Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 816, їй на праві власності належить двокімнатна ізольована квартира, розташована [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані: син позивачки - [PERSON] та відповідачка [PERSON], з якою її син перебував у фактичних шлюбних відносинах до травня 2013 року і саме на прохання сина позивачка зареєструвала відповідачку в належній їй квартирі. Фактично відповідачка в спірну квартиру проживати не поселялася. Після придбання квартири, позивачка почала робити в ній ремонт і квартира не придатна для проживання. Фактично [PERSON] з відповідачкою проживали за місцем реєстрації позивачки [ADDRESS]. Навесні 2013 року [PERSON] припинив стосунки з відповідачкою і вона, забравши свої речі, пішла від нього. Позивачка зверталася до відповідачки з проханням знятися з реєстрації в добровільному порядку, але остання не бажає цього робити і не бажає надавати адресу, за якою мешкає в даний час. Реєстрація відповідачки в належній позивачці квартирі порушує її права власника майна та змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за відповідачку. Позивачка вважає, що перешкоди, які чинить відповідачка, підлягають усуненню шляхом позбавлення її права користування житловим приміщенням та скасування державної реєстрації відповідачки в належній їй квартирі. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник 3-ї особи Фрунзенського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області у судове засідання не зявився, про день та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повыдомили. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані у їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено по матеріалам справи, що двокімнатна ізольована квартира, розташована [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 816 та зареєстрована в КП «Харківське міськБТІ», що вбачається з копії витягу про державну реєстрацію. Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 53 від 03.09.2013р. в зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідачка [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожен окремо, пояснили, що знають позивачку та її сина тривалий час. Знають, що син позивачки [PERSON] проживав з відповідачкою [PERSON] до весни 2013 року. Проживали вони в [INFO]. В квартирі [ADDRESS] вони не проживали тому, що там йде ремонт і квартира е придатна для проживання. Свідкам відомо, що з весни 2013 року [PERSON] з відповідачкою не проживає, де вона проживає в даний час нікому не відомо. Суд не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків і таких даних суду не надано. Виходячи з фактів, що встановлені в ході судового розгляду справи, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість позбавити відповідачку [PERSON] права користування житловим приміщенням за місцем реєстрації [ADDRESS]. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування на вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. місце проживання адміністративно-теріторіальна одиниця, на території якої особа проживає строком більше шести місяців на рік. У звязку з тим, що відповідачка з травня 2013 року проживає в іншому житловому приміщенні, вона зобовязана зареєструватися саме в ньому, а в належній мені квартирі повиння знятися з реєстрації, але не бажає цього робити. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved