Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,5009 га, яка складається із земельних ділянок : площею 0,2365- кадастровий номер 4621886100:10:000:0082, та площею 1,2644 га - кадастровий номер 4621886100:10:000:0023, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] на її користь склала заповіт, яким усе належне їй майно на день смерті заповіла позивачці. Позивач зазначає, що спадщину прийняла. Спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернулася до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно заповіту складеного 16.03.2020 року, посвідченого секретарем Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області Смерекою Н.П., [PERSON] , [INFO] , заповіла усе належне їй майно на день смерті внучці [PERSON] , [INFO] . З копій свідоцтв про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , доводиться внучкою [PERSON] . З копії державного акту серії ЛВ №056870 на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26.01.2004 року №17, є власником земельної ділянки площею 1,5009 га, яка складається із земельних ділянок : площею 0,2365 - кадастровий номер 4621886100:10:000:0082, та площею 1,2644 га - кадастровий номер 4621886100:10:000:0023, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно довідки № 258 від 03.02.2021, виданої Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області. Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 16.03.2020 року в Ремезівцівській сільській раді Золочівського району Львівської області на користь внучки [PERSON] , 1974 р.н., незмінений та нескасований. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її онука [PERSON] , 1974 р.н. Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 61593732 від 09.09.2020 року, інформація в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1263 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна своєї баби, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, наявність інформації про чинність складеного заповіту на користь позивача, відсутність спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні, та/або прийняли спадщину, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved