Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Процепко Анна Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просила визнати виконавчий напис від 7 грудня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 1331, вчинений у м. Вінниці приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Процепко Анною Олексіївною, таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та він не випливає з безспірної вимоги. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2017 року було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ», з яким ПАТ «ФІДОБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10 від 29.04.2014 року, у тому числі, за спірними кредитними договорами (представник позивача заперечував проти залучення ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» до участі у справі як належного відповідача або співвідповідача). При цьому, суд бере до уваги, що згідно п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів; відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача; інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом; сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Оскільки за виконавчим написом зверталося Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» (з 5 червня 2013 року було змінено назву на Публічне акціонерне товариство «ФІДОКОМБАНК»; 30 жовтня 2013 року було прийнято рішення про приєднання Публічного акціонерного товариства «ФІДОКОМБАНК» до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» на правах філії), то належним відповідачем у даній справі є саме Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «ФІДОБАНК» - у судове засідання не з'явився, однак до суду було подано заяву від 19.12.2017 року, з якої вбачається, що ПАТ «ФІДОБАНК» вважає себе неналежним відповідачем, оскільки з ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 10 від 29.04.2014 року, у тому числі, за спірними кредитними договорами (а.с. 33). Представник третьої особи - ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» - у судове засідання 08.02.2018 року не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 76), однак у судовому засіданні 01.02.2018 року зазначив, що визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не вплине на права та обов'язки ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ», оскільки згідно Договору про відступлення права вимоги № 10 від 29.04.2014 року було передано лише право вимоги заборгованості, без забезпечення зобов'язання. Третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Процепко Анна Олексіївна - у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та вирішення справи на розсуд суду (а.с. 62). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи та цивільної справи № 212/11536/2012, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 010/3951/0007 від 17 червня 2008 року, укладеною між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та [PERSON], 17 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 014/3951/2/17877/1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3517. Відповідно до умов зазначеного Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 17 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. за реєстром № 3514, а також зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 17.06.2008 року за № 2964246. 7 грудня 2010 року у м. Вінниці приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1331, яким запропонувала звернути стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS], належить [PERSON] та є предметом іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропонувала задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», у розмірі: по кредитному договору № 014/3951/2/17877 від 17 червня 2008 року: 70 445,78 доларів США - сума основного боргу за кредитним договором; 7 613,87 доларів США - сума відсотків за користування кредитом; 14 291,43 грн. - пеня за прострочення оплати відсотків; 3 272,24 грн. - пеня за прострочення оплати тіла кредиту; по кредитному договору № 014/3951/2/17879 від 17 червня 2008 року: 6 348,41 доларів США - сума основного боргу за кредитним договором; 743,20 доларів США - сума відсотків за користування кредитом; 1066,29 грн. - пеня за прострочення оплати відсотків; 1040,11 грн. - пеня за прострочення оплати тіла кредиту; всього сума стягнення становить 695 575, 22 грн. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (у редакції, чинній на момент видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, у тому числі, оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання, засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються, у тому числі, оригінал кредитного договору. Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису), у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення; в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, яка була чинна на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Однак, в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/3951/0007 від 17 червня 2008 року було укладено Кредитний договір № 014/3951/2/17877 від 17 червня 2008 року та Кредитний договір № 014/3951/3/17879 від 17 червня 2008 року, тобто один з кредитних договорів, з метою погашення заборгованості за яким було вчинено виконавчий напис, не відповідає реквізитам документу, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Аналогічна невідповідність міститься і у повідомленні-вимозі про порушення основного зобов'язання і/або іпотечного договору від 20.08.2010 року, адресованому [PERSON]. Іншої вимоги [PERSON] не надсилалося. Крім того, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не було враховано зміст Додаткової угоди № 1 від 21 грудня 2009 року до Кредитного договору з фізичною особою № 014/3951/2/17877 від 17 червня 2008 року, згідно пункту 1 якої фактична заборгованість за Кредитом збільшується на суму прострочених платежів за відсотками, а саме 5582,42 доларів США, та становить 70445,78 доларів США; таке збільшення проводиться шляхом приєднання суми прострочених платежів за відсотками до заборгованості за Кредитом та не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. Однак, у заяві ПАТ «Ерсте Банк» про вчинення виконавчого напису не зазначено, за який період нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 7 613,87 доларів США, вищезазначену додаткову угоду до заяви не додано, а тому вказану заборгованість неможливо вважати безспірною. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, задовольняючи вимогу щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд роз'яснює позивачеві, що згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а тому у випадку, якщо нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, було реалізовано шляхом проведення відкритих торгів у порядку, встановленому для виконання судових рішень, з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», спірне нерухоме майно не може бути витребуване у можливого добросовісного набувача. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на користь [PERSON] 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved