Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Черкаської райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за межі України. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 04.03.2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка наразі проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, зокрема не надає матеріальної допомоги та не цікавиться життям доньки. Крім того веде аморальний спосіб життя, зо що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а наразі відбуває покарання у Старобабанівській ВК № 92. На сьогодні малолітня [PERSON] навчається у Геронимівській ЗОШ і вже зарахована до початкової школи № 2 ім. Багатирів 10-ої Судетської дивізії м. Львувек Шльонський республіка Польша. Для виїзду дитини за кордон потребується згода обох батьків, у звязку з чим позивач та її матір звернулися до відповідача з проханням надати такий дозвіл, проте останній відмовився мотивуючи це тим, що надасть згоду за умови отримання від позивача певної суми коштів. Враховуючи корисливі мотиви відповідача, позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом, де того ж зазначила, що наразі вона перебуває у республіці Польша, чекаючи на приїзд дочки, а тому є актуальним надати дозвіл на супровід дитини її чоловіку - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав та пояснив, що він не заперечує проти виїзду доньки за кордон, але в зв'язку з тим, що перебуває в місцях позбавлення волі позбавлений можливості надати дозвіл. Зазначив, що донька йому телефонувала, просила надати дозвіл і він їй повідомив, що не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала до канцелярії суду заяву в якій просить провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, Серії [NUMBER] від 04.03.2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження [PERSON], Серії [NUMBER] від 21.07.2006 року, відповідач [PERSON] є її батьком. З довідки ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» № 125 від 05.09.2017 року вбачається, що [PERSON] відбуває покарання у вищевказаній установі з 06.04.2017 року, згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 06.01.2017 року і засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі. А тому у суду є підстави вважати, що на час перебування відповідача у місцях позбавлення волі, останній не займається вихованням дитини та не приймає участі у її житті. Відповідно до довідки Геронимівської ЗОШ 1-III ступенів Черкаської районної ради Черкаської області від 06.09.2017 року № 37, [PERSON] дійсно навчається у 6 класі вказаного закладу. Згідно листа-підтвердження 1/2017 початкової школи № 2 ім. Багатирів 10-ої Судетської Дивізії Піхотної міста Львувек-Шльонський від 26.07.2017 року, [PERSON] в 2017/2018 навчальному році буде проходити обов'язкове навчання у вказаній школі і знаходитись під наглядом з 08:00 до 15:00 години в рамках навчально-виховного процесу. У своїй письмовій заяві від 10.08.2017 року, та у заяві-згоді від 29.08.2017 року позивач надає згоду на приїзд дочки з України до республіки Польща у супроводі її чоловіка - [PERSON]. Шлюбні відносини з останнім підтверджуються свідоцтвом про шлюб, Серії [NUMBER] від 25.12.2015 року. У відповідності до ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 4, ч. 5 Постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Згідно п. 4 ч. 2 вказаної Постанови перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: як проїзний документ дитини. Відповідно до ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вбачає, що не надання дозволу на виїзд [PERSON] за кордон, з метою навчання, порушує її права та інтереси. Згідно ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 цього ж кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд дочки за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved