Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона з відповідачем уклала шлюб 15 лютого 2006 року у виконавчому комітеті Золотарівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 7. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Вже більше двох років вони не проживають разом. Подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. Їхній шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, а тому його збереження є недоцільним. У позовній заяві просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про доповнення позовних вимог. У цій заяві вона посилається на те, що неповнолітні діти проживають разом з нею, перебувають на повному її вихованні та утриманні. Позивачка самостійно не в змозі забезпечити їх утримання. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює за кордоном. Просить суд винести рішення, яким також стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Також позивачка надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується повідомленням про виклик в судове засідання в засобах масової інформації. Причини неявки суд не повідомив. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2006 року у виконкомі Золотарівської сільської ради Хустського району за актовим записом № 07. Від спільного подружнього проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів на шлюб та сім'ю, несумісність характерів, що призводить до постійних сварок та непорозумінь між сторонами. Разом не проживають більше двох років. Неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач зобов'язання по утриманню дітей належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню дітей позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком від 6 до 18 років 1455 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved