Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем з 10.07.1998 по 20.03.2003 перебувала у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.05.2019 у справі №335/14526/18, провадження №2/335/734/2019, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, починаючи з 07.12.2018 і до закінчення його навчання у Запорізькому національному технічному університеті, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Зазначене рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, у результаті чого утворилася заборгованість за період з грудня 2018 року по червень 2021 року та яка станом на 20.06.2021 складає 85 519,55 грн. За таких обставин, зазначає про те, що вона має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка станом на 01.07.2021 становить 367 226,22 грн. Проте оскільки, сума неустойки не може перевищувати суму заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 85 519,55 грн., а також витрати на правничу допомогу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. 09 листопада 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, разом з тим представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.11.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м.Запоріжжя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.05.2019 у справі №335/14526/18, провадження №2/335/734/2019, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, починаючи з 07.12.2018 і до закінчення його навчання у Запорізькому національному технічному університеті, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Зазначене рішення набрало законної сили 12.06.2019. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем обов`язок щодо сплати аліментів на користь позивача у встановленому судом розмірі належним чином не виконується. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 59411164, складеного старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Цисарською К.Г. 29.06.2021, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , становить 85 519,55 грн. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Системний аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Розмір неустойки (пені) чітко визначений у ст.196 СК України і становить 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Отже, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019. У позовній заяві позивач навів власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, із яким суд погоджується. Зокрема, із вказаного розрахунку вбачається, що станом на 01.07.2021 загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів, становить 367 226,22 грн. Водночас суд враховує приписи ст.196 СК України, згідно з якими розмір пені за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості з їх сплати. Згідно із ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Отже, положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. За змістом приписів ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Отже, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, [PERSON] , на підтвердження своїх вимог надала суду належні та допустимі докази прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дітей. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов, відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не довів та не надав суду будь-яких доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. За таких обставин, з метою захисту майнових прав [PERSON] , [INFO] , суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За замістом п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію ордера на надання правової (правничої) допомоги серія АР №1053576 від 21 вересня 2021 року, копію договору про надання правової допомоги від 12 липня 2021 року, укладеного між адвокатом Слизовською М.Ю. та [PERSON], акт наданих послуг від 08 листопада 2021 року, рахунок обсягу та вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правової допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 12.07.2021 року, квитанція серія ААІ №354910 про оплату послуг з надання правової допомоги [PERSON] за договором від 12.07.2021 (справа №335/7924/21) у розмірі 6 000,00 грн. З наданих документів встановлено, що адвокатом Слизовською М.Ю. надано [PERSON] правничу допомогу, загальний розмір якої становить 6 000,00 грн. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З урахуванням того, що відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а суд позбавлений можливості самостійно змешити розмір витрат на правничу допомогу, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved