Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Середівської сільської ради Ємільчинського району, в якому просила скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1821786401:05:003:0035, виданий на ім'я [PERSON], мотивуючи тим, що 29.11.2006 року Ємільчинським районним судом Житомирської області було винесено рішення в двох цивільних справах: № 2-286/2006 до [PERSON], та № 2-285/2006 до [PERSON] про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок. 14.06.2013 року старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Ємільчинського районного управління юстиції Гарбаром В.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження до [PERSON] та до [PERSON] Позивачка вважає, що головою Середівської сільської ради Примаком О.О. всупереч рішення Ємільчинського районного суду від 20.12.2006 року на 35 сесії 5 скликання Середівської сільської ради 08.04.2010 року винесено рішення на право приватизації незаконно займаної частини ділянки [PERSON] Своїм вчинком голова Середівської сільської ради [PERSON], займаючись самоуправством, ввів в оману представників земельного відділу Ємільчинської РДА та завадив виконати рішення Ємільчинського районного суду. До 1984 року ділянка, яка вказана в державному акті була дійсно близько 0,2500 га. Крім даної ділянки [PERSON] мав ще три ділянки площею більше 0,2000.га. кожна, що встановлено представником земельного відділу 16.06.2006 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснивши, що частина земельної ділянки на яку виданий державний акт на право власності [PERSON] була надана у користування [PERSON], [INFO], яка померла в [INFO]. В 1969 році було розібрано будинок, в якому проживала [PERSON] Позивачка є невісткою [PERSON], оскільки проживала з її сином [PERSON], який помер у [INFO] Позивачка не зверталася до органу місцевого самоврядування про одержання земельної ділянки у власність, але вважає, що земельна ділянка яка була надана у користування [PERSON] повинна була залишитися позивачці. Представник відповідача Середівської сільської ради позов не визнав, пояснивши, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] виданий на підставі законного рішення органу місцевого самоврядування. Позивачка проживає з часу народження та обслуговує земельну ділянку зовсім за іншою адресою. Земельна ділянка, з приводу якої виник спір, була у користуванні [PERSON], яка померла в [INFO] та на час смерті проживала одна в будинку. Позивачка та її покійний чоловік не проживали з [PERSON] Після смерті [PERSON] та розібрання її будинку в 1969 році дана земельна ділянка рішенням правління зборів колгоспу була надана у користування [PERSON], а після смерті останнього в 1984 році надана у користування [PERSON] Позивачка до Середівської сільської ради не зверталася з заявою про одержання вказаної земельної ділянки у власність і на його думку в неї будь-які підстави посилатись на незаконність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] відсутні. Представник відділу Держземагенства в Ємільчинському районі заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що в позивачки відсутні підстави для звернення до суду з позовом про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON], оскільки останній отримавши право власності на вказану земельну ділянку не порушив будь-які права, свободи чи інтереси позивачки. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заперечила проти задоволення позову, пояснивши, що до часу отримання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] вказана земельна ділянка рішенням правління колгоспу йому була надана у користування в 1984 році після смерті [PERSON] Вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі законного рішення органу місцевого самоврядування. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Земельний кодекс України в редакції 1992 року передбачив існування в Україні різних форм власності на землю: державної, колективної та приватної, при цьому визнав за громадянами України право одержання земельних ділянок у власність за рішенням місцевих Рад народних депутатів за плату або безоплатно. Позивачка звернувшись із позовом посилається на незаконність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власніть, при тому, що [PERSON] реалізував надане відповідним рішенням право набуття земельної ділянки у власність і 05 жовтня 2011 року одержав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Конституційний принцип законності набуття права власності на землю передбачений ст.78 ЗК України, відповідно до якої право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Питання про набуття права приватної власності на землю врегульовано в ЗК шляхом установлення підстав та порядку набуття відповідного права. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування передбачені ст. 122 ч.1 ЗК України. Реалізовуючи повноваження, визначені ст. 122 ч.1 ЗК України орган місцевого самоврядування - 35 сесія 5 скликання Середівської сільської ради від 08.04.2010 року затвердила матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передала у власність громадянину [PERSON] у межах населеного пункту Середівської сільської ради право власності на земельну ділянку. (а. с. 43) В ст. 140 ЗК України вказано перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку і не передбачено підстав припинення права власності на земельну ділянку, як незаконність рішення, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки і повернення в комунальну власність. В судовому засіданні оглянуто погосподарські книги господарства - голови сім'ї [PERSON], якими стверджується, що з 1958 року по [INFO] - день смерті, вона одна проживала у власному будинку. (а. с. 49-51) Відповідно до вищевказаних погосподарських книг позивачка [PERSON] З 1947 року зареєстрована та проживає [ADDRESS] і не проживала разом із [PERSON] (а. с. 53-60) Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] набув та реалізував право власності на земельну ділянку виключно відповідно до Закону, дотримуючись порядку передачі земельної ділянки у приватну власність, визначеного Земельним Кодексом України і не порушив законності при набутті права власності на землю, оскільки мав право та законні підстави на одержання земельної ділянки у приватну власність; додержав порядку набуття земельної ділянки у приватну власність в межах повноважень органу місцевого самоврядування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed