Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Контракт» за участю третьої особи - ТОВ «Продінторг» про визнання недійсним договору поруки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.09р. між ПАТ «Банк «Контракт» та ТОВ «Продінторг» було укладено договір фінансового лізингу. В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Продінторг» за вищевказаним договором між ПАТ «Банк «Контракт» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] зобов'язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов'язань ТОВ «Продінторг» за договором фінансового лізингу. У січні 2012 року між ПАТ «Банк «Контракт» та ТОВ «Продінторг» було укладено додаткову угоду № 3, відповідно до якої продовжено строк дії договору лізингу до 30.11.14р. На думку позивача збільшення строку дії договору лізингу призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, позивач зазначає, що вона не належним чином ознайомлена з договором фінансового лізингу, а також те, що про укладення додаткових угод та про зміну зобов'язань її не було повідомлено. Таким чином, позивач стверджує, що при укладенні договору поруки було відсутнє її волевиявлення, як того вимагає ст. 203 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до договору лізингу та додаткових угод до нього розмір лізингового платежу складає 25936708 грн. 60 коп. Жодною додатковою угодою ця сума не змінювалась, а тому збільшення строку дії договору лізингу не є збільшенням розміру відповідальності. На підставі зазначеного, представник Банку просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. ТОВ «Продінторг» свого права на участь у судовому засіданні не використало, про причини неявки представник суду не відомо. Суд, заслухавши пояснення представниківсторі, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи в межах доводів сторін та позовних вимог, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про відмову в задоволені позову виходячи з наступного. 02.12.09р. між ВАТ Торговельно-фінансовий банк «Контракт» (правонаступником є ПАТ Банк «Контракт») та ТОВ «Продінторг» було укладено договір № 22/2009 фінансового лізингу основних засобів (обладнання), за умовами якого ТОВ «Продінторг» було надано у фінансовий лізинг рухоме майно вартістю 17 112 000 грн. (далі - договір лізингу) (а.с. 7-9). П. 2.1. договору лізингу визначено, що розмір, склад та графік сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю визначається у відповідності з Додатком № 2 до цього договору. Лізингові платежі сплачуються в безготівковій формі шляхом переказу на рахунок № [NUMBER] у ВАТ ТФБ «Контракт», код Банку 322465. Відповідно до Додатку № 2 до договору лізингу сума лізингових платежів становить 25936708 грн. 60 коп. з кінцевим терміном повернення до 30.11.12р. (а.с. 10). З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Продінторг» за договором лізингу, 01.12.09р. між ВАТ Торговельно-фінансовий банк «Контракт» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 6). Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання боржником, яким є юридична особа за законодавством України ТОВ «Продінторг» зобов'язань щодо сплати вартості предмету лізингу, винагороди (процентів) та/або будь-яких інших платежів, передбачених договором № 22/2009 фінансового лізингу основних засобів (обладнання) відповідно до графіку, визначеного договором лізингу та/або достроково, відповідно до умов, передбачених договором лізингу. Згідно умов договору поруки поручитель зобов'язався сплатити у повному обсязі відповідно до договору лізингу вартість предмету лізингу у розмірі 17 112 000 грн. 00 коп., у відповідності із графіком, визначеним договором лізингу та/або достроково, відповідно до умов, передбачених договором лізингу (п. 2.1.1 договору поруки). Сплатити винагороду кредитору як лізингодавцю (проценти) у розмірі 8 824 708 грн. 60 коп. (п. 2.1.2 договору поруки). Сплатити комісії та будь-які штрафні санкції, визначені договором лізингу (п. 2.1.3). Строк дії договору поруки сторони обумовили з моменту його нотаріального посвідчення та до 30.11.15р. або до повного виконання позичальником усіх своїх зобов'язань за договором лізингу (п. 4.1). 30.01.12р. між ПАТ Банк «Контракт» та ТОВ «Продінторг» було укладено додаткову угоду № 3 до договору лізингу, відповідно до якої сторони домовилися викласти п. 11.1 договору лізингу в наступній редакції: «Цей договір лізингу укладається на строк з 01.12.09р. по 30.09.14р.» та додаток № 2 до договору лізингу виклали в новій редакції з визначенням строку платежів до 30.09.14р., всього сума лізингових платежів становить 25 936 708 грн. 60 коп. (а.с. 14). Причиною спору між сторонами на думку позивача стало відсутність її волевиявлення при укладенні договору поруки, що має бути визнаний судом недійсним. 10.09.14р. представник ПАТ «Банк «Контракт» звернувся до суду із заявою про застосування до даних правовідносин строків позовної давності та просив відмовити в позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено, що 01.12.09р. між ВАТ Торговельно-фінансовий банк «Контракт» та [PERSON] було укладено договір поруки. Таким чином, трирічний строк позовної давності за спірним договором закінчився 01.12.12р. Обставин, які б дали можливість суду зробити висновок про поважність причин пропуску загального строку позовної давності представником позивача не зазначено. Підстав для застосування положень ст. 258 ЦК України, що регулює спеціальну позовну давність, судом не встановлено. Доказів про зміну тривалості позовної давності встановленої законом, за домовленістю сторін, як визначено у ст. 259 ЦК України до суду не надано. Підстав визначених у ст.ст. 263, 264 ЦК України, щодо зупинення чи переривання перебігу позовної давності судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Представник позивача під час розгляду справи не зазначила поважних причин для її поновлення. Враховуючи те, що позивач звернулася до суду 12.05.14р., тобто з пропущенням встановленого Законом трирічного строку позовної давності для захисту порушеного права, то в позові необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 257, 258, 259, 263, 264, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed