Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 30. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником вказаного будинку та 27.02.2013 року за вказаною адресою зареєструвала [PERSON], який її є сином. Відповідач за вищезазначеною адресою з листопада 2016 року не проживає та місце його перебування не відомо, проте його реєстрація позбавляє можливості позивачу, як власника будинку, реалізувати у повному обсязі право власності, а також несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. На підставі викладеного [PERSON] звернулася до суду. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, проте надали суду письмові заяви в яких просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, однак про час і місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 25.12.2003 року, що зареєстрований в реєстрі за №2968, [PERSON], [INFO], придбала жилий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 30, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №2849980 від 17.02.2004 року. Виписка з погосподарської книги №772 та довідка №773 від 21.11.2017 року, які видано виконкомом Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області свідчать, що згідно записів погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки, обєкту погосподарського обліку №01-027-1 житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 30, належить [PERSON], а також за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], але з листопада 2016 року не проживає, місце проживання невідомо. Довідка УДМС України в Кіровоградській області від 04.12.2017 року свідчить, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO], зареєстрований з 27.02.2013 року за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 30, що також підтверджується копією паспорту відповідача серія ЕВ 330565. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року розяснено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст.71 ЖК Української РСР є відсутність наймача або члена його сімї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд вважає, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки її підтверджено достатніми та належними доказами.

Outcome: approved