Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 19. 09. 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] року народився син [PERSON] . З 2017 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, мешкають окремо один від одного, спільного бюджету не мають, сумісне господарство не ведуть. Дитина проживає з нею, є інвалідом першої групи із захворювання: важкий млявий тетрапарез з порушенням статики та руху, груба затримка усіх видів розвитку, спастична контрактура в колінних суглобах, евіноплосковальгусна деформація стоп, сколіотична деформація стовбура на тлі СМА. У зв`язку зі станом здоров`я сина вона має вивозити його на обстеження до м. Донецька, оскільки там залишилося обладнання, яке дозволяє встановити прогресивність хвороби. Проте відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, участі в його житті свідомо не приймає, її прохання надати дозвіл на виїзд дитини залишилося без відповіді, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Просить надати їй дозвіл на виїзд сина [PERSON] у м. Донецьк без годи (супроводу) батька дитини [PERSON] на строк 2 роки. До суду позивачка не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності і задовольнити позовні вимоги. Відповідач повторно до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином на сайті Бердянського міськрайонного суду, причини неявки суду не пояснив, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4619, виданої «Дитячим територіальним медичним об`єднання» Краматорської міської ради та довідки № 73/3 від 04. 02. 2020 року, виданої Центром первинної медико - санітарної допомоги Костянтинівської міської ради, [PERSON] має статус дитини - інваліда підгрупа «А» , має діагноз важкий млявий тетрапарез з порушенням статики та руху, груба затримка усіх видів розвитку, спастична контрактура в колінних суглобах, евіноплосковальгусна деформація стоп, сколіотична деформація стовбура на тлі СМА. Позивачка вказала, що син мешкає з нею, потребує виїзду до м. Донецька на обстеження та лікування, але відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і на її вимогу надати згоду на виїзд сина за межі України такої згоди не надає. За правилами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи, що позивачка довела нагальну необхідність виїзду неповнолітньої дитини за межі України, а саме - для лікування дитини - інваліда, суд вважає, що є підстави для надання дозволу на такий виїзд без згоди батька - [PERSON] , який самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] . Такий дозвіл узгоджується з частинами 1 і 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року і набрала чинності для України 27. 09. 1991 року, де передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя,беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї перед законом. Суд вважає, що таким чином буде забезпечене право дитина на отримання медичної допомоги, оскільки обладнання, необхідне для проведення обстеження [PERSON] , залишилося на окупованій території.

Outcome: approved