Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказала, що 14.01.2017 року помер її співмешканець [PERSON], з яким вони проживали разом [INFO] більше пяти років однією сімєю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, що належала померлому на підставі державного акта на право на земельну ділянку. В серпні 2017 року, з метою оформлення права на спадщину, заявник звернулася до Шепетівської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки факт проживання із спадкодавцем нею не підтверджено. Встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини як спадкоємця четвертої черги. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимоги не заперечив. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що 14.01.2017 року помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований з 1996 року в с. Городище Шепетівського району Хмельницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що належала померлому на підставі державного акта на право на земельну ділянку. З довідки Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 23.08.2017 р. за №1263 слідує, що [PERSON] проживала [INFO] разом зі [PERSON], який помер 14.01.2017 р. Відповідно до довідки виконкому Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 12.09.2017 р. за №1311 [PERSON] проживала разом зі [PERSON] [ADDRESS] не менш як пять років до дня смерті останнього. Паспортними даними та довідкою Шепетівського міськрайонного відділу РАЦС від 07.09.2017р. підтверджується, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 1988 р., у зареєстрованому шлюбі не перебуває з 1992 року; [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з 1998 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] проживала разом зі [PERSON] [ADDRESS] однією сімєю понад пять років. Відповідно до довідки Шепетівської районної державної нотаріальної контори №960/01-16 від 19.08.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем. З витягу про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі №47268259 слідує, що інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] не має. Визнання факту проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, [ADDRESS], знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved