Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] про визнання нерухомого та рухомого майна спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.11.1971 між нею та відповідачем був укладений шлюб. В 1972 році в [ADDRESS] ними було збудовано житловий будинок « А-1 » загальною площею 72,7 кв.м. , гараж « Г,З »площею 25,60 кв.м., літню кухню « Б », площею 33,70 кв.м., погріб « Ж » площею 9,00 кв.м, сарай « Д », сарай « Л », вбиральню « Е », свердловину №5. 03.02.1973 Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, укладеному між Виконавчим комітетом Уманської міської Ради депутатів трудящих та [PERSON] зазначені житловий будинок та господарські споруди передані сторонам по справі у приватну власність і виділено на ці цілі земельні ділянку площею 500,00 кв.м. по [ADDRESS] . В 2001 році сторонами за спільні сімейні кошти було придбано автомобіль ВАЗ 2101, 1981 року випуску кузов № [NUMBER] , шассі без номера, ДНЗ [NUMBER] . Відповідно до оцінки, проведеної ТОВ « Бюро експертиз та оцінки майна » від 22.06.2018, вартість зазначеного автомобіля на день подачі позову становить 21146,00 грн. В 2014 році також за спільні сімейні кошти ними придбано автомобіль « AUDI 80 », кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до оцінки, проведеної ТОВ « Бюро експертиз та оцінки майна » від 22.06.2018 вартість зазначеного автомобіля на день подачі позову становить 97939,00 грн. У свідоцтвах про державну реєстрацію вказаних транспортних засобів титульним власником записано [PERSON] 09.12.2016 шлюб між сторонами розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду. З урахуванням змінених позовних вимог від 20.02.2019 просить: 1/ визнати спільним майном подружжя житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 72,7 кв.м. , житловою площею 29,3 кв.м. - літера А-1, літню кухню « Б », площею 33,70 кв.м., сарай « Д », сарай « Л », погріб « Ж » площею 9,00 кв.м, гараж « Г »площею 25,60 кв.м., вбиральню « Е », свердловину №5, земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,0506 га, кадастровий номер 7110800000:05:002:0175, надану для обслуговування житлового будинку; автомобіль ВАЗ 2101, 1981 року випуску кузов № [NUMBER] , шассі без номера, ДНЗ [NUMBER] ; автомобіль « AUDI 80 », кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 2/ визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 72,7 кв.м. , житловою площею 29,3 кв.м. - літера А-1, літню кухню « Б », площею 33,70 кв.м., сарай « Д », сарай « Л », погріб « Ж » площею 9,00 кв.м, гараж « Г »площею 25,60 кв.м., вбиральню « Е », свердловину №5. 3/ визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,0506 га, кадастровий номер 7110800000:05:002:0175, надану для обслуговування житлового будинку; 4/ стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 59542,50 грн., як компенсацію за Ѕ частини автомобілів набутих у шлюбі та відчужені відповідачем: ВАЗ 2101, 1981 року випуску кузов № [NUMBER] , шассі без номера, ДНЗ [NUMBER] , вартістю 21146,00 грн; автомобіль « AUDI 80 », кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , вартістю 97939,00 грн.; 5/ стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач - позивач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначає,що в період перебування у шлюбі з [PERSON] , у 2004 році ними за спільні кошти був також придбаний автомобіль марки ВАЗ 21063, 1983 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , про який [PERSON] в своєму позові не зазначила. У свідоцтві про реєстрацію вказаного транспортного засобу власником було записано [PERSON] . Даний автомобіль перебуває у гаражі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Просить визнати автомобіль марки ВАЗ 21063, 1983 року випуску, кузов [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] спільним майном подружжя. Визнати за ним право власності на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ 21063, 1983 року випуску, кузов [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом визнала та не заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити. Позовні вимоги [PERSON] спочатку не визнавав повністю, так як бажав би реального розподілу майна. В подальшому зазначив, що позов визнав частково, а саме не заперечує проти визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку з надвірними спорудами. В іншій частині позовні вимоги не визнав та пояснив, що земельна ділянка розподілу не підлягає, оскільки вона видавалася його матері, а автомобілі ВАЗ 2101 та Ауді були придбані та продані в шлюбі, коштів він собі не забирав. В судовому засіданні встановлено. 05 листопада 1971 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно ( а.с. 13 ). Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 15 ). Згідно копії договору від 3 лютого 1973 року [PERSON] , як забудовнику, виділено на праві безстрокового користування земельну ділянку в [ADDRESS] для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами. Вказаний житловий будинок зареєстровано в Уманському відділі Черкаського БТІ 30.07.1983 року( а.с. 18-19 ). Згідно копії державного акту від 18 травня 2004 року [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] на підставі рішення Уманської міської ради №13-28/24 від 18 лютого 2003 року належить земельна ділянка площею 0,0506 га, яка розташована по [ADDRESS] ( а.с. 33 ). Згідно відповіді Територіального сервісного центру №7142 РСЦ МВС в Черкаській області від 22.06.2018, згідно електронної бази даних Територіального сервісного центру №7142 РСЦ МВС в Черкаській області, автомобіль « AUDI 80 », кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] був придбаний в торгівельній організації та 10.01.2014 року зареєстрований на [PERSON] 14.05.2016 року даний автомобіль переоформлено за договором купівлі - продажу на іншого власника. Вартість транспортного засобу згідно договору становила 10000 грн. ( а.с. 36 ) Згідно звіту про експертно - грошову оцінку житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість житлового будинку становить 491230 грн.( а.с. 27-55). Згідно висновку ТОВ « Бюро експертиз та оцінки майна » від 22.06.2018 вартість колісного транспортного засобу « AUDI 80 », 1992 року випуску з придатним для експлуатації технічним станом, становить 97939 грн. ( а.с. 71 ). Згідно висновку ТОВ « Бюро експертиз та оцінки майна » від 22.06.2018 вартість колісного транспортного засобу « ВАЗ 2101 », 1981 року випуску з придатним для експлуатації технічним станом, становить 21146 грн. ( а.с. 72 ). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником транспортного засобу марки ВАЗ 21063, 1983 року випуску, кузов [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] . Дане свідоцтво видане 25.12.2004 року. Згідно особливих відміток, право на керування мають [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 150 ). Згідно висновку ТОВ « Бюро експертиз та оцінки майна » від 27.09.2018 вартість колісного транспортного засобу « ВАЗ 21063 », 1983 року випуску з придатним для експлуатації технічним станом, становить 33205 грн. ( а.с. 151 ). Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 60, 61 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з положень статей 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачене право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому згідно зі ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частинами 4 і 5 статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України; і таке присудження грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року № 6-814цс15. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Так в судовому засіданні достовірно було встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , а також автомобіль ВАЗ 2101, 1981 р.в. та автомобіль AUDI 80 », 1992 р.в. були придбані сторонами під час зареєстрованого шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, іншого матеріали справи не містять, а відтак їхні частки між сторонами є рівними, а тому позов в частині визнання спільним майном подружжя даного майна та визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та права власності на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] підлягає задоволенню. Що стосується компенсації за Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2101, 1981 р.в. та Ѕ частину автомобіля AUDI 80 », 1992 р.в., то суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, адже в судовому засіданні було встановлено, що дані автомобілі були придбані та відчужені сторонами справи в зареєстрованому шлюбу. Доказів відчуження автомобілів одноособо [PERSON] та не отримання [PERSON] коштів, позивачка не надала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується позовних вимог [PERSON] , суд вважає, що вони підлягають задоволенню, як такі, що доведені в судовому засіданні та не заперечуються іншою стороною. Судові витрати підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved