Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] в розмірі 46450 грн. В позові зазначає, що відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2011 року до повноліття дитини. Відповідно був виписаний виконавчий лист, який був спрямований на виконання до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, але виконання по даному виконавчому листу не проводилось, оскільки відповідач [PERSON] вказав не точну адресу свого проживання і тільки після того, як було встановлене точне місце його проживання, а ним виявився Бершадський район Вінницької області, то виконавчий лист був направлений на виконання до Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за адресою: м. Бершадь, вул. Героїв України,8, який і на даний час знаходиться на виконанні, починаючи з 22.03.2013 року за № 2-1759. Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 01.08.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становить 46450 грн. На цих підставах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 46450 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 464,50 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по аліментах. Зазначила, що відповідач добровільно не виконує рішення суду, не сплачує аліменти в звязку з чим і утворилась заборгованість. Також, в судовому засіданні позивач пояснила, що рішенням суду аліменти були стягнуті на її, [PERSON], користь, проте на даний час вона змінила прізвище з «Сербул» на «Мазур». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно\~ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.\~\~\~\~ \~ \~У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.\~ Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.09.2011 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого в [INFO], не працюючого, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON], починаючи з 06.09.2011 року до повноліття дитини (а.с.3). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 182622 від 04.12.2013 року (а.с.6). В листі Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 7445 від 10.08.2017 року зазначено, що на виконанні у Бершадському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області з 22.03.2013 року перебуває виконавчий лист № 2-1759 виданий 08.11.2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2011 року до досягнення ним повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 01.08.2017 рік заборгованість зі сплати аліментів становить 46450,18 грн. (а.с.7). За період з 06.09.2011 року по 01.08.2017 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 37177083 по виконавчому листу № 2-1759, що був виданий 08.11.2011 року, становить 46450,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 37177083, виданою Бершадським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.8-10). Також, у судовому засіданні позивач [PERSON] вказала, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.09.2011 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], а наданий час вона має прізвище [PERSON], проте підтверджуючих дану обставину документів не надала. Відповідно до ч. 3ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» порядок стягнення аліментів визначено у\~ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також у статтях 194-197, 274 СК України. Згідно останніх змін у законодавстві з 05.10.2016 року набрав законної сили новий\~Закон України «Про виконавче провадження», згідно якого порядок стягнення аліментів регулюється ст. 71 даного закону. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що\~\~державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом\~\~заходів\~\~примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має вчиняти дії по стягненню аліментів у т.ч. заборгованості за аліментами в разі виникнення такої. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відтак, при відсутності такого спору, заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону на підставі рішення суду про стягнення аліментів (первинного рішення), а не на підставі іншого рішення суду уже про стягнення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.08.2017 року становить 46450 грн. 18 коп. Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~і заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам. Також суд зазначає, що повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, враховуючи відсутність спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно з вимогами\~ч.1 ст.141 ст. ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при подачі до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 464,50 грн., що не відповідає положенням Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до якого ставки судового збору станом на 01.01.2017 року встановлюються: для вимог немайнового характеру 640 грн., за подачу до суду позовних заяв майнового характеру сплачується 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, тому не сплачена позивачем [PERSON] сума судового збору в розмірі 175 грн.50 коп. (640 грн. - 464,50 грн.) підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Outcome: approved