Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Обласного закладу «Спеціалізована загальноосвітня школа інтернат «Болградська гімназія ім. Г.С.Раковського» та просить поновити його на роботі та стягнути заробітну платню за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що його звільнити незаконно в період знаходження ним на лікарняному на підставі прогулу без поважних причин, з чим він не погоджується, оскільки ніякого прогулу без поважних причин він не допускав, крім цього, завжди належним чином виконував свої посадові обовязки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та пояснив, що був відсутній на робочому місці 22.12.2015 року, оскільки звертався до лікаря. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та надала заперечення на позов, відповідно якого звертає увагу на законне звільнення водія [PERSON], на підставі прогулу більше трьох години без поважних причин, що було зафіксовано відповідними доповідними записками та актами. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних обставин. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 232 КЗпП безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявою працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 03.02.2015 року працював на посаді водія в Обласному закладі «Спеціалізована загальноосвітня школа інтернат «Болградська гімназія ім. Г.С.Раковського», що підтверджується наказом № 25-к від 03.02.2015 року та записами в трудові книжці позивача. При прийомі на роботі [PERSON] був ознайомлений з посадовою інструкцією водія автобуса, штатним розписом на 2015 рік, наказом про виконання правил внутрішнього трудового розпорядку та режим роботи закладу від 01.09.2015 року за № 89, про що маються його підписи у відповідних документах та відмітка в особовій картці працівника. Відповідно до наказу № 220-к від 30.12.2015 року [PERSON] було звільнено з 30.12.2015 року, згідно п.4 ст. 40 КЗпП у звязку з прогулом без поважних причин. Факт того, що [PERSON] був відсутній на робочому місці більше трьох годин без поважних причин підтверджується в судовому засіданні: -доповідної записки механіка [PERSON] про відсутність водія [PERSON] на робочому місці; -доповідної записки заступника директора з господарської роботи [PERSON], щодо відсутності [PERSON] на робочому місці з 09.30 до 14.00 години; -актом № 2 фіксації відсутності водія [PERSON] на робочому місці 22.12.2015 року з 09.30 до 14.00 години, складеного у складі заступника директора з господарської роботи [PERSON], механіка [PERSON]Б та діловода [PERSON]; -актом № 4 від 23.12.2015 року про відмову від підпису про отримання [PERSON] повідомлення про надання письмового пояснення з приводу відсутності на робочому місці, складеного у складі заступника директора з господарської роботи [PERSON], механіка [PERSON]Б та діловода [PERSON] Як вбачається з наказу № 214-к від 23.12.2015 року, у звязку з відсутністю водія [PERSON]А на робочому місці в період з 09.30 години до 14.00 години 22.12.2015 року, та з 07.00 години по 13.00 годину 23.12.2015 року, було створено комісію для зясування причини відсутністю водія [PERSON] на робочому місці у складі: заступника директора з господарської роботи [PERSON], механіка [PERSON]Б та діловода [PERSON], за результатами роботи якої складено акт № 1 від 23.12.2015 року відповідно до якого, водій [PERSON] без поважних причин був відсутній на робочому місці 22.12.2015 року з 09.30 години до 14.00 години, при цьому будь-яких повідомлень, довідок або пояснень не надав, що являється грубим порушенням трудового законодавства, при цьому в своєму висновку комісія рекомендувала директору звільнити [PERSON] на підставі п.4 ст. 40 КЗпП. Особи, які підписували відповідні акти та доповідні, а саме заступник директора з господарської роботи [PERSON], механіка [PERSON] та діловод [PERSON], були допитані в судовому засіданні в якості свідків, та підтвердили обставини зазначені ними письмово в доповідних записках та актах, при цьому доповнили, що [PERSON] на передодні заявляв про небажання працювати та намір звільнитися. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] перебував на лікарняному з 23.12.2015 року по 29.12.2015 року, що підтверджено листком непрацездатності від 23.12.2015 року серії АГЗ № 443495. Крім цього, позивач в судовому засіданні не оспорював факт відсутності його на робочому місці з 09.30 до 14.00 години, посилаючись на відвідування лікаря в цей час. Посилання позивача на поважність причин відсутності на робочому місці з 09.30 по 14.00 годину 22.12.2015 року, у звязку з відвідуванням ним лікаря, про що він надав відповідну довідку, суд сприймає критично з наступних підстав. Як вбачається з довідки від 22.12.2015 року, виданої лікарем [PERSON], 22.12.2015 року з 10.00 до 12.00 години [PERSON] відвідав поліклініку зі скаргами на ГРВІ, при цьому позивач в судовому засіданні пояснив, що цю довідку він отримав після звернення до суду з позовом про поновлення його на роботі, яку йому видали заднім числом, що також підтверджується копією журналу відвідування лікаря від 22.15.2015 року, з якого вбачається, що запис прийому [PERSON] зроблений додатково, з відповідними закресленнями, а також відсутністю дати і номеру реєстрації в кутовому штампі. Крім цього, [PERSON] пояснив, що у лікаря знаходився не більше пятнадцяти хвилин, а весь інший час, зазначений у відповідній довідці, стояв у черзі до лікаря, при цьому суду не зрозуміло, яким чином лікарем було зафіксовано у довідці час відвідування лікаря з 10.00 до 12.00 години. Разом з цим, як пояснив позивач в судовому засіданні, про відвідування лікаря, а тим більше надання довідки про відвідування лікаря 22.12.2015 року, тобто про поважність причин відсутності його на роботі, адміністрації гімназії він не повідомляв. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем суду не доведена поважність причин відсутності його на робочому місці з 09.30 до 14.00 години 22.12.2015 року. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як вбачається з повідомлення голови профспілкового комітету Обласного закладу «Спеціалізована загальноосвітня школа інтернат «Болградська гімназія ім. Г.С.Раковського» від 18.12.2015 року, [PERSON] з 09.10.2015 року згідно власної заяви вийшов зі кладу профспілки. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач в позові, а саме на поважність причин відсутності його на роботі, що стало підставою його звільнення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні відповідними доказами, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed