Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якому зазначила, що 18.07.1997 року між ними був зареєстрований шлюб Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області, актовий запис №256. Просить розірвати шлюб з дати фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з січня 2018 року, оскільки шлюбні стосунки між ними припинені, у зв`язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння. На даний час шлюбні стосунки не поновлені, шлюб носить формальний характер. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.01.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.15). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.02.2021 р. підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.25). В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] близько 10-15 років, та приблизно з січня 2018 р. взагалі не бачила [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час, місце і дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом з відповідною відміткою (а.с.13,18,21). Причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.07.1997 р. Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області, актовий запис №256 (а.с.10). Причиною припинення шлюбних стосунків є втрата взаєморозуміння. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За такого, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача [PERSON] про зазначення фактичного припинення шлюбних відносин з січня 2018 р., суд приходить до наступного. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оскільки позивачкою на виконання свого процесуального обов`язку не надано належних і неспростовних доказів на підтвердження того, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні з січня 2018 р., тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї вимоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial