Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 147,0 м2, житловою площею 116,2 м2, допоміжною площею - 30,8 м2 , прибудову літ. «а», колонку літ. «N», огорожу літ. «N1, 2», що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], що померла [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями відповідно до довідки наданої комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» був зареєстрований в цілому за громадянкою [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою 21.03.1979 року. Старий будинок був знесений та був збудований новий у 1985 році, але право власності на нього не оформлено та в КП «Інвенрос» він не зареєстрований. Згідно довідки Черкасько-Лозівської сільської ради від 24.12.2015 року №2418, зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належить [PERSON] та в погосподарській книзі числиться за №956-01. [PERSON] померла [INFO], після чого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. було заведено спадкову справу за №44/2013. Видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом як зазначає нотаріус, у неї немає можливості так як у спадкоємиці, тобто у позивача відсутні документи на вищевказане спадкове майно і тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник Черкасько-Лозівської сільської ради, повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду уповноважений особі була вручена 27 травня 2016 року. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Враховуючи положення ч.4 ст.169 ЦПК України, відповідно до якої суд не враховує поважність/неповажність явки відповідача до суду, тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці відповідача, а також враховуючи принцип диспозитивності, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами, суд не з'ясовує причини неявки відповідача та відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України постановляє заочне рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 21 березня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за №2, спадкоємицею майна [PERSON] є дочка [PERSON]. До складу спадщини входить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON] [INFO], її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.06.1989 року, про що зроблено відповідний актовий запис №20, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Згідно заповіту, посвідченого 06.06.2010 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, [PERSON] все належне їй майно, у тому числі житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район [ADDRESS], заповіла своїй доньці [PERSON]. Відповідно до довідки Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 26.04.2016 року №02-15/660, житловий будинок з надвірними побудовами розташований за адресою: [ADDRESS], в погосподарській книзі числиться за №956-01 та належить [PERSON]. Згідно листа приватного нотаріуса Задоріної В.В. №295/0116 від 31.05.2016 року, нею була заведена спадкова справа за №44/2013 після [PERSON], яка померла [INFO]. З заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка - [PERSON]. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Заповіт, посвідчений 06.06.2010 року, зареєстрований в реєстрі за №1025 - не змінювався та не скасовувався. Згідно інформаційної довідки КП «Технічної інвентаризації Інвенрос» від 17.02.2016 року, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], відповідає наступним параметрам: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», загальна площа 147,0 м2, житлова площа 116,2 м2. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Пленум Верховного Суду України в п.1 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з наданих позивачем доказів, [PERSON] є власником житлового будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Як вбачається з наданих суду доказів, [PERSON] належить житловий будинок, який вона заповіла [PERSON] Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Задоріної В.В.. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про визнання права власності, оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняла. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved