Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] р. н. відносно їхньої малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що проживала в шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням Хустського районного суду від 15.09.2014 року, та вирішено питання стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Однак обов'язків щодо виховання дитини відповідач не виконує, з дитиною не спілкується, не цікавиться розвитком доньки та не дбає про її матеріальне забезпечення. Вважає, що дії відповідача свідчать про його ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки і це дає підстави для позбавлення його батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги повністю підтримує і на підставі наданих доказів просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на розгляд даної справи у газеті «Новини Закарпаття» №20 (4731) від 17 березня 2018 року. Однак жодних заяв, клопотань або повідомлень про неможливість з'явитися в судове засідання від відповідача не надходило. Представник органу опіки та піклування Іршавської РДА в судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист за підписом заступника начальника служби у справах дітей Іршавської РДА, в якому той просив суд розглядати справу без участі представника третьої особи, висновок наданий до матеріалів справи підтримує і не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В ході розгляду справи позивачем доведено, що відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу взагалі припинив буд-яке спілкування з дитиною, фактично не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини і не цікавиться її існуванням. Виходячи з вище зазначеного, суд констатує, що відповідач за даних обставин належним чином не виконує свої батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, не піклується про її фізичний, духовний розвиток, не спілкується з нею, усунувся від її виховання і матеріального забезпечення та не проявляє ніякого інтересу до її життя. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Outcome: approved