Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, через що стосунки між ними стали напруженими, неприязними, втрачені почуття любові. Крім того, зазначає, що відповідач матеріально не допомагає, вживає алкогольні напої, через що у них постійно виникали сварки та непорозуміння. Вважає, що їх сім'я остаточно розпалася, шлюб носить лише формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження (а.с. 12). 13.09.2018 року відповідач подав суду відзив, копію якого надіслав іншому учаснику, одночасно з надісланням відзиву до суду. У відзиві відповідач заперечує проти розірвання шлюбу та просить зупинити провадження у справі і надати строк для примирення (а.с. 17-18). Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому просила задовольнити позов та не надавати терміну для примирення (а.с. 50-51). Крім того, відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому просив зупинити провадження у справі і надати час для примирення на строк до шести місяців включно (а.с. 54-55). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.10.2018 року сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надано чотиримісячний строк для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення строку примирення. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що зазначені в позовній заяві, доповнила, що півтора року з відповідачем не підтримують подружніх відносин, а спільне господарство не ведуть впродовж тривалого часу, спільного бюджету ніколи не було. За час наданий судом для примирення вони не примирилися, стосунки між ними погіршились, відповідач продовжував її ображати, принижував у присутності малолітньої дитини, коштів на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів. Наполягає на розірванні шлюбу і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що підстави такого надумані, розірвання шлюбу суперечить його волі і волі дітей, визнав, що з позивачкою не підтримують шлюбних стосунків півтора року. Доповнив, що за час наданий судом для примирення намагався вживати заходів, а позивач - ні. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 1999 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1174 (а.с.4), в якому мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.7, 8). Також встановлено, що сторони протягом півтора року не підтримують шлюбних стосунків. За час наданий сторонам для примирення сімейні відносини не відновлювали, позивач наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved