Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення на свою користь половини суми додаткових витрат, в розмірі 3665 гривень, які вона понесла на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] з батька дітей [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримуючи та доповнюючи позовні вимоги пояснила. [PERSON] є батьком дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. Відповідач не регулярно та не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дітей. Заборгованість на даний час становить близько 16 тисяч гривень. Дочка [PERSON] навчається на заочній формі навчання в Полтавському кооперативному технікумі. Вартість навчання за один семестр становить 1750 гривень. Дочка [PERSON] є інвалідом дитинства, в зв'язку з чим потребує проведення регулярно обстежень та медико-соціальної реабілітація, яку дитина отримує в приватному реабілітаційному центрі Монтессорі «Соняшник». За проведення занять з дочкою вона проводить оплату в розмірі 150 гривень за один день. Оплата на вимогу Центру проводиться у формі благодійної допомоги. За період з вересня 2013 року по січень 2014 року вона понесла додаткові витрати на суму 8060 гривень, половину яких в розмірі 4030 просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він не має можливості оплачувати додаткові витрати, так як не являється приватним підприємцем, ніде не працює, ніяких доходів не має, та має значну заборгованість по виплаті аліментів на користь позивачки. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати на дітей без погодження з ним, навчання старшої доньки на контрактній основі та реабілітації дочки [PERSON] в приватному реабілітаційному центрі. В той час як можлива реабілітація дитини безоплатно в державних установах та навчання на державній основі старшої дочки. Більше того, згідно наданих квитанцій позивачка вносила благодійні внески реабілітаційному Центу, які не є обов'язковими. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі згідно свідоцтва про шлюб та свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 4,5). Відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7). Позивачка [PERSON] проживає разом з дочками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Миргородського КЖЕУ №8641 від 12.12.2013 року (а.с.8). Дочка [PERSON] навчається в Полтавському кооперативному технікумі 1-2 рівнів акредитації на 1 курсі заочного відділення з 01.09.2013 року. Відповідно до договору про підготовку молодшого спеціаліста укладеного позивачкою [PERSON], плата за надання освітньої послуги за 1 семестр становить 1750 гривень (а.с.16,35). Оплата за 1 семестр навчання здійснена 15.08.2013 року коштами позивачки, що підтверджується банківською квитанцією, зважаючи на пояснення відповідача, що ним оплата не проводилася (а.с23). Дочка [PERSON] згідно висновку лікарняно-консультативної комісії є інвалідом дитинства по вродженій патології, за станом здоров'я потребує постійного догляду, консультацій та обстеження (а.с.11-13). Інвалідність встановлена на період з 24.06.2008 року до 15.10.2024 року відповідно посвідчення серії [NUMBER], виданого управлінням праці та соціального захисту Миргородської міської ради (а.с.9). Позивачкою 09.10.2013 року та 08.01.2014 року проведена оплата за проведення лабораторних генетичних досліджень [PERSON], вартість яких становить відповідно 330 грн. та 730 грн. (а.с.17,18,40-43). Оскільки судом встановлено, що позивачкою понесені додаткові витрати на дітей [PERSON] та [PERSON] за період з вересня 2013 року по січень 2014 року в розмірі 1810 гривень, тому виходячи з заявлених позовних вимог половина витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд не може взяти до уваги твердження відповідача, що відсутність постійного доходу та наявність заборгованості по сплаті аліментів є підставою для відмови задоволенні позову, оскільки факт не перебування на обліку в Центрі зайнятості населення свідчить про небажання працевлаштування, а не про неможливість працевлаштування відповідача. Тому суд даний факт та факт не здійснення підприємницької діяльності відповідачем (а.с.36,39) не вважає обставинами, що дають підстави для звільнення його від обов'язку брати участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами. Відповідно до протоколу психолого - медико - педагогічної консультації від 11.10.2013 року, [PERSON] рекомендовано заняття з спеціалістами в центрі ранньої соціальної та побутової реабілітації (а.с.14). Згідно умов договору №32 від 04.09.2013 року укладеного позивачем та Громадською неприбутковою організацією соціального захисту Монтессорі-Центр реабілітації дітей -інвалідів «Соняшник», який наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, Центр забезпечує користувачеві (дитині-інваліду [PERSON]) кваліфіковану допомогу у проведенні навчання ортофункціям, задоволення потреб спілкування та зобов'язується надавати якісні послуги в обсязі, який відповідає можливостям Центру та відповідно до потреб користувача. Умовами договору не передбачено проведення оплати батьками користувачів за вказані послуги в будь-який спосіб та розміри оплати. Крім того в супереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не надано будь-яких об'єктивних доказів, які б підтверджували, які саме надаються послуги Центром та чи відповідає це інтересам дитини, тобто чи потребує [PERSON] саме таких послуг і що отримання таких послуг можливе лише в недержавній установі. Як і не надано доказів, що ці послуги були надані Центром, і за їх надання Центр отримав кошти від позивача та в якому розмірі. Надані позивачем банківські квитанції про щомісячне перерахування нею благодійної допомоги на рахунок Центру (а.с.19-22) на думку суду не може бути належним та беззаперечним доказом додаткових витратах на дитину, що викликані її хворобою, і тому в задоволенні позовних вимог про стягнення половини суми благодійної допомоги наданої позивачем необхідно відмовити за безпідставністю. При звернені до суду позивач була звільнена від сплати судового збору. В зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: partial