Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Єрмак Голд» про визнання наказу про звільнення її з посади завідуючої регіональним складом за п. 4 ст. 40 КЗпП України № 44-а від 20 березня 2014 року незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона працювала з 01 жовтня 2011 року в ТОВ «Єрмак Голд» на посаді завідуючої регіональним складом № 6 в місті Маріуполі. Наказом № 44-к від 20 березня 2014 року її звільнено з посади завідуючої регіональним складом у зв'язку з прогулом без поважних причин (відсутність на робочому місці починаючи з 13 лютого 2014 року), на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Вказане звільнення вважає незаконним, тому як відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а саме: з наказом про звільнення з роботи її ознайомлено не було та копія не надавалася. 06 лютого 2014 року на її адресу ТОВ «Єрмак Голд» направило лист, яким її повідомлено про те, що у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці ТОВ «Єрмак Голд» її робоче місце було розміщено за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район село Чумаки вулиця Шкільна 20. Також лист містив вказівку на те, що у разі відмови від переводу на роботу в іншу місцевість, трудовий договір буде припинений відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП України. Своєї згоди на переведення на роботу в іншу місцевість вона не надавала. Крім того, з моменту повідомлення її про зміну істотних умов праці не сплинув двомісячний термін. 13 лютого 2014 року вона направляла заяву про звільнення її на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України на ім'я генерального директора з проханням звільнити її за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із суттєвим порушенням законодавства про працю, а саме: незаконною несплатою заробітної плати протягом грудня, січня та лютого 2014 року. 21 лютого 2014 року нею отримано лист про відмову їй у звільненні за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Наказ про звільнення нею отримано 24 березня 2014 року по пошті. Зазначила, що внаслідок незаконних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв'язків та у зв'язку з чим їй необхідно додавати додаткові зусилля для організації свого життя. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності за участю її представника. Представник позивачки [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що робоче місце позивачки було в місті Маріуполі, головний офіс підприємства знаходиться в селі Чумаки Дніпропетровської області. [PERSON] була не згодна з переведенням, однак своєї незгоди ніде не виразила. Наразі позивачка передумала та бажає поновитися на робочому місці в селі Чумаки Дніпропетровської області для продовження роботи. З 13 лютого 2014 року позивачка дійсно не виходила на роботу, вона знаходилася та займалася роботою в місті Маріуполі. Також пояснила, що робота [PERSON] полягала в тому, що вона вела облікові документи через комп'ютерну програму дистанційно з міста Маріуполя, а саме у приміщенні 41 по вулиці Таганрогської, яке орендувало підприємство під склад. У неї в підпорядкуванні знаходився комірник, який був звільнений заднім числом. Наприкінці січня 2014 року підприємство розірвало договір оренди приміщення по вулиці Таганрогської 41. Після цього [PERSON] виконувала свою роботу за адресою: вулиця Георгієвська 25, звіти про виконану роботу вона надсилала дистанційно до головного офісу. Позивачка не бажала змінювати місце роботи, про що вона вказала в своєї заяві про звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Вважає, що останній день роботи [PERSON] був день отримання наказу про звільнення. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Єрмак Голд» у судове засідання не з'явився, від генерального директора Першикової О.О. надійшли письмові заперечення, відповідно до яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що на вимогу позивачки звільнити її за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗПП України, підприємство відмовило [PERSON] в цьому, оскільки не мало на це законних підстав. Разом з тим, позивачка у своїй заяві про припинення трудових відносин з ТОВ «Єрмак Голд» не надала жодних пояснень з приводу зміни запропонованого підприємством робочого місця, та з 13 лютого 2014 року не вийшла на роботу, підприємство було змушено звільнити [PERSON] з займаної посади на підставі ч.4 ст. 40 КЗпП з повним дотриманням норм трудового законодавства. Крім того, на запит суду відповідачем зазначено, що станом до 13 лютого 2014 року адреса місця роботи [PERSON], за якою остання не вийшла на роботу з 13 лютого 2014 року була: Донецька область Новоазовський район Таганрогське шосе (автодорога М-14) двоповерхова будівля адміністративно-побутового комплексу Літ А-3. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, письмові заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ТОВ «Єрмак Голд» на посаді завідуючої регіональним складом № 6 в місті Маріуполі з 30 вересня 2011 року, що підтверджується наказом № 67-к від 30 вересня 2011 року про прийом на роботу (а.с. 48) та наказом № 42/1-к від 13 травня 2013 року про зміну прізвища (а.с. 47). Відповідно до листа ТОВ «Єрмак Голд» від 06 лютого 2014 року, у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці на підприємстві, [PERSON] запропоновано робоче місце за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район село Чумаки вулиця Шкільна 20. У зв'язку з наведеним [PERSON] рекомендовано або з'явитися на своє робоче місце, або повідомити підприємство про відмову у продовженні роботи на підприємстві (а.с. 20). Даний лист [PERSON] отримала по пошті особисто 12 лютого 2014 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 21). 13 лютого 2014 року [PERSON] було надіслано до ТОВ «Єрмак Голд» заяву про звільнення її з підприємства за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з суттєвим порушенням підприємством законодавства про працю, а саме у зв'язку з невиплатою заробітної плати протягом кількох місяців (а.с. 26). При цьому своєї згоди або незгоди на продовження роботи за новим запропонованим відповідачем місцем роботи, [PERSON] жодним чином не висловила. Відповідно до листа ТОВ «Єрмак Голд» від 21 лютого 2014 року, [PERSON] було відмовлено у звільненні її за ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з відсутністю з боку підприємства порушень в дотриманні вимог трудового законодавства, а саме порушень щодо виплати заробітної плати. Цим же листом [PERSON] знову запропоновано з'явитися на своє робоче місце або повідомити підприємство про відмову в цьому (а.с. 22). Даний лист [PERSON] також отримала по пошті особисто 26 лютого 2014 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 23). Наказом № 44-к від 20 березня 2014 року [PERSON] було звільнено з посади завідуючої регіональним складом ТОВ «Єрмак Голд», з 13 лютого 2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули (а.с. 46). В даному наказі зазначено, що підставами до цього стали наказ № 21/1-к від 12 лютого 2014 року та акт № 003 від 13 лютого 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством Дійсно, своєї згоди [PERSON] на переведення до іншої місцевості не надавала, хоча і не відмовилася від цього. На запропонування підприємством висловити свою думку з цього приводу, [PERSON] просила її звільнити за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України за суттєве порушення підприємством законодавства про працю з приводу невиплати заробітної плати, на що отримала вмотивовану відмову. Посилання позивачки та її представника на те, що підприємство попередило [PERSON] про можливе переведення до іншої місцевості менш ніж за два місяці, чим порушило вимоги ч. 3 ст. 32 КЗпП України, суд вважає помилковими, тому як зазначена правова норма стосується зміни істотних умов праці, а не переведення працівника на роботу в іншу місцевість. Суд не може погодитися з доводами позивачки та її представника про те, що [PERSON] не вийшла на роботу за новим місцем роботи з 13 лютого 2014 року, оскільки була з цим не згодна та продовжувала працювати в місті Маріуполі, оскільки за відомостями, наданими ТОВ «Єрмак Голд» від 05 лютого 2015 року, [PERSON] з 13 лютого 2014 року не вийшла на роботу за адресою: Донецька область Новоазовський район Таганрогське шосе (автодорога М-14) двоповерхова будівля адміністративно-побутового комплексу Літ А-3 (а.с. 128), тобто за старим місцем роботи, а не запропонованим підприємством новим місцем роботи. Даний факт підтверджується письмовими доказами, а саме: табелем обліку використання робочого часу, з якого вбачається, що [PERSON] з 13 лютого 2014 року не виходила на роботу (а.с. 116-117); наказом генерального директора ТОВ «Єрмак Голд» № 9 від 03 лютого 2014 року про направлення 13 лютого 2014 року членів комісії до міста Маріуполя про з'ясування причин та обставин відсутності [PERSON] на робочому місці (а.с. 119); та актом № 003 від 13 лютого 2014 року, згідно якого членами комісії ТОВ «Єрмак Голд» зафіксовано відсутність [PERSON] на її робочому місці 13 лютого 2014 року (а.с. 118). Дані документи спростовують пояснення представника позивачки про те, що [PERSON] продовжувала працювати в місті Маріуполі, доки не отримала наказ про звільнення. Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин з боку позивачки не додано жодних доказів, як пояснила представник позивачки, доказів виходу на роботу [PERSON] в місті Маріуполі після 13 лютого 2014 року, немає. Як вбачається з наказу №12/1 від 31 березня 2014 року, у зв'язку з виробничої необхідністю закрито ряд регіональних складів для зберігання продукції ТОВ «Єрмак Голд», в тому разі й № 6 в місті Маріуполі (а.с. 120), тобто перешкод у позивачки для виходу на роботу за старим місцем роботи до 31 березня 2014 року, не було. Відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За даними, наданими ТОВ «Єрмак Голд» від 05 лютого 2015 року, на зазначеному підприємстві профспілкової організації немає, [PERSON] не є членом первинної профспілкової організації, а тому попередня згода виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, в даному випадку не потрібна. Отже, оскільки судом встановлено, що [PERSON] дійсно не виходила на роботу з 13 лютого 2014 року, поважності причин невиходу суду не надано, відповідачем при винесенні наказу № 44-к від 20 березня 2014 року про звільнення останньої з посади завідуючої регіональним складом ТОВ «Єрмак Голд», з 13 лютого 2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули, не порушено вимог трудового законодавства. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єрмак Голд» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed