Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] 22 лютого 2014 року Недогарківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №1, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Крім того, позивач просить спільну дитину [PERSON] залишити проживати з матір`ю ? [PERSON] та після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає, що між нею та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство та інтереси, а з 13.02.2021 року вони проживають окремо і фактично припинені шлюбні відносини. Подружжя має неповнолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явилася,\~подала до\~суду заяву,\~згідноякої позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав до\~суду заяву,\~згідноякої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22 лютого 2014 року Недогарківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 лютого 2014 року. У шлюбі подружжя має неповнолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №5, виданим 16 липня 2014 року Виконавчим комітетом Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У судовому засіданні установлено, що фактично подружжя шлюбних відносин не підтримує тривалий час, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Сторони не мають наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно змісту позовної заяви, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. Суд вважає за необхідне зазначити, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, у позовній заяві [PERSON] просила спільну дитину [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог статей 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що слід задовольнити вимоги позивача та визначити проживання неповнолітньої дитини ? [PERSON] ,\~ [INFO] ,разом із матір`ю [PERSON] , врахувавши при цьому думку відповідача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище ? [PERSON] . Згідно зі статтями 114, 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки статтею\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~передбачено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 908,00 грн, який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved