Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 07 липня 1997 року між позивачкою та [PERSON], був укладений договір дарування ? частини житлового будинку № 31 з надвірними спорудами, що знаходиться по вулиці Папаніна в м. Первомайськ, Миколаївської області. Після нотаріального посвідчення даний договір був зареєстрований в Первомайському МБТІ, про що 14.07.1997 року було здійснено реєстраційний напис про реєстрацію права власності на ? частину житлового будинку, реєстровий № 3481. Позивачка є законною власницею ? частини вказаного вище житлового будинку. На сьогоднішній [PERSON] вирішила приватизувати земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування належної мені частини житлового будинку, проте виявилось, що право власності на земельну ділянку вже оформлене та належить [PERSON]. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 22.07.1993 р. за реєстраційним номером № 104 та довідкою Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області від 18.06.2015 р. № 29-14-0.4-2218/0/2/15 право власності на земельну ділянку розміром 0,0939 га, що була надана для обслуговування житлового будинку № 31, що знаходиться по вулиці Папаніна в м. Первомайськ, Миколаївської області, зареєстроване за [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до законодавства, що діяло на час укладення Договору купівлі-продажу, продаж житлових будинків здійснювався не залежно від права власності на земельну ділянку, що призначена для його обслуговування. Після укладення Договору купівлі-продажу, зазначеного вище будинку, позивач мав право отримати в Первомайській міській Раді народних депутатів державний акт на право власності на землю на своє імя, проте таким правом не скористався, оскільки не знав про наявність державного акту, а на даний час це неможливо, тому що фактично право власності на земельну ділянку вже перейшло до мене з моменту державної реєстрації права власності на житловий будинок в Первомайському МБТІ. На підставі зазначеного позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 1013 [PERSON] належить (1/2 частини) житлового будинку № 31 з надвірними спорудами, що знаходиться по вулиці Папаніна в м. Первомайськ, Миколаївської області. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 22.07.1993 р. за реєстраційним номером № 104 та довідкою Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області від 18.06.2015 р. № 29-14-0.4-2218/0/2/15 право власності на земельну ділянку розміром 0,0939 га, що була надана для обслуговування житлового будинку № 31, що знаходиться по вулиці Папаніна в м. Первомайськ, Миколаївської області,\~ зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] (колишні власники будинку). Згідно зі ст. 30 ЗК України в редакції від 22.06.1993 р., при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у такому випадку посвідчувалося місцевою Радою народних депутатів. Тобто, після укладення Договору купівлі-продажу, зазначеного вище будинку, позивачка мала право отримати в Первомайській міській Раді народних депутатів державний акт на право власності на землю на своє імя, проте таким правом не скористалася. Після придбання житлового будинку я не скористалася своїм правом переоформлення права власності на земельну ділянку, оскільки не знала про наявність державного акту, а на даний час це неможливо, тому що фактично право власності на земельну ділянку вже перейшло до мене з моменту державної реєстрації права власності на житловий будинок в Первомайському МБТІ. Тобто колишній власник земельної ділянки право власності на ділянку втратив, а позивачка хоча і набула, не має можливості його зареєструвати. Як вбачається з доданих документів колишній власник земельної ділянки [PERSON] помер 05.09.1994 року, спадщину після його смерті прийняла його дружина, [PERSON], яка також померла 23.06.1996 року. Відповідачка по справі, хоча і прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON], та право власності на земельну ділянку оформлювати не має наміру. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved