Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.11.2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вже тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними відсутнє взаємопорозуміння, відтак шлюб носить формальний характер, який просить розірвати. Оскільки, відповідач є батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дітьми повноліття. Також зазначає, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про місце проживання дітей не можливо, тому просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з нею [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про час місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме в частині визначення місця проживання не заперечив, в частині стягнення аліментів просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 960 гривень щомісячно. Представник орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час місце його проведення повідомлявся належними чином, подав заяву про розгляд справи без їх участі, також подав до суду письмовий висновок відносно даного спору. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 25.11.2017 року у Мукачівського міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2017 року ( а.с. 19). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 14-15). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, враховуючи час розгляду справи на протязі якого сторонам не вдалося примиритися, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача після розірвання шлюбу їй слід відновити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня становить - 2013 гривень, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить - 2510 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що відповідач є молодіми за віком, працездатний, інформація про його не спроможність сплачувати аліменти, дані про незадовільне матеріальне становище чи поганий стан здоров`я - відсутня. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини справи, принципи розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Згідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до висновку за № 1013/01-32/5801 від 21.07.2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, вважає за доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою проживання та реєстрації: [ADDRESS] ( а.с. 124). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, згоду батька, а також, що діти проживають разом з матір`ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою проживання та реєстрації: [ADDRESS] . Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9500,00 гривень, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних пробіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацю сторони або публічним інтересам до справи. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 05.03.2021 № 05/03/21 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання юридичних послуг і в подальшому, сторони підписали заявку про надання послуг № 05/03/21 від 05.03.2021 року, і згідно п. 2 цього договору зазначено, що за представництво інтересів замовника в суді першої інстанції по справі замовник сплачує 9500 гривень (а.с.69-74). Згідно із розрахунковою квитанцією № 003209 від 05.03.2021 року проведено оплату в розмірі 9500, 00 гривень ( а.с. 75). Разом з тим, суд із врахуванням складності справи та виконаних робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, вважає, що витрати на оплату адвоката повинні бути співмірними із виконаними роботами і повинна становити 3000 грн., які підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved