Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В підтвердження позовних вимог зазначає, що з 09 червня 1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] 1998 року народження та [PERSON] 1993 року народження. 18 жовтня 2011 року шлюб розірвано. За час спільного проживання нею та відповідачем придбано майно, яке є спільною сумісною власність подружжя, а саме автомобіль Форд Транзіт, придбаний у 2007 році, автомобіль Мерседес- Бенц, придбаний у 2007 році та автомобіль АУДІ, придбаний також у 2007 році. Крім того у квітні 1994 році на відповідача приватизовано ? частину квартири [ADDRESS]. Також у 1997 році ними розпочато будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Будівництво закінчено у 2002 році. Право власності на будинок не оформлено. Будинок побудовано на місці старого, який належав батькові відповідача, який помер, на земельній ділянці, яка також належала померлому. В даний час придбаними транспортними засобами користується відповідач У будинку позивачка разом із дітьми зареєстрована з дня побудови і до теперішнього часу в ньому проживає, сплачує комунальні послуги, утримує будинок. Відповідач у будинку не проживає, має іншу сім'ю. Просить визнати будинок майном спільної сумісної власності подружжя. Оскільки добровільно розділити майно відповідач не згідний позивачка змушена звернутися до суду. Вартість придбаних ними транспортних засобів складає 353 997.87 грн. ? частина вартості квартири складає 69 737.5 грн. Вартість будинковолодіння 420 000 гривень. Вартість всього майна 843 735.37 грн. Просить визнати за відповідачем право власності на три транспортні засоби та частку квартири по [ADDRESS], що складає 423 735.37 грн. за нею визнати право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги, просить виключити із поділу майна автомобіль АУДІ, решту позовні вимоги підтримала, просить визнати її власником будинковолодіння [ADDRESS]. Що стосується позову третьої особи, то позовних вимог не визнала, просить в позові відмовити, оскільки будівництво будинку велося їхнім подружжям, хоча і на земельній ділянці, яку успадкувала [PERSON],тому має визнаватися спільною сумісною власністю подружжя. Крім того просить врахувати той факт, що у неї на утриманні є двоє дітей, а тому частка у майні має бути збільшена. Відповідач [PERSON] позову не визнав та пояснив, що відповідачкою необґрунтовано включено до поділу майна транспортні засоби та квартиру на вул. Г. Крут. Також не підлягає поділу і будинковолодіння на [ADDRESS], поскільки до складу майна що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Транспортних засобів в наявності не має і крім того один з автомобілів придбаний у кредит, який ним погашено після припинення шлюбних відносин. Квартира приватизована в межах норм безоплатної передачі, тобто є особистою його власністю і поділу не може підлягати. Позивачка також має частину приватизованої квартири по вул. Коперніка у м. Самборі, яку у поділ не включила. Будинок по [ADDRESS] побудовано на земельній ділянці, яка належала його батькові і після його смерті успадкована матір'ю - третьою особою по справі. На будинок жодних правовстановлюючих документів не має, будинок збудований його батьками, а тому повинен бути зареєстрований за спадкоємцем майна померлого [PERSON] - [PERSON], тому позов [PERSON] визнає повністю і просить визнати за нею право власності на будинок. В позові [PERSON] просить відмовити. Третя особа, мати відповідача позов не визнала і пояснила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. У спадкове майно входила і земельна ділянка по [ADDRESS]. Вона як спадкоємниця прийняла спадщину і вказана земельна ділянка належить їй відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На вказаній земельній ділянці знаходиться спірний житловий будинок. Будівництво даного будинку розпочате у 1996 році та здійснювалося її покійним чоловіком, що підтверджується накладними та квитанціями на придбання будівельних матеріалів. Чоловік нанімав майстрів, платив їм за роботу. Спірний житловий будинок побудовано на місці старого, який був подарований її чоловіку. Спірний будинок побудовано її чоловіком у шлюбі з нею і відповідно до ст. 22 КпШС, шо був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Отже будинок є їхньою спільною сумісною власністю і не може належати до спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Чоловік при житті не встиг оформити будь-які документи на збудований ним будинок. Старий будинок знесено, а новий не прийнято в експлуатацію. Вказаний будинок є спадковим майном, однак із-за відсутності правовстановлюючих документів їй відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на будинковолодіння. Тому змушена звернутися до суду і просить визнати її власником будинковолодіння [ADDRESS]. Вказала, що дійсно позивачка із двома неповнолітніми дочками проживає у спірному будинку, тому не заперечує, щоб за відповідачкою було визнано право власності на ? частину вказаного будинку. Крім того просить зобов'язати позивачку не чинити їй перешкод у користуванні та розпорядженні будинковолодінням [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі суд вважає, що позови підлягають до часткового задоволення із слідуючих підстав: Як вбачається із рішення Самбірського міськрайонного суду від 18.10.2011 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 9 червня 1993 року у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому, шлюб між сторонами розірвано. Отже сторони прожили в шлюбі з 1993 року по 2011 рік. Із пояснень сторін та рішення суду по справі про розірвання шлюбу вбачається, що у травні 2008 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають і спільного господарства не ведуть. Згідно довідки Самбірського ВРЕВ ДАІ при УМВС України у Львівській області № 264 від 25.05 2011 року за відповідачем зареєстровано три автотранспортні засоби. Відповідно до облікових карточок відповідач є власником вантажного автомобіля Форд Транзіт, придбаного 27.04.2007 року, автомобіля Мерседес - Бенз 25 ОД. придбаний 12.04.2006 року та автомобіля АУДІ, придбаний 18.12.2007 року. Згідно довідок судово- товарознавчої експертизи вартість автомобіля Форд Транзит 80710.59 грн., автомобіля Мерседес-Бенз- 53111.28 грн., автомобіля АУДІ-220176.00 грн. Відповідно до заяви позивачки про зменшення позовних вимог, суд вважає, що автомобіль АУДІ із поділу майна слід виключити. Отже судом встановлено що автомобілі придбано в час перебування сторін у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. У відповідності до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Однак позивачкою пред'явлено позов не про поділ майна в натурі, а про визнання права власності на майно. Позивачка просить визнати особистою приватною власністю транспортних засобів відповідача - останній є власником транспортних засобів, тому в цій частині позов слід - задоволити. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя наявне у нього на час розгляду справи. Дійсно в судовому засіданні встановлено, що відповідач є співвласником приватизованої квартири [ADDRESS], площею 51.2 м.кв., яка згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 25.04.1994 року приватизована чотирма співвласниками і ідеальна частка відповідача становить ?. Квартира приватизована співвласниками в межах норм безоплатної приватизації. Відповідно до ст. 717 ЦК України безоплатна передача майна однією особою інщій особі у власність є договором дарування. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Таким чином, оскільки квартира приватизована [PERSON] в межах норм безоплатної передачі,як одним із подружжя, така квартира є його приватною особистою власністю, оскільки вказані правовідносини виникли до 11.01.2011 року, тобто до внесення змін у ст. 61 ч. 5 СК України, а тому в даній ситуації приписи цієї норми не застосовуються, ? частина квартири [ADDRESS] не є спільно нажитим майном подружжя, а тому поділу не підлягає. Не може бути визнано майном подружжя і житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 202.1 кв.м. Із матеріалів справи вбачається, що спірний будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить на даний час [PERSON], на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, кадастровий номер [NUMBER], яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] Поясненням сторін та свідків підтверджено той факт, що будівництво будинку розпочато у 1996 році і здійснювалося [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія[NUMBER] ). Із оглянутих в судовому засіданні накладних та квитанцій на придбання будівельних матеріалів вбачається, що вони виписані на [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що будівництво спірного будинку проводилося [PERSON], який у 2000 році помер. Всі будівельні матеріали закуповувалися покійним [PERSON] Він заказував майстрів, з ними розраховувався. Будівництво будинку проводилося на земельній ділянці [PERSON], на якій знаходився старий будинок, який на даний час знесено. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи житловий будинок [ADDRESS] є самочинно збудований, відповідає вимогам ДБН, відсоток готовності становить 94,0 %, будинок придатний до подальшої експлуатації. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування передбачено, що до складу спадщини входять права та обов'язки особи як забудовника якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, а смерть забудовника настала до завершення будівництва. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила, або здійснює самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Разом з тим власник земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі споруди та інще нерухоме майно ( ч.2 ст. 375 ЦК України) тому на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст. 376 ЦК України ). Однак суд не може в цілому визнати власником будинку [ADDRESS] спадкоємницю [PERSON], оскільки це порушує права позивачки, яка проживає у спірному будинку разом із дітьми. Позивачка в судовому засіданні довела, що вона приймала участь своєю працею і коштами у будівництві будинку, у веденні домашнього господарства, догляді за дітьми. Вказане також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] які в судовому засіданні пояснили, що на будівництві будинку працював батько позивачки. Позивачка готувала обіди, прибирала біля будинку. У відповідності до ст. 60 СК України ст. 16 ЗУ « Про власність» чинний на момент будівництва та закінчення будови є правові підстави для визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ? частину будинковолодіння. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] разом із дітьми [PERSON] 1993 року народження та [PERSON] 1998 року народження проживають у спірному будинку по [ADDRESS]. Враховуючи інтереси дітей є підстави для збільшення частки у будинку за позивачкою. Відповідач від своєї частки відмовляється в користь матері [PERSON] Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду від 05.08.2011 року накладено арешт на майно, що підлягає поділу. Заходи забезпечення позову слід скасувати.

Outcome: partial