Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2015 року народження, в розмірі 2870,59 грн. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що її син [PERSON] , [INFO] , находиться на її повному утриманні. Дитина часто хворіє, має ряд хронічних захворювань, а саме: Гіпертрофія мигдаликів 2 степені. Аденоїдид. Алергоз. Хронічний алергічний блефарокон`юктивіт, у зв`язку із чим дитина перебуває на диспансерному обліку та потребує періодичного обстеження та придбання ліків. Також, спільний син [PERSON] відвідує дитячий садочок «Ясла - садочок» №195 Одеської міської ради. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивачка надала заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надано. Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений Конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що у 2013 році між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини, які у встановленому порядку зареєстровані не були. Від вказаних стосунків у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . З 2017 року сторони проживають окремо, а їх син [PERSON] перебуває на вихованні матері і проживає разом з нею. Як вбачається з медичного висновку ДУ «ІНСТИТУТ ОЧНИХ ХВОРОБ І ТКАНИННОЇ ТЕРАПІЇ ІМЕНІ В.П. ФІЛАТОВА НАМИ УКРАЇНИ» від 09.10.2020 року [PERSON] , 2015 р.н., знаходиться під диспансерним наглядом в Українському центрі дитячої офтальмології з приводу хронічного алергічного блефарокон`юктивіту. Згідно довідки №11/08.20 від 12.10.2020 року [PERSON] , [INFO] потребує домашнього догляду. У зв`язку з вказаним позивач вимушена була вийти у декретну відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON] шестирічного віку, що підтверджується наказом №2279 від 12.10.2020 року Одеської обласної прокуратури. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. З ст. 51 Конституції України). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХЩ78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Одним із основних прав дитини є право на утримання,яке кореспондується з Конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Згідно зі ст.185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат па неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Так у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 Верховний Суд України зазначив, що «виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються па дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.» З пояснень позивача вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 2870,59 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження, Позивач зазначає, що зазначені витрати складаються з суми витрат понесених позивачем на харчування у дитячому садочку та на придбання ліків для дитини на підставі лікарських призначень у в зв`язку із частими хворобами дитини, а саме: 1692, 13 грн. (ліки придбані за період хвороби з 06.04.21-19.04.21 згідно чеків)+ 669, 45 гривень (ліки придбані за період хвороби з 07.05.21-14.05.21 згідно чеків)+ 3379, 60 грн. (батьківська плата за харчування дитини) = 5741, 18 грн. Стосовно витрат на харчування дитини у дитячому садочку «Ясла-садок» № 195 Одеської міської ради у розмірі 3083,60 грн. та 296 грн. суд зазначає наступне. З 01.09.2018 року [PERSON] відвідував дитячий садок «Ясла-садок» №195 Одеської міської ради. Згідно довідки Комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Малиновського району м. Одеси» №01-21/288 від 27.04.2021 року, наданої позивачем, останньою було сплачено 3083, 60 грн. за харчування дитини у дитячому садку «Ясла-садок» №195 Одеської міської ради. А також в матеріалах справи є доказ на підтвердження витрат на харчування за травень 2021 року у розмірі 296,00 грн. дублікат чеку від 13.05.2021 року, код квитанції 9232-4587-8135-7337. Виходячи з викладеного, разом витрати понесені позивачкою на харчування дитини у садочку становлять: 3083, 60 грн.+296, 00 грн.=3379, 60 грн. Крім того, як вбачається з наданих суду квитанцій позивачем на лікування [PERSON] було витрачено 1692,13 грн. (ліки придбані за період хвороби дитини з 06.04.21-19.04.21 згідно чеків)+ 669, 45 гривень (ліки придбані за період хвороби з 07.05.21-14.05.21 згідно чеків). Зазначені обставини підтверджується належними та допустимим доказами, тому вказана сума обґрунтована, відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами та 1/2 частина її вартості підлягає стягненню на користь позивачки. Слід зазначити, що позивачем надано суду розрахунок заборгованості від 01.11.2021 року Біляївського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) при примусовому виконанню виконавчого листа №522/16936/20 виданого 28.07.2021 року Приморським районним судом м. Одеси на користь позивачки про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , 20215 р.н. згідно якого розмір заборгованості складає 41900,00 грн. Також позивачкою надано суду копію супровідного листа державного виконавця Біляївського ВДВС про направлення сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2021 року згідно виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси по справі № 522/19853/20 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести наявність особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на дитину, їх розмір та доцільність. З урахуванням наведеного, позивачем були понесені додаткові витрати на утримання дитини у загальному розмірі 5741 грн. 18коп., з яких : оплата на лікування 2361 грн. 58 коп. та оплата харчування у дитячому садку 3379 грн. 60 коп. Вартість половини цих витрат становить 2870 грн. 59 коп. (5741,18 грн./2=2870 грн. 59 коп.) Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2015 року народження, в розмірі 2870 грн. 59 коп.

Outcome: approved