Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 10 листопада 2015 року [PERSON] відповідно до розписки від 10.11.2015 року взяла в борг у неї кошти в сумі 6000,00 грн., зі строком повернення до 30.01.2016 року. 15.12.2015 року відповідачка, відповідно до розписки від 15.12.2015 року взяла в борг у неї кошти в сумі 3000,00 гри., зі строком повернення до 21.12.2015 року. В той же час вимушена констатувати, що відповідачка свої зобов'язання щодо повернення коштів згідно розписки від 10.11.2015 року та розписки від 15.12.2015 року до сьогоднішнього дня так і не виконала, кошти не повернула, стала уникати зустрічі з нею та на неодноразові пропозиції добровільно сплатити заборгованості в розмірі 9000.00 грн. не реагує. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість згідно розписки від 10.11.2015 року та розписки від 15.12.2015 року в сумі 9790 (дев'ять тисяч сімсот девяносто) гри. 49 коп., з яких: 6000,00 грн., що є заборгованістю згідно розписки від 10.11.2015 року; 384,64 грн., що є інфляційними за період з лютого 2016 року та по вересень 2016 року включно, згідно розписки від 10.11.2015 року; 148,93 грн., що є трьома процентами річних за період з 30.01.2016 року по 17.10.2016 року включно, згідно розписки від 10.11.2015 року; 3000,00 грн., що є заборгованістю згідно розписки від 15.12.2015 року; 192,32 грн., що є інфляційними за період з січня 2016 року та по вересень 2016 року включно, згідно розписки від 15.12.2015 року; 64,60 грн., що є трьома процентами річних за період з 21.12.2015 року по 17.10.2016 року включно, згідно розписки від 15.12.2015 року та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було надано розписку від 25.01.2017 року про те, що [PERSON] було отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 грн. із загальної суми у розмірі 9000 грн., які він сплатив позивачці в рахунок часткового погашення боргу та часткового виконання зобовязань за [PERSON] перед [PERSON] за розписками від 15.12.2015 року та від 10.11.2015 року, залишок боргу станом на 25.01.2017 року складає 6000 грн. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідачка [PERSON] не виконує в добровільному порядку умови укладеного договору, як позичальник, чим порушує її інтереси і права, тому інтереси позивача підлягають до судового захисту. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. На підтвердження укладання договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 530 ЦК України вказано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З частини 1 статті 625 випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 10 листопада 2015 року відповідач [PERSON] відповідно до розписки від 10.11.2015 року взяла в борг у позивача [PERSON] кошти в сумі 6000,00 грн., зі строком повернення до 30.01.2016 року. 15.12.2015 року відповідач [PERSON], відповідно до розписки від 15.12.2015 року взяла в борг у позивача [PERSON] кошти в сумі 3000,00 гри., зі строком повернення до 21.12.2015 року. Згідно розписки від 25.01.2017 року [PERSON] було отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 грн. із загальної суми у розмірі 9000 грн., які він сплатив позивачці в рахунок часткового погашення боргу та часткового виконання зобовязань за [PERSON] перед [PERSON] за розписками від 15.12.2015 року та від 10.11.2015 року, залишок боргу станом на 25.01.2017 року складає 6000 грн. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства та умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе грошові зобовязання. \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне частково стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість згідно розписки від 10.11.2015 року та розписки від 15.12.2015 року із урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення в сумі 6790 (шість тисяч сімсот девяносто) гривень 49 коп. \~ \~ \~ \~ Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі наданих\~документів, що підтверджують дані витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial