Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON], про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі. У даній квартирі, крім неї, також зареєстровані її сестра [PERSON] та дочка [PERSON]. Відповідач більше 19 років не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою. \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавала. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2002 року, виданим державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №4-3448 та реєстраційним написом від 04 березня 2003 року за реєстровим №48301, записаним в реєстру книгу за №18. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №041556 від 13 серпня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 13 серпня 2003 року. Прізвище позивача після розірвання шлюбу «Гайкова». Як слідує з копії будинкової книги, [PERSON] з 12 квітня 1997 року зареєстрована [INFO]. Як вбачається з довідки ТзОВ «СОВР-1» від 11 жовтня 2018 року за №1455, відповідач [PERSON] зареєстрована [INFO]. З акту від 11 жовтня 2018 року, складеного ТзОВ «СОВР-1» встановлено, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає [INFO]. Факт відсутності відповідача [PERSON] за у квартирі за №124 по вул. В. Симоненка, 3 в м. Тернополі, більше року підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача та даний факт їй достовірно відомий. Відповідач в судове засідання не зявилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, де зареєстрована її сестра [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло залишила добровільно та її місце перебування позивачу не відомо. Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №124 в будинку №3 по вул.\~В.\~Симоненка в м. Тернополі. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не зявилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved