Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Олександрійської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів про визнання звільнення протиправним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Мотивуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що 1 березня 2005 р. вона працевлаштувалася до школи-інтернату вихователем . За наказом від 30 серпня 2013 р. її було звільнено з посади вихователя з 31 серпня 2013 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку із скороченням штату. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 20 січня 2014 р. звільнення визнано протиправним, її поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 27 січня 2014 р. її письмово було повідомлено про те, що у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі наказу від 22 січня 2014 р. № 35 «Про майбутнє звільнення працівників за скороченням чисельності (штату), наказу від 21 січня 2014 р. № 9-К «Про внесення змін у штатний розпис Олександрійської загальноосвітньої школи-інтернату» та штатного розпису вона попереджається про скорочення 1,0 ставки вихователя з 23 квітня 2014 р., та запропонована вакантна посада лаборанта - 0,25 ставки. 24 квітня 2014 р. вона була ознайомлена з наказом про звільнення у зв'язку із скороченням штату з 24 квітня 2014 р. з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку. Позивачка вважає, що її звільнення здійснено з порушенням трудового законодавства з огляду на таке: Її було повідомлено про скорочення 1,0 ставки вихователя без зазначення того, чи підлягає скороченню саме її посада. Копії вищезгаданих наказів їй не було надано. Між тим, як вбачається із штатного розпису, у штаті Олександрійської загальноосвітньої школи -інтернату існувало п'ять посад вихователів, одну з яких обіймала вона, позивачка. При звільненні за цією підставою, як того вимагає закон, їй було запропоновано перейти на роботу лаборанта (0,25 ставки), але вона змушена була відмовитися від неї через невідповідність її кваліфікації. За рівних умов продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі мала надаватися особам, переліченим в ст. 42 КЗпП України. Вона має тривалий безперервний стаж в даній установі, розлучена, є єдиною працездатною особою з самостійним заробітком і на її утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Наявність у неї переважного права на залишення на роботі встановлена також рішенням суду і ця обставина не потребує доказуванню. При розгляді профспілковим комітетом подання адміністрації про звільнення , яке відбулося 3 квітня 2014 р., вона присутня не була. В школі - інтернаті 1,3 ставки вихователя (підмінна) була вакантна, але вакантну посаду їй не запропонували. Відсутнє економічне та будь - яке інше обгрунтування проведеного скорочення посади вихователя. До того ж строки розгляду подання порушено. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі з наведених вище підстав. Представник відповідача - Волошенко А.О. заперечила проти позову, суть яких полягає в наступному: У зв'язку із значним зменшенням контингенту вихованців школи-інтернату, що обумовлено державною цільовою соціальною програмою реформування системи закладів для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, для забезпечення відповідності фактичної чисельності штату працівників школи-інтернату нормативній, [PERSON] було звільнено з посади 30 серпня 2013 р., але 20 січня 2014 р. суд поновив її на роботі, не врахувавши, що скорочена штатна одиниця виведена із штатного розпису 2 вересня 2013 р. Так як рішення суду обов'язкове для виконання, Департамент освіти та науки Кіровоградської обласної державної адміністрації для поновлення позивачки на роботі ввів штатну одиницю вихователя тимчасово в період з 21 січня 2014 р. по 23 квітня 2014 р., тому фактично заново розпочалася процедура скорочення, так як економічне обгрунтування введення постійно діючої ставки вихователя відсутнє. Дотримуючись вимог трудового законодавства, відповідач персонально попередив усіх вихователів про можливе звільнення з посади. Особа кожного ретельно перевірялася. Умови продуктивності праці позивачки були далеко не рівними порівняно з іншими працівниками. Серед усіх претендентів на звільнення лише [PERSON] та [PERSON] не працювали на робочих місцях осіб, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. [PERSON] має дві вищі педагогічні освіти, педагогічний стаж - 13 років, двох дітей віком до 14 років, є головою профспілкового комітету, тому переваг у нього більше ніж у [PERSON] На момент звільнення [PERSON] вакантних посад вихователів не було. На 1 ставку вихователя підміни 24 грудня 2013 р. рішенням суду було поновлено [PERSON] [PERSON] була особисто присутня на всіх засіданнях профспілкового комітету. 3 квітня 2014 р. профспілковий комітет дав згоду на її звільнення і не пізніше ніж через місяць з цієї дати її було звільнено, тобто з дотриманням строку звільнення. 15 травня 2014 р. територіальною державною інспекцією з питань праці у Кіровоградській області в закладі проводилася перевірка дотримання вимог законодавства про працю. Порушень щодо звільнення [PERSON] не встановлено. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що в зв'язку із попереднім поновленням на роботі [PERSON], була тимчасово, до 24 квітня 2014 р., введена одна штатна одиниця вихователя. Рішенням суду було поновлено ще одну особу. Була вакантна 0,3 ставки вихователя. Розпочалася процедура скорочення. На момент звільнення школа-інтернат не могла запропонувати [PERSON] 0,3 ставки, бо планувалося скоротити 1,3 ставки вихователя. На час вирішення питання про наступне вивільнення в школі - інтернаті працювало лише два вихователя, з якими було укладено трудовий договір на невизначений строк, - це [PERSON] та [PERSON]: [PERSON] - на повну ставку , [PERSON] - на 0,7 ставки. Ставка [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, була розподілена між між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На час відпустки по догляду за дитиною вихователя [PERSON] за строковим трудовим договором працювала [PERSON], на час відпустки [PERSON] - [PERSON], на час відпустки [PERSON] - [PERSON]. 25 грудня 2013 р. поновлено на роботі [PERSON] на 1,3 ставки вихователя підміни. З 28 лютого 2014 р. її знову звільнено. 0,3 ставки вихователя фактично існувало до 28 лютого 2014 р., а з 1 березня виключена із штатного розпису. Всі вихователі, окрім [PERSON] і [PERSON], мають вищу освіту. [PERSON] була особисто присутня на засіданні профкому, коли вирішувалося питання про її звільнення. Вислухавши пояснення представників сторін та їх доводи, дослідивши докази, що їх надали сторони, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2013 р. відповідно до наказу Олександрійської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів у зв'язку із значним зменшенням контингенту вихованців школи-інтернату, що обумовлено державною цільовою соціальною програмою реформування системи закладів для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, для забезпечення відповідності фактичної чисельності штату працівників школи-інтернату нормативній, з 1 березня 2014 р. 1,3 ставки вихователя виведено із штатного розпису. 24 січня 2014 р. профкомом школи - інтернату розглянуто подання директора навчального закладу про скорочення штату - тимчасової посади вихователя в зв'язку з поновленням за рішенням суду на посаду вихователя та введенням Кіровоградським департаментом освіти та науки Кіровоградської обласної державної адміністрації тимчасової посади вихователя з 21 .04. 2014 р. по 23.04. 2014 р. 27 січня 2014 р. усі вихователі були попереджені про майбутнє звільнення за скороченням чисельності (штату) з 23 квітня 2014 р. 3 квітня 2014 р. профком розглянув подання директора про майбутнє вивільнення працівників, на якому була присутня і [PERSON], і дав згоду на звільнення в зв'язку з скороченням чисельності останньої з 24 квітня 2014 р. 24 квітня 2014 р. [PERSON] звільнена з посади вихователя на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України - в зв'язку із скороченням штату з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. Від переведення на роботу лаборанта на 0,25 ставки вона відмовилася з посиланням на відсутність кваліфікації. В травні 2014 р. вона звернулася до суду, оспорюючи законність звільнення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Як зазначено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч.1 ст. 41 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишенні на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, переліченим в ч.2 ст. 42 КЗпП України. Законом врегульовано порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Так, згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено(ч.3 ст. 43 КЗпП України). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації(профспілкового представника( ч.8 ст. 43 КЗпП України. Як вбачається із матеріалів справи, в закладі мали місце зміни в організації праці, пов'язані із значним зменшенням контингенту вихованців школи-інтернату. З - поміж вихователів, які працювали постійно (на невизначений строк), були лише дві особи: [PERSON] та [PERSON], обоє - з вищою освітою. Решта вихователів були прийняті на роботу на певний строк на час відпусток по догляду за дитиною іншими вихователями, які укладали трудовий договір на невизначений строк. Перевага була надана [PERSON] з огляду на те, що він має вищу освіту, вищу категорію, заохочення, двох неповнолітніх дітей, є головою профкому закладу. Судом встановлено, що вакантних посад, окрім 0,25 посади лаборанта, яку адміністрація запропонувала позивачці, в навчальному закладі не було. [PERSON] відмовилася від переведення на роботу лаборанта через відсутність відповідної кваліфікації. Суд дійшов висновку, що під час звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників було дотримано процедуру вивільнення працівника (консультації із профспілковим комітетом щодо відбору посад, працівників попереджено за два місяці про наступне вивільнення, від профспілкового комітету отримано дозвіл на звільнення [PERSON], вчасно видано наказ). Розгляд кандидатури проведено з урахуванням продуктивності праці, кваліфікації та переваг. Зазначене підтверджується протоколами засідань профспілкового комітету, згідно до яких розглядалося подання директора школи -інтернату як про скорочення штатної одиниці - вихователя, так і конкретної особи, на якому була присутня [PERSON], штатними розписами на 2013р., 2014 р., наказом від 26 грудня 2013 р. «Про внесення змін у штатний розпис», попередженнями вихователів про наступне вивільнення і, зокрема, [PERSON], наказом про звільнення [PERSON] від 24 квітня 2014 року. З огляду на те, що суд не вбачає порушень трудового законодавства при звільненні [PERSON] , підстав для задоволення решти її вимог також немає. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачеві, який за законом звільнений від сплати судового збору, відмовлено, а відповідач судових витрат не поніс, то відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed