Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року та стягнення 2 295 гривень 39 копійок заборгованості з орендної плати за 2011 рік, 3 % річних, пені, інфляційного збільшення заборгованості. В письмовій заяві від 21 травня 2015 року представник позивачки - [PERSON] уточнила та збільшила позовні вимоги і просила: розірвати договір оренди землі від 04 січня 2005 року та стягнути з відповідача на користь позивачки 5273 гривні 93 копійки заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вони в них вказали, що 04 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно умов якого позивачка надала відповідачу у строкове платне користування належні їй на праві приватної власності земельні ділянки загальною площею 5,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років. 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було збільшено плату за користування земельною ділянкою з 884 гривень до 2167 гривень 50 копійок за рік. На підставі договору оренди землі від 04 січня 2005 року відповідач користувався належними позивачці земельними ділянками в період з вересня 2006 року по грудень 2013 року включно. Незважаючи на вимоги позивачки товариство (систематично) протягом 2-х платіжних періодів підряд не виплачувало позивачці орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року. З урахуванням умов договору оренди землі та додаткового договору до нього товариство повинно було сплатити [PERSON] 10862 гривні 65 копійок, тому сума заборгованості по орендній платі за ці роки становить 4 011 гривень 09 копійок, з урахуванням індексів інфляції. З урахуванням даної суми заборгованості станом на листопад 2013 року відповідач повинен був ще сплатити [PERSON] 3 % річних, що становить 240 гривень 01 копійку, та 1022 гривні 83 копійки інфляційного збільшення заборгованості, а всього 5\~273 гривні 93 копійки. ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулося до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року, стягнення 36\~447 гривень 18 копійок збитків та 2416 гривень 86 копійок виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням суми переплати. В письмовій заяві від 19 травня 2015 року представник ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - [PERSON] уточнив та зменшив позовні вимоги в частині стягнення збитків до 27\~226 гривень 52 копійок, збільшив позовні вимоги в частині стягнення виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням її переплати до 2886 гривень, а в іншій частині зустрічного позову позовні вимоги просив залишити без змін. В обґрунтування зустрічних позовних вимог він в них вказав, що згідно умов п.29 укладеного між сторонами договору оренди землі від 04 січня 2005 року орендодавець зобов*язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельними ділянками. Незважаючи на це 28 грудня 2012 року [PERSON] передала земельні ділянки, що є предметом укладеного між сторонами договору, в користування третій особі ТОВ «АВІС УКРАЇНА». На підставі укладеного між ними договору оренди землі від 27 вересня 2010 року ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» фактично використовує належні позивачці земельні ділянки: у 2013 році орендовані земельні ділянки були засіяні кукурудзою, а у 2014 році соєю. Дії [PERSON] щодо передачі земельних ділянок у користування іншій особі є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеними земельними ділянками. За постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та орендодавцями, в тому числі із [PERSON] В 2013 році ТОВ «АФ «Косівщинська» планувало засіяти належні [PERSON] земельні ділянки соняшником та отримати 8546 гривень 88 копійок прибутку, а у 2014 році планувало засіяти земельні ділянки пшеницею та отримати 18\~679 гривень 64 копійки прибутку. В зв*язку з цим загальна сума упущеної вигоди (збитків) ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2013 - 2014 роки становить 27\~226 гривень 52 копійки. За 2013 рік товариство сплатило [PERSON] 1851 гривню 59 копійок (з урахуванням утриманого ПДФО) орендної плати за користування її земельними ділянками з урахуванням індексу інфляції, а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 1034 гривні 41 копійку, всього 2886 гривень. Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватись належними позивачці земельними ділянками сільськогосподарського призначення по незалежним від нього обставинам через порушення [PERSON] умов договору, то відповідно до закону повинно бути звільнено від орендної плати за 2013-2014 роки. Позивачка [PERSON] ні разу в судові засідання не з*являлась, хоч про час судового розгляду справи належним чином повідомлялась. Раніше в письмовій заяві від 21 грудня 2015 року просила провести судовий розгляд справи без її участі. Свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю та заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Представник позивачки [PERSON] повторно в судове засідання не з*явилась, хоч про час судового розгляду справи була належним чином повідомлена. В письмовій заяві від 01 березня 2016 року просила провести судовий розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги [PERSON] підтримала та заперечувала проти зустрічного позову. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - [PERSON] в судове засідання не з*явилась, хоч про час судового розгляду справи була належним чином повідомлена. В письмовій заяві від 03 березня 2016 року просила провести судовий розгляд справи без її участі, відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі за його необґрунтованістю, а зустрічний позов товариства підтримала повністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що [PERSON] в задоволенні позову та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за їх необґрунтованістю. 04 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно умов якого [PERSON] надала відповідачу у строкове платне користування належні їй на праві власності земельні ділянки загальною площею 5,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років, який 14 вересня 2006 року був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», що підтверджується копіями даного договору та державних актів про право приватної власності на землю (ар.с. 8-9, 11, 12). Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок становила 58\~933 гривні 48 копійок, орендна плата за користування земельними ділянками у грошовій формі становила 884 гривні за рік ( 1, 5% від даної суми). Відповідно до п.11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітньому році місяці ( п.12 договору). 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському РРВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 08 жовтня 2010 року (ар.с. 7). Відповідно до п.1.3 додаткового договору п.9 договору був викладений у новій редакції, що орендна плата повинна вноситься орендарем у формі натуральної і вона була встановлена у розмірі 2167 гривень 50 копійок на рік, що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельних паїв, яка стала становити 72\~250 гривень 28 копійок. 28 листопада 2013 року відповідач виплатив [PERSON] 6851 гривень 56 копійок орендної плати за користування землею за 2011 2013 роки, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів та їх оригіналами, які оглядались в судовому засіданні (ар.с. 36, 37). Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до нього орендна плата за користування належними позивачці земельними ділянками становить: за 2011 рік 2267 гривень 21 копійку (2167,50 грн. *104,6 %); за 2012 рік 2267 гривень 21 копійку; за 2013 рік 2278 гривень 55 копійок (2267, 21 грн. *100,5 %). Згідно умов п. 14а договору розмір пені становить: за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 28 листопада 2013 року (2267, 21 грн.* 699 дн.* 0,01 %) = 158 гривень 48 копійок; за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 28 листопада 2013 року (2267,21 грн.* 333дн.* 0,01 %) = 75 гривень 50 копійок. З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати [PERSON] станом на 28 листопада 2013 року належало: за 2011 рік - (2267,21 грн.+158,48 грн.=2425,69 грн.-363,85 грн.) = 2061,84 гривень; за 2012 рік (2267, 21 грн.+75,50 грн.=2342,71 грн.-351,41 грн.) = 1191,30 гривень; за 2013 рік (2278,55 грн.-341,78 грн.) = 1936, 77 грн., а всього 5189 гривень 91 копійку. В розрахунку представника позивачки помилково був врахований індекс інфляції, починаючи з жовтня 2006 року та 3 % річних, а в розрахунку представника відповідача при нарахуванні розміру орендної плати за 2012-2013 роки помилково була взята не проіндексована сума орендної плати в розмірі 2167,50 гривень, тому суд не приймає до уваги дані розрахунки представників сторін. Стягнення 3 % річних за прострочення строків виплати орендної плати не передбачено умовами договору оренди землі та додаткового договору до нього. Таким чином, орендна плата за користування земельними ділянками ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та за 2012 роки була виплачена позивачці з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена їй своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати, тому [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позову про розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року та стягнення 5\~273 гривень 93 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості за його необґрунтованістю. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Під час дії укладеного між сторонами договору оренди землі від 04 січня 2005 року 27 вересня 2012 року [PERSON] уклала договір оренди даних земельних ділянок з ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року, що підтверджується його копією (а.с. 141-142). За постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року по справі № 818/2658/14 було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між орендодавцями та ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», в тому числі і з орендодавцем [PERSON], яка набрала законної сили (а.с. 71 - 74). Під час розгляду даної справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надало докази на підтвердження того факту, що саме воно користувалось належною позивачці земельною ділянкою протягом 2013 2014 років. Згідно ст.. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» - збитками вважаються зокрема доходи, які орендар міг би реально отримати у разі належного виконання орендодавцем умов договору. Таким чином у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані. Належні на праві власності [PERSON] земельні ділянки загальною площею 5,44 га знаходяться у складі єдиного масиву земель, який був переданий в оренду на підставі договорів оренди, їх межові знаки, які встановлювались при виготовленні державних актів на право власності на землю були втрачені в процесі обробітку спірних земельних ділянок в складі єдиного масиву земель, представник відповідача не надала суду відповідних доказів про конкретне місце розташування її земельних ділянок і що товариство планувало в 2013 2014 роках засіяти дану земельну ділянку саме соняшником та пшеницею і реально отримати прибуток на вказану в заяві про зменшення позовних вимог суму,- тому фактично неможливо встановити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку її земельних ділянок за той час. Згідно звіту форми № 4-С2 «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» ТОВ АФ «Косівщинська» на орендованих землях крім того вирощувало багаторічні трави. Представник відповідача не надала суду належних доказів про можливість отримання реальних доходів, а надала лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто товариство могло б отримати, тому суд не приймає до уваги дані розрахунки. Крім того, в судовому засіданні не було встановлено і представник відповідача не надала суду відповідних доказів, що в 2013 2014 роках ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не користувалось та не могло користуватись належними позивачці земельними ділянками і що саме ними в той час користувалось ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» , тому відсутні правові підстави для стягнення з позивачки на його користь 2886 гривень виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням її переплати. Таким чином в судовому засіданні не було встановлено про порушення прав та завдання збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» по вині позивачки, тому йому необхідно відмовити в задоволенні зустрічного позову про розірвання договору оренди землі від 04 січня 2005 року, стягнення 27\~226 гривень 52 копійок заподіяних збитків та 2886 гривень виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням її переплати за його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed