Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, що 16 вересня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. За час спільного життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. У своєму позові позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2016 року. На даний час ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбні відносини фактично припинені, наміру зберегти сім'ю позивач не має. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 16.09.2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. В судовому засіданні [PERSON], вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, посилаючись на обставини вказані у позові. Додатково пояснила, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені повністю, спільне господарство між ним не ведеться, наміру зберегти сім'ю немає. На даний час почуття любові та поваги між сторонами відсутні. Відповідач, [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2005 року, зареєстрованому Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом №1311. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач на протязі року сторони проживають окремо, а шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися повністю з січня 2016 року та після цього не відновлювались. На примирення позивач не згодна, наполягає на розірвані шлюбу, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцйією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Враховуючи те, що сторони не проживають разом та на примирення одна із сторін не згодна, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін. Згідно ст.. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарство, на примирення не націлені та збереження сім'ї неможливе. Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Outcome: approved