Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - будинком [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником спірного житлового будинку. Відповідач [PERSON] зареєстрована у будинку, однак не проживає у ньому тривалий час, не несе витрат по утриманні будинку. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 22.02.2019 року конверт, який було скеровано відповідачу, повернувся за закінченням встановленого строку зберігання. У зв'язку із наведеним, на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення, яким суд повідомив відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз'яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України. У вказаний строк відповідач не подала суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомила. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] /а.с.4/ Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Левандівка» від 16.01.2019 р. у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] - власник, [PERSON], [INFO] - донька власника, [PERSON], [INFO] - чоловік власника /а.с.5/. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірному житловому будинку понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, стверджується актами, складеними комісією ЛКП «Левандівка» від 22.12.2018 р., 03.01.2019 р., згідно яких у будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою з 01.05.1999 року по даний час/а.с.6,7/. Відтак, із аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин понад один рік, не надала суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даному будинку чинили їй перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що вона цікавилася спірним житлом та несе витрати з утримання будинку за себе, а тому відповідача, слід визнати такою, що втратила право користування спірним житлом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved