Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Управління державної міграційної служби у Чернігівській області в особі Бахмацького районного сектору ДМС у Чернігівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, вказуючи на те, що вона є власниками будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 16.12.1963 року. З 01.12.1999 року відповідач [PERSON] прописана в зазначеному в будинку, як дружина її покійного сина, який помер [INFO]. [PERSON] після смерті чоловіка проживала за вказаною адресою протягом чотирьох років, а з квітня 2014 року до теперішнього часу не проживає. На її неодноразові звернення знятися з реєстрації [PERSON] категорично відмовляється, що перешкоджає їй повноцінно розпоряджатися власним помешканням. В ході судового розгляду позивач, через представника - адвоката Батрак К.В. подала заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме про зобов'язання Управління ДМС у Чернігівській області в особі Бахмацького районного сектору ДМС зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] і ухвалою суду від 06 жовтня 2015 року дана позовна вимога була залишена без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та наполягає на його задоволенні, зазначила, що відповідач з квітня 2014 року не проживає у її будинку і тому повинна бути знятою з реєстрації, так як проживає у громадянському шлюбі з іншим чоловіком, а її реєстрація перешкоджає їй отримувати субсидію. Представник позивача - адвокат Батрак К.В. в судовому засіданні позов підтримала та вважає, що він підлягає задоволенню, так як в ході судового розгляду свідки та надані докази підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] в помешканні позивача з квітня 2014 року, тобто понад рік і відповідно ст. 405 ЦК України вона втратила право на користування даним житлом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що фактично не проживає в помешканні позивача з осені 2014 року, коли перейшла жити до співмешканця [PERSON], знятися з реєстрації добровільно вона не бажає, вказала, що згодна ділити з позивачем комунальні платежі, просить суд відмовити в позові. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили: [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що дійсно відповідач [PERSON] вже понад рік не проживає в помешканні позивача, але точно вказати дату з якого часу вона не проживає не можуть, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що дійсно відповідач [PERSON] значний час не проживає в помешканні позивача, але не з весни, а з осені 2014 року, так як вона допомагала позивачу навесні саджати огород та доглядати за ним, не приймала участі лише в зборі урожаю, при цьому вказали, що не підтверджують обставини викладені в акті від 21 серпня 2015 року та від 06 січня 2015 року, так як вони були складені на прохання позивача, яка мотивувала їх необхідність для отримання субсидії, соціальний працівник [PERSON] вказала, що обслуговує позивача фактично з 2015 року, що було до цього їй не відомо, акт підписала на прохання позивача і не підтверджує викладені в ньому обставини, працівник Бахмацької міської ради [PERSON] пояснив, що складав акти на підставі пояснень позивача для подання їх на отримання субсидії, з якого часу фактично не проживає відповідач у помешканні позивача йому невідомо, [PERSON] пояснив, що фактично він познайомився навесні 2014 року з відповідачем [PERSON] з якою зустрічались та проживали окремо до осені, з нею вони почали фактично проживати громадянським шлюбом з осені 2014 року і вона з цього часу перейшла на постійне проживання до нього, а до цього часу проживала у помешканні позивача, син позивача [PERSON] пояснив, що він фактично проживає в місті Чернігів, провідує позивача як матір на релігійні та державні свята, вказав, що під час приїздів на поминальні дні навесні 2014 року відповідач [PERSON] вже не проживала з матірю, не бачив її і під час подальших приїздів. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно договору купівлі продажу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником будинку [ADDRESS] являється [PERSON] Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу Бахмацького РС УДМС в Чернігівській області [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає. Згідно ст. 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності суд вважає, що позивачем не доведено факт відсутності відповідача [PERSON] по місцю зареєстрованого проживання - [ADDRESS], понад рік, так як свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що обставини викладені в акті від 21 серпня 2015 року та від 06 січня 2015 року не відповідають дійсності в частині не проживання відповідача в помешканні позивача з квітня 2014 року, свідок [PERSON] підтвердив факт проживання відповідача у зазначеному помешканні до вересня 2014 року, тому їх покази зумовлюють розумний сумнів у показах інших свідків, які до речі не можуть визначитись із конкретною датою з якого часу відповідач не проживає у помешканні позивача, також вони не мали змоги постійно спостерігати за помешканням позивача і тому однозначно стверджувати факт не проживання відповідача по місцю реєстрації з квітня 2014 року. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню, так як факт відсутності члена сім*ї відповідача [PERSON] без поважних причин в помешканні яке розташоване в [ADDRESS] понад один рік не знайшов свого підтвердження. Норми ЖК України щодо даних правовідносин застосуванню не підлягають, так як вони регламентують умови користування житловим приміщенням членами сім*ї наймача житла, а не власника житла. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed