Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду с позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, але потребує допомоги в зв'язку з навчанням у вищому навчальному закладі. В обґрунтування позовних вимог вона посилалася на те, що [PERSON] є їх спільною дитиною від шлюбу з відповідачем. В теперішній час відповідач з сім'єю спільно не мешкає, матеріальної допомоги дітям не надає. [PERSON] навчається за контрактом на денній формі навчання в Національному фармацевтичному університеті до 2017р., а також на заочному факультеті Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого». Позивачка зі свого боку не здатна самостійно забезпечити усі потреби сина, т.я. тимчасово не працює, сама навчається у Харківському Національному університеті імені В.Н.Каразіна. Крім того, на її вихованні перебуває ще неповнолітня дитина від шлюбу з відповідачем - [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач на підставі рішення суду сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку. Враховуючи наведене, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON], що потребує допомоги в зв'язку з навчанням, 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутність. 3-тя особа [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи був повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб між сторонами (а.с.7,10). Згідно положень ст.199 СК України у випадку, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови пленуму верховного Суду України « 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою. Сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.4). [PERSON], який досяг 18, але є молодшим 23 віку, навчається за контрактом на денній формі навчання в Національному фармацевтичному університеті до 2017р., а також на заочному факультеті Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого» (а.с.12-13). За таких обставин, у зв'язку із навчанням, [PERSON] власного доходу та засобів для існування не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги. В той же час встановлено, що його мати - позивачка [PERSON] не здатна самостійно забезпечити усі потреби повнолітнього сина, на її вихованні перебуває ще неповнолітня дитина від шлюбу з відповідачем - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я , працює та отримує заробітну плату, яка у лютому 2013р. склала 8724,75 грн., є власником транспортного засобу, має у власності 2-кімнатну квартиру та сплачував [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] до його повнолітня, тобто до [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця. Проте встановлено, що відповідач [PERSON] має інші аліментні зобов'язання. Зокрема, з заробітку відповідача на теперішній час здійснюються утримання на користь позивачки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], та у розмірі 1/6 частки заробітку на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO], яка продовжує навчання (а.с.39-40). Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин, приймаючи наявність у відповідача аліментних зобов'язань відносно утримання неповнолітнього сина та повнолітньої доньки, суд вважає, та з урахуванням того, що загальний розмір відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків, суд приходить до висновку, що [PERSON] в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] , який потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням. У межах 1/12 частки від свого заробітку (1/2 - 1/4 - 1/6 = 1/12). Крім того, суд враховує, що обов'язок надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, в тому числі на позивачку [PERSON], яка є працездатною особою та має задовільний стан здоров'я. Судові витрати визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України , з відповідача в доход держави стягуються судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial