Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 19.07.2010 року вона придбала у [PERSON] нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 12.12.2011 року, вона є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS]. 4.10.2016 р. вона звернулася до державного реєстратора Засульської сілької ради для проведення державної реєстрації житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] придбаного згідно договору купівлі - продажу від 19.07.2010 року, але реєстратором їй було відмовлено, оскільки будинок до цього часу рахується за [PERSON] і на все його майно постановами державних виконавців накладено арешт. Вважала, що на законних підставах набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а тому накладений арешт постановами державних виконавців на дане майно порушує її права. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд : зняти арешт з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , накладений відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 02.09.2015 р. у ВП № 47483088; зняти арешт з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , накладений відповідно до постанови державного виконавця Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 11.11.2015 року у ВП № 49193429; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.11.2016 року залучено по справі в якості співвідповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.12.2016 року позов [PERSON] до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в частині позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою [ADDRESS] - залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON], представники відповідачів ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції надійшла заява, у якій відповідач прохав суд розглядати справу за відсутності свого представника. Треті особи державний реєстратор виконкому Засульської сільської ради, КП Лубенське МБТІ в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. З'ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 19.07.2010 року придбала у [PERSON] нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 12.12.2011 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS]. 30.09.2016 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] виконкому Засульської сільської ради з заявою про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на яку отримала рішення від 4.10.2016 р. № 31693074 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень через наявні зареєстровані обтяження речових прав на дане нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 10.3 договору купівлі-продажу зазначений договір підлягає державній реєстрації згідно ст. 182 ЦК України. Державній реєстрації договору купівлі-продажу у даному випадку передувало його нотаріальне посвідчення. Зазначений договір був посвідчений нотаріально, натомість державна реєстрація проведена не була. Зазначений договір та норми ЦК України в редакції станом на час нотаріального посвідчення договору не встановлювали конкретні строки, у межах яких покупець зобов'язаний зареєструвати право власності за собою. З укладеного договору вбачається, що нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] вибуло з права володіння, користування та розпорядження продавця [PERSON]. На момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу судом встановлена відсутність заборони його відчуження, оскільки відповідні арешти на дане майно були накладені згідно постанов державного виконавця лише у 2015 році. Таким чином, підстав вважати, що позивач [PERSON] не набула права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не має, оскільки позивач не змогла зареєструвати таке право згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 4.10.2016 р. № 31693074 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень через накладення на нього арешту після укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу від 19.07.2010 року. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та постанови державного виконавця, на майно [PERSON] накладено арешт згідно постанови державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві від 02.09.2015 р. у ВП № 47483088 з примусового виконання виконавчого листа № 760/18859/14 від 16.04.2015 р., виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 24194, 89 грн., номер запису про обтяження 11559902. Також інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та постанови державного виконавця, на майно [PERSON] накладено арешт згідно постанови державного виконавця Першого міського ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 11.11.2015 року у ВП № 49193429 з примусового виконання виконавчого листа № 760/18859/14 від 16.04.2015 р., виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 24194, 89 грн., номер запису про обтяження 12071603. Даними постановами державного виконавця від 02.09.2015 р. та від 11.11.2015 року накладено арешт також і на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 19.07.2010 року належить позивачу [PERSON] Згідно ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) чинної на час вирішення спору, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] накладений арешт на нього за боргами іншої особи, порушує її права як власника майна, а тому накладений арешт підлягає зняттю Разом із тим, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній справі ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві та Перший міський ВДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції не є належними відповідачами, а тому у задоволенні позову до них необхідно відмовити.

Outcome: partial