Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивований тим, що 25 травня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вона з відповідачем проживали разом три з половиною роки, вели спільне господарство, будували міцні сімейні відносини. Останні роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися у присутності їхньої дитини. Вони з відповідачем неодноразово впродовж останніх років намагалися поговорити один з одним про спільні сімейні проблеми. Близько двох років вона з дитиною не проживають разом з відповідачем в одному помешканні, однак ще півтора року тому сторони намагалися помиритися, зберегти сім'ю. Останні півроку відповідач не відвідує ні її, ні дитину, матеріально не приймає участі у вихованні спільної дитини. З моменту фактичного припинення їхніх шлюбних відносин відповідач [PERSON] матеріально ні їй, ні дитині не допомагає, внаслідок чого вона не має можливості самостійно утримувати дочку. На момент подання позову їй стало відомо, що відповідач працює офіційно в Дрогобицькому управлінні експлуатації газового господарства, де розмір його офіційної заробітної плати становить 2 200 грн. Просить шлюб розірвати та стягувати аліменти в розмірі ? доходу відповідача. Від відповідача адресу суду надійшло заперечення, у якому він вказує, що він не погоджується з позовними вимогами в частині розміру стягнення аліментів. Оскільки протягом тривалого часу він не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати дитину, постійно приймав участь у її вихованні, догляді, намагається дати їй повноцінне батьківське піклування та турботу, прикладає зусилля у вирішенні її повсякденних питань та проблем, не зважаючи та не, що спільно з позивачкою та дитиною не проживає. Він офіційно працює на посаді «слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування 3 р. підр. 101030105», його середньомісячний заробіток складає 2 788,16 грн. Інших доходів він не має. Таким чином, якщо з нього стягуватимуть аліменти в розмірі заявлених позовних вимог, це складатиме 50% від його заробітку, що поставить його у складне матеріальне становище, він не матиме можливості на зустрічі з дитиною, купувати для неї речі, як це було раніше. Він допомагав дитині раніше до моменту заявлення позову дружиною, передавав грошові кошти на руки позивачці. Але з того часу, як позивачка звернулася до суду з позовом, для підтвердження цієї обставини, що він дійсно виконує свій батьківський обов'язок по утриманню дитини, він змушений відсилати грошові кошти позивачці через пошту. Вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне подружнє життя та збереження сім'ї є неможливими, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів в розмірі ? доходу, вважає, що така позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Визнає позовну вимогу в частині стягнення встановленого законом розміру аліментів. У судовому засіданні позивачка пояснила, на даний час вони з відповідачем спільно не проживають, останніх півроку їхнє спілкування взагалі припинилося. Перший рік спільного життя стосунки були нормальні, поки їм матеріально допомагали батьки. Відповідач особисто з своїх доходів ніколи кошти на утримання дитини не надавав. Чоловік останнім часом почав цікавитися хлопцями, приводив їх додому. Чоловік поводив себе аморально у присутності малолітньої дитини, демонструючи у її присутності нетрадиційну сексуальну орієнтацію. Оскільки під час подружнього життя вони проживала у будинку його батьків, то вона була змушена (після того, як остаточно загострилися їхні відносини) переїхати до своїх батьків. Роз'їхалися вони остаточно у 2014 році, хоча вона не однократно намагалися помиритися. Просить стягувати аліменти в розмірі половини заробітної плати відповідача, оскільки раніше ніколи відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надавав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні визнав позов у частині розірвання шлюбу у повному обсязі, в частині стягнення аліментів визнав частково. У судовому засіданні пояснив, що інтереси його довірителя не спрямовані на підтримання подружнього життя з позивачкою, підстав зберігати шлюб немає Що стосується розміру аліментів, то вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі ? від його доходу на утримання малолітньої дочки. Твердження позивачки, що відповідач жодним чином не надає коштів на утримання дитини, голослівні та нічим не підтверджені. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 25 травня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 63, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] /арк. справи 5/. У сторін є спільна дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] /а.с. 6/. Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально. З позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що фактично шлюбні відносини припинено з 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Вжиття заходів для примирення з метою збереження сім'ї сторони вважали недоцільним, обоє визнали фат, що сім'я фактично розпалася, існує лише формально. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Що стосується вирішення питання про стягнення аліментів та визначення їх розміру, суд вважає, що в цій частині позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач працює слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування в Публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Львівгаз». З період з травня по жовтень 2016 року його загальний дохід становить 19 456,36 грн. /арк. справи 25/. Хоча стороною відповідача до матеріалів справи долучено квитанцію, з якої вбачається, що 10 листопада 2016 року на отримувача «[PERSON]» було перераховано кошти у розмірі 400 грн., суд не може при визначенні розміру аліментів враховувати такий доказ на підтвердження того, що відповідачем постійно надаються кошти на утримання дитини [PERSON], оскільки інших документально підтверджених доказів цього немає, а переказ коштів в сумі 400 грн. було здійснено задовго після того, як позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів. Окрім того, на документі не вказано призначення платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 531 грн. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина здорова та повністю знаходяться на утриманні матері, стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, він має офіційне місце працевлаштування. Суд вважає, що з врахуванням вказаних обставин з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі ? всіх видів доходу відповідача на утримання дитини: [PERSON],[INFO], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено статтею 79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Оскільки позов задоволено, то з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. у користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial