитинства у разі визнання його судом недієздатним. Представник відділу охорони здоровя лікар психіатр [PERSON] допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста просив суд задоволити заяву [PERSON], визнати [PERSON], [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON], оскільки [PERSON] являється інвалідом дитинства, хворіє олігофренією в ступені різко вираженої імбецильності (важка розумова відсталість), ДЦП, спастичним тетрапарезом з порушенням функції ходи, судомним синдромом . Внаслідок хвороби [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не орієнтується в житті, не взмозі перебувати без нагляду, позбавлений можливості самостійно себе обслуговувати та пересуватись у просторі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом 1 групи «А», страждає психічним розладом, знаходиться на обліку в лікаря психіатра психо неврологічного відділення Хустської районної поліклініки. У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 01 від 04.01.2018 року, проведеного Обласною психіатричною лікарнею м. Берегово [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у виді важкої розумової відсталості, про що свідчать дані про перебування на обліку у психіатра, встановлення І групи інвалідності, різке відставання у розвитку від однолітків, мовний недорозвиток, рудиментарне мислення, різке зниження памяті та інтелекту. Внаслідок хвороби не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Стверджено доцільність визнання [PERSON], [INFO] недієздатним. Згідно рішення виконавчого комітету Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області №7 від 08.02.2018 року рекомендовано призначити [PERSON] опікуном над сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Тому, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою, обставини, наведені нею, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, є передбачені законом підстави для задоволення вимог заяви, а відтак заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved