Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління капітального будівництва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що 23.11.2017 року для прийняття спадщини Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевської Н.В. 25.11.2017 році Нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №9449/02-31 від 25.11.2017 року. А саме, Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та на частину земельної ділянки, площею 0,0863 гектарів, кадастровий номер: [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з накладеним арештом на зазначений житловий будинок. Позивач зазначив, щоВідповідно до пункту 4.17 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта № 104869558, виданої 23.11.2017 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на Будинок накладено арешт нерухомого майна на підставі Листа Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 21.01.1998 року за № 046-75 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 1407132 від 25.10.2004 року, накладений Першою київською державною нотаріальною конторою. Позивач зазначив, що звернувся до Державного архіву м. Києва з запитом щодо надання документу на підставі якого був накладений арешт, а саме, Листа Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 21.01.1998 року за № 046-75. Однак, за відповіддю Державного архіву м. Києва такого листа не виявлено. Крім цього, як зазначено у відповіді Державного архіву м. Києва, у додатково переглянутій справі №577, що має назву «Накази №№ 1-42 начальника управління з основної діяльності» за період з 12 січня - 8 грудня 1998 року відомостей про «лист УКБ Київської міської державної адміністрації від 21.01.1998 р. №046-75 про арешт нерухомого майна - домоволодіння по [ADDRESS]» не виявлено. Ухвалою суду від 16.04.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання з`явився, позов підтримав та просив задовольнити. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, надали до суду відзив в якому просили суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутністю представника Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради . Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно заявлених позовних вимог відповідачем у справі заявленоГоловного управління капітального будівництва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація). Судом встановлено, що вказаний відповідач у справі не здійснював своїм рішенням накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору, згідно Листа Управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації від 21.01.1998 року за № 046-75, що вжито Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на Будинок накладено арешт нерухомого майна на підставі (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 1407132 від 25.10.2004 року, накладений Першою київською державною нотаріальною конторою. Відповідно до статі 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус. Частиною першою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у такому порядку:1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав;7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зобов'язують усіх державних реєстраторів, при проведенні державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, перевіряти наявність, дійсність, а також зміст наданого заявником рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Судом встановлено, що позивач помилився із способом захисту порушеного права та звернувся із позовом до неналежного відповідача, а тому позов не доведений та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed