Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про зняття арешту з її майна, накладеного 27.11.2006 року постановою державного виконавця відділу ДВС у Тетіївському та Ставищенському районах Шуляка С.Д. «Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження» в рамках виконавчого провадження № 2490644, та 29.08.2007 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Тетіївського РУЮ Сющук А.В. «Про відкриття виконавчого провадження» в рамках виконавчого провадження № 4591550, про стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ «ПриватБанк», посилаючись на те, що дані виконавчі провадження завершені, виконавчий лист Тетіївського районного суду № 2-722 від 21.11.2005 року повернутий стягувачеві без виконання, проте арешт знятий не був. Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту з майна, позивачу було відмовлено, оскільки рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] було повернуто без виконання, а не фактично виконане, а тому для вирішення питання про зняття арешту з майна позивачу рекомендовано звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Безугла І.С. не прибули. Представник позивача до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Сющук А.В. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представникаТетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України та положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. ст. 321 Цивільного кодексу України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п?ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, власник майна, який протиправно обмежений у здійсненні права власності накладенням арешту на його майно, має право вимагати усунення порушення шляхом зняття арешту з цього майна. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС у Тетіївському та Ставищенському районах Шуляка С.Д. «Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження» в рамках виконавчого провадження № 2490644, та постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Тетіївського РУЮ Сющук А.В. «Про відкриття виконавчого провадження» в рамках виконавчого провадження № 4591550, на виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду № 2-722 від 21.11.2005 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ «ПриватБанк» було накладено арешт на все майно, що перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.04.2021 року (а.с.13-14). Згідно відповіді Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) № 5773 від 29.03.2021 року, виконавчі провадження № 2490644 та № 4591550 про стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ «ПриватБанк» завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та знищені за терміном зберігання (а.с.8). Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 06.05.2021 року [PERSON] станом на 06.05.2021 року заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» не має (а.с.17). До вказаних правовідносин суд застосовує ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року - в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» держаний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із ст. 40-1 цього Закону. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Таким чином, завершуючи виконавчі провадження (в рамках яких було накладено арешт на все майно позивача), арешт з майна позивача підлягав зняттю, проте цього зроблено не було. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №817/928/17. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та зняття арешту з її майна, накладеного 27.11.2006 року постановою державного виконавця відділу ДВС у Тетіївському та Ставищенському районах Шуляка С.Д. «Про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження» в рамках виконавчого провадження № 2490644, та 29.08.2007 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Тетіївського РУЮ Сющук А.В. «Про відкриття виконавчого провадження» в рамках виконавчого провадження № 4591550, про стягнення з [PERSON] боргу на користь ЗАТ «ПриватБанк», оскільки дані виконавчі провадження у відповідності ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» завершені, проте арешт не знятий та виконавчі провадження знищені, чим порушено право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а тому таке право підлягає захисту.

Outcome: approved