Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з останньої суму авансу у розмірі 6000,00 доларів США. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що у 2011 році вона мала намір придбати у відповідачки будинок [ADDRESS]. Проте, відповідач їй повідомила, що на будинок належним чином не оформлені документи та попросила передати їй грошову суму для оформлення документів на будинок. Вони з відповідачкою домовились про продаж будинку та вирішили, що гроші за нього будуть передаватися у два етапи: 1 етап - передача авансу у сумі 6000,00 доларів, з яких відповідачу певну суму витратить на оформлення документів щодо будинку, і 2й етап - позивач надасть відповідачу суму, яка залишить несплаченою, не більше чим через місяць. 04.10.2011 року між нею та відповідачкою було укладено розписку про отримання відповідачкою коштів у сумі 6000,00 доларів, в якій було вказано, що [PERSON] надала [PERSON] 6000,00 доларів, а остання в свою чергу гарантувала будинок не продавати. При складанні розписки та передачі грошей були присутні свідки. У розписці вони не визначили, що передана суму є завдатком, а тому вона вважається авансом. У подальшому в телефонній розмові вона зрозуміла, що відповідачка [PERSON] документи на будинок не оформила і зважаючи на це вона була вимушена відмовитися від купівлі будинку. [PERSON] сума авансу повернута не була, та окрім того, як з'ясувалося, відповідачка повідомила [PERSON] недостовірні відомості про будинок. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити. [PERSON] зауважила, що вона передавала відповідачці за розпискою саме 6000,00 доларів США, купюрами по 100,00 доларів США. Передання коштів здійснювалося у присутності свідків, які бачили як сам факт передачі грошей, так і самі гроші. [PERSON] взяла гроші, поклала до своєї сумки та гарантувала свій будинок не продавати нікому іншому. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги визнали частково, та не заперечували проти стягнення на користь позивачки 6000,00 грн. [PERSON] зазначила, що у розписці не конкретизовано, які саме гроші вона начебто отримувала від [PERSON] Долари США вона не отримувала, та не заперечує проти повернення коштів у сумі 6000,00 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та вивчивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 2011 року між сторонами у простій письмовій формі, в присутності трьох свідків: [PERSON], [PERSON], а також матері позивачки [PERSON], було укладено розписку, згідно з текстом якої [PERSON] дає [PERSON] гроші в сумі шість тисяч доларів, а [PERSON] в свою чергу підтверджує, що взяла у [PERSON] суму в розмірі шість тисяч доларів та дає гарантію будинок не продавати іншим клієнтам. Розписка була складена у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], які власноручно на тексті розписки здійснити відповідні записи про свою присутність при укладанні між сторонами зазначеного правочину. При укладанні розписки також була присутня матір позивачки - [PERSON] та будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка підтвердила факт укладання розписки та передання [PERSON] [PERSON] саме 6000,00 доларів США, а не гривень. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] оглянули представлену для огляду представником позивачки у судовому засіданні банкноту номіналом 100,00 доларів США та підтвердили, що [PERSON] відповідачці 04.10.2011 року передавалися саме 6000,00 доларів США. Разом з тим, суд також бере до уваги, що у розписці свідок [PERSON] письмово зазначила про підтвердження факту передання відповідачці саме шести тисяч доларів зазначивши знак - « $ «, що є знаком долара і використовується Федеральним банком Сполучених Штатів Америки для позначення банкнот американських доларів (міжнародне позначення USD) - державної грошової одиниці США. Учасники процесу оглянули в судовому засіданні банкноту номіналом 100,00 доларів США та свідки підтвердили, що за вказаною розпискою передавалися саме долари США. Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення відповідачки про те, що нею отримувалися від позивачки 6000,00 грн., оскільки як [PERSON] сама повідомила в судовому засіданні у своїх поясненнях, що їй відомо якою саме є офіційна валюта України. На запитання суду про те, чому відповідачка у розписці зазначила про отримання нею саме шести тисяч доларів, остання конкретної відповіді не надала, а лише вказала, що можливо вона помилилася назву гривні з назвою долар. Разом з тим, з наданої позивачкою банківської квитанції, долученої до матеріалів справи у копії, вбачається, що незадовго до укладання розписки від 04.10.2011 року [PERSON] у касі відділення ПАТ «КБ «ПриватБанк» купувала валюту у розмірі 6000,00 доларів США (USD). Отже, до таких пояснень [PERSON] та її представника у судовому засіданні суд відноситься критично та не приймає їх до уваги. Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачці сума авансу повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася. Встановлено, що сума, яку отримала відповідачка від позивача є авансом, тому, суд вважає, що сума авансу в розмірі 6000,00 доларів США підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved