Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила: визнати договір дарування квартири [ADDRESS] укладений у 2013 році між відповідачами недійсним, у зв,язку з його фіктивністю; застосувати наслідки недійсного договору, скасувавши реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру; поділити майно , набуте під час шлюбу, визнавши за позивачем право власності на ? частину спірної квартири . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що позивач з [PERSON] з 05 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу влітку 2007 року останніми було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON] Після придбання квартири [PERSON], [PERSON] та їх дитина зареєструвалися в квартирі та проживали там однією сім,єю . У 2013 році відносно [PERSON] порушено кримінальне провадження та останній запевнив позивача , що для збереження квартири необхідно переоформити її на [PERSON], та що цей правочин буде фіктивним та 15 серпня 2013 року між відповідачами укладено договір дарування , відповідно до якого [PERSON] подарував , а [PERSON] прийняла у дар спірну квартиру. Отаннім часом стосунки між [PERSON] та [PERSON] погіршилися, на початку березня 2014 року відповідач [PERSON] пійшов з сім,ї, проте шлюб не розірваний. [PERSON] погрожує позивачу позбавленням її житла , оскільки власником квартири є його мати, а позивач не має жодних прав на житло. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та її представник не з»явилася, надали заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позов визнали в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 05 серпня 2006 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об»єкта нерухомого майна від 14.07.2014 року, квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 31.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1585, належить [PERSON]. (Попередній власник [PERSON] з 21.06.2007 року). Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що квартира [ADDRESS] є майном, що набуте подружжям [PERSON] за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не працював з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради із заявами щодо надання дозволу на відчуження квартири [ADDRESS] [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] не зверталися, відповідне рішення в період з 01.01.2013 року по 30.04.2014 року не приймалося. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлення частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Фіктивний правочин визнається недійсним. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає іншій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що дії відповідачів під часу укладення договору дарування, а також відсутність дозволу на відчуження квартири Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, не були спрямовані на передачу [PERSON] права власності на спірну квартиру у порядку дарування, тому позовні вимоги про визнання договору дарування недійсним підлягають задоволенню із застосуванням відповідно до ст. 216 ЦК України наслідків недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належитьїм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не означено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги про поділ майна, набутого під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] та визнає за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та вважає, що частка майна у праві власності на дану квартиру [PERSON]становить ?. На підставі викладеного та

Outcome: approved