Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . До спадкового майна покійного [PERSON] належить садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, за яким позивач є єдиною спадкоємицею всього належного йому майна. На даний час позивач бажає оформити спадкове майно після смерті батька на своє ім`я, однак не може цього зробити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я покійного відсутні. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги сільська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). На день смерті [PERSON] мав у власності садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який згідно довідки №886 від 18.10.2018 року виданої Бабинської сільською радою Іллінецького району Вінницької області побудований 1962 року, станом на 15 квітня 1991 року згідно записів господарської книги відносився до суспільної групи робочих та належав померлому [PERSON] (а.с. 13). Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Копією заповіту, від 15 березня 2017 року (а.с.6), копією паспорта громадянина України позивача (а.с. 4-5), копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 8) та копією свідоцтва про укладення шлюбу, яким стверджується зміна прізвища позивача, серії [NUMBER] (а.с. 9), стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та постановою від 14 листопада 2018 року №464/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім`я спадкодавця. Враховуючи вищевикладені докази, а також ту обставину, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, при цьому оформити свої спадкові права на вказаний житловий будинок в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , після смерті батька. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1187,87 грн. (а.с.1). На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, інші 50 відсотків судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved