Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 18.10.2008 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №23. У шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаємопорозуміння, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились. З 2020 року подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 18.10.2008 року, між нею та [PERSON] , розірвати. У судове засідання [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Що стосується заявлених позивачкою позовних вимог, то вирішення таких залишає на розсуд суду. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з виданого свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.10.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №23. Від даного шлюбу у сторін народилися дві доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою. Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть та з 2020 року подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved