Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла в рівних частина синам [PERSON] та [PERSON] Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] із спадкодавцем на день смерті не проживали, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала і на спадкове майно не претендують. Вказуючи, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, судовим рішенням від 25 червня 2019 року їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, протягом якого вона звернулася у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на спадкодавця, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що Старовижівська селищна рада Волинської області позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 92-2019, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] (аркуш справи 9). За життя [PERSON] , 18 вересня 2009 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла в рівних частина синам [PERSON] і [PERSON] (аркуш справи 10). Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області та зареєстрований в реєстрі за № 14. Заповіт від 18 вересня 2009 року є чинним, що об`єктивно підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (аркуш справи 36). [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за заповітом, жодних дій для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку не вчиняли, разом із спадкодавцем не проживали на час смерті, заяву про прийняття спадщини не подавали, не спадщину не претендують (аркуш справи 11-12). [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з нею була зареєстрована онука, [PERSON] , однак остання не проживала за вищевказаною адресою, жодних дій для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку не вчиняла (аркуш справи 13-14). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25 червня 2019 року, яке набрало законної сили, позивачеві було визначено додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (аркуш справи 15-16). Позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 6-8), 09 серпня 2019 року подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (аркуш справи 34 зворот). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 17). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Витягом з погосподарської книги № 2 Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 18) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (аркуш справи 19-25). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяви, поданої до суду убачається, що відповідачу було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 41). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved