Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 09. 03. 2021 року [PERSON] отримала від неї грошові кошти в борг в розмірі 4200 грн. зі строком повернення 18.03. 2018 року, про що надала розписку. 02. 04. 2018 року відповідачка отримала від неї грошові кошти в борг в розмірі 5369 грн. зі строком повернення до 18. 04. 2018 року. У цей же день [PERSON] отримала від неї грошові кошти в борг в розмірі 8210 грн. зі строком повернення до 18. 04. 2018 року. Загальна сума позики складає 17 789 грн., які відповідачка отримала для особистих потреб, кожна сума отримана у день складання розписок про надання в борг грошової суми. Враховуючи, що відповідачка у визначений у розписках термін грошові кошти не повернула, позивачка просить стягнути з [PERSON] суму боргу 17 789 грн. та судові витрати в розмірі 908 грн. В судове засідання позивачка не явилася, про дату слухання справи повідомлена, в заяві просить розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, на задоволенні позовних вимога наполягає. Відповідачка до суду не явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, своїм правом на надання відзиву на позов не скористалася, і суд на підставі п. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики шляхом оформлення боргових розписок. Так, 09. 03. 2021 року [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в борг в розмірі 4200 грн. зі строком повернення 18.03. 2018 року. 02. 04. 2018 року відповідачка отримала від [PERSON] грошові кошти в борг в розмірі 5369 грн. зі строком повернення до 18. 04. 2018 року. У цей же день [PERSON] отримала від позивачка грошові кошти в борг в розмірі 8210 грн. зі строком повернення до 18. 04. 2018 року. Загальна сума позики складає 17 789 грн., які відповідачка отримала для особистих потреб. Вказані обставини підтверджені оригіналами розписок [PERSON] про отримання грошових коштів від [PERSON] від 09. 03. 2018 року та від 02. 04. 2018 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1051 ЦК України передбачає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Частина 3 ст. 13 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові Великої Палати від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц вказав, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім ( оскільки укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладання договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач довів належними доказами факт надання [PERSON] в борг грошових сум, відповідачка своїм підписом у розписках підтвердила цю обставину, зазначені факти не спростувала, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 908 грн. Згідно з правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем надані належні докази понесених ним витрат, їх сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved