Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому зазначає, що з 29.11.2003 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у шлюбі народився син, [PERSON], який проживає разом із позивачем. Шлюбні відносини сторони припинили з 2006 року, разом не проживають. Кожен з них живе своїм життям і тому шлюб носить формальний характер. Примирення не можливе. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім'ї відсутні. Спір про поділ майна відсутній. Потреб у визначенні судом додаткового строку для примирення позивач не вбачає. Оскільки шлюб між сторонами не був розірваний, то при реєстрації сина [PERSON] у свідоцтві про його народження був записаний батьком відповідач, який насправді не є батьком дитини та аліменти з нього на утримання дитини не стягуються. Просилаючись на указані обставини, позивач просить: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 29.11.2003 відділом РАГС Тростянецького РУЮ Сумської області за актовим записом №188; виключити запис про [PERSON] як батька з актового запису №71 від 14.07.2018 про народження [PERSON] у Тростянецькому районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Сторони у підготовче судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримує, просить понесені судові витрати залишити за нею, а відповідач позов визнає. Сторони у своїх заявах просили прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні, наслідки визнання позову відповідачу зрозуміло, що у даному випадку суд постановляє рішення про задоволення позову. Указане рішення може бути прийняте у підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.ст.200,206 ЦПК України, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як установлено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а саме письмові докази: свідоцтво про одруження між сторонами, зареєстрованого 29.11.2003 відділом РАГС Тростянецького РУЮ Сумської області за актовим записом №188 (а.с.13); свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], у якому у графі батько указаний [PERSON] (а.с.14) судом установлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. З урахуванням вищевказаних норм, суд вважає, що є підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини. Крім того, суд під час винесення рішення вирішує питання розподілу судових витрат. Позивач у поданій письмовій заяві просила залишити за нею понесені судові витрати. Але, суд, ураховуючи ч.2 ст.142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 704,80 грн., так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного та

Outcome: approved