Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є спадкоємцем 1/2 частини майна після смерті [PERSON] , який за життя мав борг перед позивачкою з виплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 93920.08 грн. і який відповідачка, як спадкоємець [PERSON] , має сплатити позивачці. Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.11.2019 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.12.2019 року. Питання про відкриття провадження було вирішено Бахмацьким районним судом Чернігівської області відповідно до положень ч.10 ст.187 ЦПК України і справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04.12.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] і підготовче засідання відкладено до 20.12.2019 року. 20.12.2019 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 21.01.2020 року. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, вказаних у позові, просила їх задовольнити і додатково пояснила, що про наявність іншого спадкоємця після смерті бувшого чоловіка вона дізналася при отриманні її сином свідоцтва про право на спадщину; заяву про прийняття спадщини вони разом із сином подавали нотаріусу у квітні 2018 року; вважає, що відповідачка повинна сплатити їй всю суму боргу по аліментах. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, у якому просить відмовити [PERSON] у позові у повному обсязі, оскільки сума успадкованого нею майна значно менша за ціну позову; рішення суду, згідно з яким за нею визнано право власності на спадкове майно на час звернення позивачки до суду не набрало законної сили і право власності на нього не зареєстроване; до того ж, позивачкою пропущено строк пред`явлення до неї своїх вимог, як кредитора, оскільки про смерть спадкодавця позивачці було відомо з 23.03.2018 року, а з претензією до неї, як кредитор спадкодавця, [PERSON] звернулася 12.12.2018 року, тобто з порушенням вимог, встановлених ст.1281 ЦК України. Третя особа у судовому засіданні вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню; пояснень щодо позову не подав. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, Суд приходить до наступного висновку. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.04.2018 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 15.03.2003 року був зареєстрований виконавчим комітетом Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, внаслідок чого [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] Розірвання вказаного шлюбу було зареєстроване 11.10.2005 року (а.с.23). [INFO] у м.Бахмач Чернігівської області помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] і на момент смерті був зареєстрований та один проживав у [ADDRESS] (а.с.12, 13, 68). За життя [PERSON] залишив заповіт від 13.01.2017 року, згідно з яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с.73). 04.04.2018 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 154/2018 (а.с. 67-71, 83, 85). 08.04.2018 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] (а.с.72-73). 16.11.2018 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою за заявою спадкоємця видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки розміром 4.6463 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тиницької сільської ради з кадастровим номером 7420388500:06:000:0109, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1У-ЧН № 025364 належала померлому [PERSON] , є його син [PERSON] (а.с.14, 74-79, 81). Разом з тим, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим за заявою спадкоємця 16.11.2018 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки розміром 4.6463 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тиницької сільської ради з кадастровим номером 7420388500:06:000:0109, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1У-ЧН № 025364 належала померлому [PERSON] , є [PERSON] (а.с.16,47, 74-79, 80, 84). Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2018 року, за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на підставі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину зареєстровано право власності на земельну ділянку розміром 4.6463 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тиницької сільської ради з кадастровим номером 7420388500:06:000:0109 (а.с.21-22, 48). Окрім того, відповідно до рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23.10.2019 року було визнано за [PERSON] в порядку спадкування, як спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] та за [PERSON] в порядку спадкування, як спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України, після померлого [INFO] батька [PERSON] , за кожним право на 1/2 частину земельної частки (паю), яку останній успадкував після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , але юридично не оформила, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0349841, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.24-26, 51-53). Відповідно до довідки від 27.06.2018 року №6498, виданої Бахмацьким ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] станом на 26.03.2018 року складає 93920.08 грн. (а.с.15). Згідно з претензіями від 12.12.2018 року та від 18.12.2018 року, [PERSON] звернулася до [PERSON] , як до спадкоємця 1/2 частини майна померлого [PERSON] , з вимогою сплатити їй вищевказану заборгованість по аліментах у сумі 93920.08 грн. (а.с.17-18, 50). Відповідно до положень статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, Судом установлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли два спадкоємці: [PERSON] , який є спадкоємцем за законом та [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом і до них обох відповідно до правил спадкування за законом та за заповітом перейшли права та обов`язки померлого, що належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу того, що [PERSON] на момент смерті мав перед [PERSON] борг зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 93920.08 грн., [PERSON] є кредитором спадкодавця і має право відповідної вимоги до спадкоємців. Згідно з положеннями ст.1281 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги; кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги; якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги; кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.1282 ЦК України у редакції на час виникнення правовідносин між сторонами, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у силу того, що [PERSON] на момент смерті мав перед [PERSON] борг зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 93920.08 грн., [PERSON] є кредитором спадкодавця і має право відповідно до вимог вищевказаних норм закону пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину і які в межах вартості спадкового майна повинні нести відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця. Таким чином у спорі про задоволення вимог кредитора спадкодавця відповідачами мають бути його спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а тому позивачка повинна була звернутися до суду з позовом до обох спадкоємців [PERSON] , оскільки їх права і обов`язки виникли з однієї підстави. Разом з тим право кредитора на задоволення його вимог застосовується в разі дотримання ним строків пред`явлення вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. При цьому Суд звертає увагу, що строк для пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, не є тотожним позовній давності. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. У судовому засіданні установлено, що про відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивачці стало відомо у квітні 2018 року, оскільки вона, як законний представник, була присутня у нотаріуса разом із сином, який подавав заяву про прийняття спадщини після смерті батька і на час подання вказаної заяви був неповнолітнім, однак із претензією до відповідачки [PERSON] звернулася лише у грудні 2018 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст.1281 ЦК України. Разом з тим, як вбачається зі спадкової справи після смерті [PERSON] , нотаріусу про претензії до спадкоємців, позивачка, як кредитор спадкодавця, також не повідомляла. Встановлені обставини свідчать про те, що [PERSON] звернулася до [PERSON] з відповідною вимогою як кредитор спадкодавця вже після того як втратила право вказаної вимоги. До того ж, як було встановлено Судом, даний позов поданий позивачкою лише до одного зі спадкоємців, тобто без залучення до справи усіх співвідповідачів, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, Суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed