Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 22932 грн.83 коп., а також на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Слобожанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова за період з листопада 2013 р. по 29 лютого 2016 р. з урахуванням індексу інфляції в сумі 51985 грн.63 коп., всього суму 74918 грн.46 коп. шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, посилаючись на те, що їй пенсію було призначено на підставі довідки, форму якої затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11, котра у судовому порядку була визнана такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили у частині щодо не включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили суд його задовольнити з підстав наведених у ньому. Представник відповідача Пенсійного фонду України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В матеріалах справи містяться заперечення проти позову з посиланням на пропуск строків позовної давності. Представник відповідача Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В матеріалах справи містяться заперечення проти позову з посиланням на пропуск строків позовної давності. Суд, вислухавши позивача та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку та з 01.10.2010 року отримує пенсію за віком. При призначенні пенсії позивачем була надана довідка про складові заробітної плати за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року № 19-11, до якої не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, які нею були одержані та з яких сплачено внески в пенсійний фонд. Відповідно до постанов Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11 та від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування позивачем сплачено у тому числі з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Відповідно ці суми органом Пенсійного фонду мали бути враховані до складових заробітної плати, чого не було здійснено. В той же час, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.10.2010 року у справі № 2-а-4753/09/2670 постанову Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30 жовтня 2008 року №19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством. Саме на виконання цієї постанови суду постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 р. № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 2а-4753/09/2670» затверджено форму довідки про складові заробітної плати, в якій відображені «інші виплати». З 01.11.2013 року [PERSON] було проведено перерахунок пенсії у зв'язку з виходом на пенсію на підставі довідок Департаменту освіти Харківської міської ради про складові заробітної плати, а саме: довідки № 15 - за період з 01.11.2008 року до 31.10.2013 року, довідки № 24 від 31.10.2013 року за період з 01.11.2011 року до 31.10.2013 року. Вказані довідки видані за формою, яка затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України 14.02.2011 року № 5-1 та ці довідки містять усі складові заробітної плати, в тому числі і інші виплати. В той же час, при перерахунку пенсії позивача з 01.11.2013 року Комінтернівським управлінням Пенсійного фонду України в м.Харкові інші виплати не були враховані при розрахунку середнього заробітку. У 2016 р. позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії з 01.11.2013 р. з включенням до складу заробітної плати інших виплат, надавши довідку від 31.10.2013 р. № 24, яку видано Департаментом освіти Харківської міської ради. Постановою Комінтернівського районного суду від 13.09.2016 р. по справі № 541/7311/16-а позов про перерахунок пенсії за період з 01.11.2013 р. по 28.02.2016 року залишено без розгляду на підставі того, що позов поданий після закінчення установленого законом строку звернення до адміністративного суду та Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зобов'язано здійснити з 29.02.2016 р. перерахунок пенсії з включенням усіх складових заробітної плати згідно довідки № 24 від 31.10.2013 р. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ця норма кореспондується з нормами статті 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Діями відповідача, а саме затвердженням форми довідки про складові заробітної плати, в якій не були відображені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та інші виплати, позивачу було завдано збитків, які полягали в нарахуванні позивачеві щомісячної грошової виплати у розмірі, меншому за той, на який вона мала право. Відповідно до п. 2 ч. 2 cт. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає,а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 18.05.2016 (справа № 6-237цс16). Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, затвердження Пенсійним фондом України форми довідки, яка не відображає всі складові заробітної плати, на які нараховуються внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, призвело до того, що в період з 01.10.2010 року по 29.02.2016 року з вини відповідачів позивачу щомісяця не нараховувалася пенсія у повному розмірі. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 № 1261 (яке було чинним на момент призначення пенсії позивачеві) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України,указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України,актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністра праці та соціальної політики. До функцій Правління Пенсійного фонду України належить визначення поточних та перспективних завдання Фонду; прийняття у межах своїх повноважень постанови, затверджує положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Фонду. Тому Правління Пенсійного фонду України, приймаючи постанову від 30.10.2008 № 19-11, якою було затверджено форму довідки, яка не мала в своєму складі усіх складових заробітної плати державних службовців, з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, реалізував свої повноваження як центрального органу виконавчої влади, щодо прийому у межах своїх повноважень нормативно-правового акту. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У позові [PERSON] зазначає, що дізналася у 2016 році про те, що Верховним Судом України було прийнято рішення, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. В той же час, про розмір своєї пенсії [PERSON] було відомо з дня виплати їй пенсії у меншому розмірі, тому суд застосовує строки позовної давності у три роки та вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути на користь позивача упущену вигоду за період з 30.08.2014 року по 28.02.2016 року, у зв'язку з тим, що до суду з вказаним позовом позивач звернулась 30.08.2017 року та просила стягнути упущену вигоду за період по 29.02.2016 року, оскільки з 29.02.2016 року постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова відповідача зобов'язано сплачувати їй пенсію у повному обсязі. У зв'язку з вищевикладеним, суд стягує на користь [PERSON] матеріальну шкоду з урахуванням індексу інфляції у розмірі 23311,70 грн., яка обрахована за формулою 849,41 х 18 за період з 30.08.2014 року по 28.02.2016 року, що складає 18 місяців. При цьому, частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Частиною 2 цієї статті визначено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з ст. 2 ЦК України, держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15.04.2015 № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство), яке, зокрема,здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З огляду на положення ст.ст. 2, 1173 ЦК України та ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, сума майнової шкоди підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Судовий збір компенсується за рахунок держави з урахуванням положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial