Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 16 липня 2005 року надала відповідачці товар та обладнання на загальну суму 13367 грн. 95 коп., що підтверджується борговою розпискою, відповідно до якої відповідачка зобов`язувалася повернути борг по першій вимозі. Вказала, що відповідачка частково сплатила борг, однак станом на 14 червня 2007 року залишилася заборгованість у розмірі 12606 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Зазначила, що нею 26 березня 2019 року було направлено відповідачці письмову вимогу про повернення заборгованості за борговою розпискою від 16 липня 2005 року, яку остання отримала 10 травня 2019 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідачка грошові кошти не повертає. Просить стягнути з відповідачки на її користь борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 12643 грн. та 3% річних від простроченої суми позики - 166 грн. 00 коп. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона була приватним підприємцем та орендувала для магазинів приміщення у с. Чубівка та у с. Думанці, Черкаського району, Черкаської області. Коли дізналася, що відповідачку разом з сином вигнали з гуртожитку, допомогла влаштуватися останній працювати у тому ж приміщенні, де знаходився її магазин, сторожем та на її прохання взяла працювати продавцем у магазині в с. Чубівка, Черкаського району, Черкаської області. Вказала, що згідно журналу ревізій, у відповідачки щомісяця була недостача 1000 - 2000 грн. Крім того, сина відповідачки притягували до кримінальної відповідальності за вбивство, у зв`язку з чим остання витрачала всі кошти на адвокатів. В подальшому почала захоплюватися грою в азартні ігри, зловживала спиртними напоями. Зазначила, що залишила відповідачці магазин з товарами, холодильниками та касовим апаратом, у зв`язку з чим та зобов`язувалася повернути вартість товарів та обладнання. Пояснила, що у зв`язку зі складними життєвими обставинами останньої не вимагала у неї повернення боргу. Однак, дізнавшись, що такі обставини у відповідачки закінчилися, звернулася до неї з вимогою повернення боргу. А у подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язання останньою, звернулася до суду. Просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка 16 липня 2005 року отримала від позивачки товари та обладнання на загальну суму 13367 грн. 95 коп., та зобов`язалася повернути борг по першій можливості, що підтверджується її розпискою від 16 липня 2005 року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із вказаної розписки, відповідачкою було повернуто частину боргу та станом на 14 червня 2007 року залишок заборгованості склав 12606 грн. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 26 березня 2019 року позивачка звернулася до відповідачки з письмовою вимогою про повернення залишку боргу, яку остання отримала 10 травня 2019 року. До даного часу відповідачка не повернула залишок боргу у розмірі 12606 грн. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка не повернула позику, а у розписці не встановлений інший розмір процентів за час прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачка на підставі ст. 625 ЦК України має право на стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, тобто за період з 10 травня 2019року по 17 жовтня 2019 року. Відповідно до розрахунку позивачки, заборгованість складається із боргу з урахуванням індексу інфляції - 12643 грн. та 3 % річних - 166 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідачкою не надано суду доказів про належне виконання нею зобов`язання щодо повернення заборгованості, суд приходить до висновку про виникнення у відповідачки боргу перед позивачкою у розмірі 12643 грн з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 166 грн., а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved