Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку тітки [PERSON] у порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовувала позов тим, що 22.02.2015 року померла її тітка [PERSON] Після смерті тітки залишилась спадщина в складі земельної ділянки, що належала їй на праві власності на підставі державного акта Серія Р2 № 659739. Але коли вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON], нотаріус відмовила їй у видачі відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, бо державний акт був втрачений, і вона не може оформити спадщину після померлої тітки, і тому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач та його представник не зявились, проте представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просить розглянути у їх відсутність. Березівська сільська рада у судове засідання свого представника не направила, однак надала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за їх відсутності, позов не визнають, бо від імені померлої [PERSON] Березівською сільською радою 22.03.1993 року посвідчено заповіт, відповідно до якого померла все своє майно заповіла своїй доньці. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до копії Державного акта Серія Р2 № 659739, [PERSON], яка проживала в с. Береза, на підставі розпорядження Глухівської райдержадміністрації № 253 від 15 серпня 2002 р. була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,26 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Березівської сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). Згідно повідомлення Управління Держгеокадастру у Глухівському районі № 29-28-99.1-1594/2-16 від 20.10.2016 р., на імя [PERSON] на підставі розпорядження Глухівської райдержадміністрації № 253 від 15 серпня 2002 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Березівської сільської ради, було видано державний акт на право приватної власності на землю Серія Р2 № 659739, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на парво приватної власності на землю за № 802 від 30.08.2002 року, площею 2.2599га (рілля) (а.с. 13) Свідоцтвом по смерть І-БП № 235942 від 23.02.2015 р. стверджується, що [PERSON] померла 22.02.2015 р. у м. Глухів Сумської області у віці 79 років (а.с. 4). Як вбачається з копії заяви [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка знаходиться в спадковій справі № 132-2015, заведеній 17.08.2015 р., та оглянутій в судовому засіданні, [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2015 р., на користь [PERSON]. Відповідно до копій свідоцтв про народження, свідоцтва про одруження, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, оглянутих у судовому засіданні, позивач дійсно є племінницею померлої [PERSON] (а.с. 5-9). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~Згідно з положенням ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а ч. 1 ст. 1265 цього Кодексу передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Оскільки [PERSON] відмовились від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, про що свідчить її заява, то єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Враховуючи, що померла [PERSON] за життя отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, то вона набула право, яке позивач може успадкувати після її смерті. За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач успадкувала право на земельну ділянку, належну спадкодавцю [PERSON]І, та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, а тому успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У пунктах 39-40 свого рішення від 24.04.2014 р. по справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, Європейський суд з прав людини наголошував на тому, відсутність існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні. Враховуючи, що позивач позбавлений будь-яким способом отримати дублікат державного акта на право приватної власності на землю, який видавався спадкодавцю, через відсутність відповідного порядку, і вказана обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку\~є законними, і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод,

Outcome: approved