Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу другого з батьків , вказуючи , що в 22.11.2001 році вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1800. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] . Батьком дитини є відповідач - [PERSON]. Дитина народилася зі слабким імунітетом часто хворіла, з народження перебуває на диспансерному обліку в Черкаській дитячій міській поліклініці №2 з діагнозом ЧДХ часто довготривало хворіючи дитина , гіперметронічний астигматизм, атопічний дерматит, ВСД по змішаному типу. Лікарі наголошували , що захищати організм від хвороб зобов'язаний імунітет, який потрібно зміцнювати та рекомендовано санаторно - курортне лікування та перебування довготривалий період , не менше як 21 день для акліматизації , при можливості хоча б один раз у шість місяців на морі. У Росії у неї є родичі в місті Сочі, яке розташоване біля моря. З ними вона має теплі родинні стосунки і вони піклуються про стан здоров'я її дитини і завжди запрошують з повагою гостювати у будь - який зручний для неї час без обмеження терміну перебування. Останнім часом у неї з чоловіком - відповідачем по справі [PERSON] виникають непорозуміння, вони віддалилися один від одного та він з незрозумілих для неї мотивів , перестав надавати згоду на вивіз їхньої дитини за кордон, що є перешкодою для виїзду дитини за кордон з метою оздоровлення. Відповідач не усвідомлює, що поїздка до моря відповідає інтересам їхньої дитини та розширює її світогляд та сприятиме всебічному розвитку. Згідно ст.33 Конституції України кожному , хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини , їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року , вказує , що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду . Згідно п.4 постанови КМ України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1 за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. 2без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7,155 СК України встановлено що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей , незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами , адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного , морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Просила суд надати дозвіл на виїзд до Російської Федерації з України громадянина України, який не досяг 16-ти річного віку, [PERSON], ( що народився [INFO] року у м. Черкаси, Черкаська область , Україна ), у супроводі його матері, громадянки України - [PERSON] ( номер облікової картки платника податків [NUMBER], яка народилася [INFO] року у м. Турсунзаде, Таджикістан), без згоди та супроводу його батька, громадянина України - [PERSON] (номер облікової картки платника податків [NUMBER], народився [INFO] року у м. Золотоноша Черкаської області) у період з дня набрання судовим рішенням законної чинності до 1 вересня 2014 року ( на період літніх канікул ) . В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , надавши до суду письмову заяву від 16 червня 2014 року, згідно якої вбачається , що він справу просить розглядати без його участі, заяву [PERSON] визнає та не заперечує проти задоволення заяви, надає свою згоду на виїзд дитини за кордон в період з 1.07.2014 року по 30.08.2014 року. Представник Служби у справах дітей Черкаської міської ради Зубалій Н.А. також просила суд задовольнити заяву [PERSON], вказуючи , що це відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Суд , заслухавши пояснення [PERSON] , представника Служби у справах дітей Черкаської міської ради Зубалій Н.А. , дослідивши надані письмові матеріали справи , вважає, що заява підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено , що в 22.11.2001 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1800. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] . Батьком дитини є відповідач - [PERSON], [INFO]. Їхня дитина , син [PERSON], народився зі слабким імунітетом, часто хворіє, з народження перебуває на диспансерному обліку в Черкаській дитячій міській поліклініці №2 з діагнозом ЧДХ часто довготривало хворіючи дитина , гіперметронічний астигматизм, атопічний дерматит, ВСД по змішаному типу. Лікарі наголошували , що захищати організм від хвороб зобов'язаний імунітет, який потрібно зміцнювати та рекомендовано санаторно - курортне лікування та перебування довготривалий період , не менше як 21 день для акліматизації , при можливості хоча б один раз у шість місяців на морі. За поясненнями позивачки [PERSON], у Росії у неї є родичі дві тітки та двоюрідна сестра [PERSON]. в місті Сочі, яке розташоване біля моря. З ними вона має теплі родинні стосунки і вони піклуються про стан здоров'я її дитини і завжди запрошують з повагою гостювати у будь - який зручний для неї час без обмеження терміну перебування. Також, встановлено , що на теперішній час у позивачки з відповідачем [PERSON] виникають непорозуміння, вони віддалилися один від одного та [PERSON] з незрозумілих для неї мотивів , перестав надавати згоду на вивіз їхньої дитини за кордон, що є перешкодою для виїзду дитини за кордон з метою оздоровлення. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток . Враховуючи , що неповнолітній [PERSON] часто хворіє та потребує санаторно - курортного лікування , в тому числі і біля моря , суд вважає, що поїздка дитини до Росії та до моря м . Сочі відповідає інтересам дитини та розширює її світогляд та це сприятиме всебічному розвитку. Згідно ст.33 Конституції України кожному , хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини , їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року , вказує , що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду . Згідно п.4 постанови КМ України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1 за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. 2без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7,155 СК України встановлено , що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей , незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами , адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного , морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 оформлення проїзного документу дитини здійснюється на підставі заяви батьків законних представників батьків чи дітей , а у разі , коли батьки не перебувають у шлюбі між собою , того з них , з ким проживає дитина , справжність підпису яких засвідчено нотаріально . За наявності заперечень одного із батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду . Відповідач [PERSON] надав суду заяву про надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон, а тому , будь -які перешкоди у задоволенні заяви [PERSON] відсутні . Дитина - неповнолітній [PERSON], [INFO], постійно проживає з позивачкою , а тому , враховуючи вищенаведений пункт 18 Правил … , ті обставини , що виїзд [PERSON] за кордон разом з дитиною не заперечується представником Служби у справах дітей Черкаської міської ради , суд вважає , що заява [PERSON] підлягає до задоволення . Також , за [PERSON] має бути визнано право самостійно оформляти документи на виїзд дитини без згоди відповідача . На підставі наведеного , ст. ст. 11, 60, 213-215, 88 ЦПК України та

Outcome: approved