Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що згідно рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На сьогоднішній день розмір аліментів, які сплачує відповідач є мізерним. Враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить суд змінити розмір аліментів та стягувати на її користь аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши, що за станом здоров`я не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04 травня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз положень статті 192 СК України вказує на те, що підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно з п. 23 вищевказаної Постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зімну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Таких обставин щодо зміни розміру аліментів на дитину судом не встановлено. Так, позивач як на підставу для зміни розміру аліментів посилається на те, що розмір аліментів є мізерним, не відповідає економічній ситуації та встановленому прожитковому мінімуму. Однак, суд не бере до уваги зазначені обставини, оскільки вони не свідчать про зміну матеріального стану позивача чи відповідача. Також суд не бере до уваги, як підставу для зміни розміру аліментів, посилання позивача на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не можу бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Наведена правова позиція сформульована Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.06.2019 (справа № 632/580/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача.

Outcome: dismissed