Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що є приватним підприємцем та має магазин в якому є промислові товари та продукти харчування. 16.09.2016 року відповідач взяла в борг у позивача промисловий товар на суму 3000,00 грн., продуктовий товар на суму 300,00 грн. та гроші в сумі 3600,00 грн., вказані кошти зобов`язувалась повернути до 01.02.2017 року. Відповідач частково повернула позивачу борг в розмірі 2600,00 грн. та має заборгованість перед останньою в розмірі 4000,00 грн. На сьогоднішній день кошти в розмірі 4000,00 грн. [PERSON] так і не повернуто. На неодноразове прохання позивача про добровільну сплату коштів, відповідач лише обіцяє повернути борг. Зараз на контакт не іде, будь - яке мирне врегулювання конфлікту не можливе. 16.09.2016 року сторони замінили борг, що виник з договору купівлі-продажу, позиковим зобов`язанням, на підтвердження чого відповідач надала позивачу розписку. Просить стягнути з [PERSON] борг, що залишився за договором позики та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання двічі підряд не з`явилася. Про дату, час і місце першого судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки. Вдруге у судове засідання відповідач не з`явилася, судову повістку не отримувала, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надіслала. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047цього Кодексу). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю розписки позичальника. Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом розписки [PERSON] від 16.09.2016 року, яка була написана відповідачем, а також її копією (а.с. 8). Вказана розписка є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики (ч. 1 ст. 207, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження повного виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved