Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відповідача в особі [PERSON] міської ради, Третя особа [PERSON] Державна нотаріальна контора, про визнання за нею право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], загальною плошею 33,7 кв.м., житловою 17,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 20 квітня 2015 року. Звернення до суду мотивує тим, що вона є рідною донькою [PERSON], померлої 20.04.2015 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по цивільній справі №2-489/11 за її матірю визнано право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 33,7 кв.м, житловою 17,0 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 07.09.2007 року. [PERSON] зазначає, що 20.04.2015 року її мати померла і вона як донька померлої є єдиною спадкоємицею. У визначен6ий законом строк вона звернулася до Третьої особи із заявою про прийняття спадщини і тому є такою, що прийняла спадщину в силу положень Цивільного кодексу України. До спадкового майна належить 1/8 частина вищезазначеної квартири. Після спливу шестимісячного терміну позивачка звернулася до Третьої особи за от риманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину квартири. Проте там їй стало відомо про те, що мати за життя після отримання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по справі №2-489/11 не здала вказане рішення до КП «ДМБТІ» і таким чином державна реєстраціяправа власності на спірне майно не була проведена . На підставі вищевказаних обставин представник Третьої особи [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з рекомендацією вирішити дане питання в судовому порядку. Оскільки на сьогодні позивачка не має можливості вирішити виникле питання в іншому, позасудовому, порядку, тому змушена звернутися з позовом до суду за захистом своїхправ. Просить суд задовольнити позов (а.с.2-4). В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Представник Відповідача [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд залишити позов без задоволення. Невизнання позовних вимог мотивувала тим, що [PERSON] не зверталася із зазначеним питаннями до Відповідача і тому її права з боку Відповідача не є порушеними. Представник Третьої особи [PERSON] дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання не явився. Надіслав до Суду листа від 16.03.2016 за №817/02-14 про неможливість прибути у судове засідання у звязку із виробничою завантаженістю та розгляд справи у відсутність представника нот контори відповідно до діючого законодавства (а.с.21). Заслухавши пояснення [PERSON], представника Відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст.1261 ЦК України упершу чергу право на спадкування за законом мають дружина, що пережила іншого з подружжя та рідні діти спадкодавця. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщини (ч.3). В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON])[PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Тобто, [PERSON] є рідною донькою спадкодавця [PERSON]. 30.12.1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на «Орлова», про що свідчить «Свідоцтво про укладення шлюбу» серії ІV-КИ №278849, видане 30.12.1988 року (а.с.6). Згідно із рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по цивільній справі №2-489/11 за матірю [PERSON] [PERSON] визнано право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 33,7 кв.м, житловою 17,0 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 07.09.2007 року (а.с.7-8). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2012 року вищезазначене рішення суду першої інстанції від 17.11.2011 року, яке було оскаржене позивачами [PERSON] та [PERSON], залишено без змін (а.с.9-10). 20.04.2015 року мати [PERSON] [PERSON] померла, про що свідчить «Свідоцтво про смерть» серії І-КИ №636381 від 24.04.2015 року, видане Відділом державної реєстрації смертей реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.11). У звязку із цим [PERSON] як донька померлої є єдиною спадкоємицею. Після спливу шестимісячного терміну [PERSON] звернулася до Третьої особи за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частину квартири. При цьому було встановлено те, що мати [PERSON] за життя після отримання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2011 року по справі №2-489/11 не здала вказане рішення до КП «ДМБТІ» і таким чином не провела державну реєстрацію на спірне майно. Тому на підставі вищевказаних обставин представник Третьої особи [PERSON] 22.11.2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій [PERSON] з метою вирішення вказаного питання було запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку (а.с.12). Перелічене свідчить про те, що проблема [PERSON] полягає лише в тому, що її мати, отримавши за судовим рішенням від 17.11.2011 року право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], за життя не зареєструвала своє право власності на зазначене нерухоме майно. Як зазналося вище, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя мати [PERSON] була повинна обовязково зареєструвати своє право власності на отримане у спадок за заповітом нерухоме майно після смерті [PERSON], померлого 07.09.2007 року. З оглядом на викладене суд приходить до висновку, що охоронювані законом права та інтереси [PERSON] є порушеними і тому підлягають захисту. Суд не приймає заперечення представника Відповідача проти позову, вважає їх хибними і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ст.1277 ЦК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в України». Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідача в особі [PERSON] міської ради (49000, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 75)на користь [PERSON] [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений нею при зверненні до суду (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved