Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 28.07.1984 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі ЗАГСУ Тячівського райвиконкому Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний запис за №43. Позивач зазначає, що сімейне життя у них не слалося, внаслідок несумісності характерів, втрати поваги та любові одне до одного, їхня сім`я фактично розпалася більше десяти років. На даний час, шлюбні стосунки не підтримують з 2007 року, спільним побутом, взаємними правами та обов`язками не пов`язані, спільного господарства не ведуть, кожен з них має власне життя. За таких обставин, позивачка просить шлюб, який був укладений 28.07.1984 року між нею та [PERSON] розірвати. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Представник позивачки [PERSON] адвокат Шевченко Т.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд такі задоволити. Крім цього, адвокат зазначила, що її довірителька не проживає з відповідачем більше десяти років, а тому будь-яке примирення з останнім суперечить не лише її особистим інтересам, а і моральним засадам суспільства. [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, пояснивши, що є можливість зберегти сім`ю, мирно вирішити усі конфліктні ситуації, що виникли між ними та налагодити подальше спільне життя. Просив суд надати їм строк на примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва, серії [NUMBER] про шлюб, 28.07.1984 року між [PERSON] ( [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом ЗАГСУ Тячівського райвиконкому Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний запис за №43. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, шлюбних відносин подружжя не підтримує, спільного господарства не ведуть. Посилання відповідача на те, що у сторін є можливість зберегти сім`ю, мирно вирішити усі конфліктні ситуації, що виникли між сторонами та налагодити їхнє подальше спільне життя, суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено що з 2007 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільним побутом та взаємними правами, обов`язками не пов`язані та вважає, що відповідач мав можливість примиритись з позивачкою [PERSON] , однак цього не зробив. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved