Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 25.09.1997 року померла її мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №022363. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном,\~будучи \~спадкоємем за\~заповітом.\~Іншим спадкоємцем\~за заповітом\~є її\~сестра [PERSON],\~яка спадщину\~не приймала\~та померла\~19.02.2005\~року.\~Разом з\~тим,\~ оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вона не може, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Представник позивачки адвокат [PERSON]А позовні вимоги позивачки підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Представник відповідача [PERSON] районної\~державної адміністрації в задоволенні позовної заяви не заперечував,\~просив справу\~розглянути без\~його участі,\~про що\~повідомив суд\~письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 1997 року померла мати позивачки [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки, копії свідоцтва про одруження позивачки, копії свідоцтва про смерть спадкодавця, копії паспорта позивачки (а.с.5-7, 20). Після смерті\~[PERSON]\~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшло\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 2,91\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~ частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~ на\~території [PERSON]\~ сільської\~ради Буринського\~району Сумської\~області,\~що було\~посвідчено сертифікатом\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії СМ\~№022363,\~ яку\~прийняла її\~донька [PERSON]\~ позивачка\~по справі,\~будучи спадкоємцем\~за заповітом,\~відповідно до\~ ст.534,\~п.1)\~ч.1\~ст.549\~ЦК \~УРСР,\~положення якого\~діяли \~на час\~відкриття спадщини,\~ фактично\~вступивши в\~управління та\~володіння \~ спадковим\~майном,\~що вбачається\~з довідки\~[PERSON] сільської\~ради,\~ довідки\~відділу Держгеокадастру\~в [PERSON]\~районі,\~інформаційної довідки\~про вартість\~земельної частки\~(паю),\~інформаційних довідок\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину), копією заповіту (а.с.8, 11, 18, 35-40, 47). Іншим спадкоємцем за заповітом є донька спадкодавця [PERSON] (сестра позивачки) [PERSON], яка спадщину не приймала та померла 19.02.2005 року, що вбачається з копії заповіту та копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.47, 49). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачка також не спроможна, у звязку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з витягу з газети «Рідний край», листа відділу у [PERSON] районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та розяснення приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.9-10, 17). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП, пенсіонером, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000002, який був виданий спілці селян ім. Воровського с. Михайлівка 25.05.1995 року і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №1043, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.12-16). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved