Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як за спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. В. Горбаша. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява з Великогорбашівської сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. В зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову при підготовчому розгляді справи згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Велика Горбаша Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] (а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину, шляхом спільного проживання із спадкодавцем та шляхом вступу в управління спадковим майном, що стверджується довідкою Великогорбашівської сільської ради №98 від 24.01.2019 року. На підставі заповіту від 30.01.1998 року, укладеного за життя спадкодавицею [PERSON] , все належне їй майно остання заповідала своїй дочці, яка проживала разом з нею - [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 7) . У відповідності до відповіді Черняхівської державної нотаріальної контори, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , або осіб, які мали б право на обов`язкову частку у майні спадкодавця, не має (а.с. 30). Відповідно до рішення сесії Великогорбашівської сільської Ради народних депутатів від 16.05.1995 року спадкодавиці [PERSON] передано у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення підсобного господарства, про що здійснено запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності 20.03.2000 року, та видано державний акт на право власності на землю загальною площею 0.3466 га, яка складається з двох окремих земельних ділянок площею 0,2500 га (обслуговування житлового будинку кадастровий номер 1825681001:08:002:0165) та 0,0966 га (для ведення підсобного господарства кадастровий номер 1825681001:08:002:0164), на яких і розташовано спірний житловий будинок. Право власності на земельні ділянки визнано за позивачем в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.07.2019 року. Рішення не змінено та не сксовано (а.с.19). Внаслідок того, що свідоцтво про право право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видано після смерті спадкодавиці, оформити право на спадщину на спірний житловий будинок в позасудовому порядку позивач не має можливості (а.с. 11,20). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. Суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначено, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абз.2,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкодавців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року , а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України (ред. 1963 р.). Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст.548 ЦК України (ред. 1963 року). Згідно із ч.2. ст. 548 ЦК України (ред. 1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим, спірний житловий будинок належать позивачу, як спадкоємцю після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В зв`язку з цим, та оскільки документи, які посвідчували право власності спадкодавиці на житловий будинок за її життя не отримано, нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок, іншого, позасудового порядку, для визнання такого права не існує, слід визнати за позивачем право власності на спірний житловий будинок, як за спадкоємицею за заповітом після смерті матері [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved