Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинений 19 вересня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 386, про стягнення заборгованості на користь АТ «Банк Форвард» у розмірі 31 879,43 грн. за кредитним договором № 97726475 від 14.06.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.11.2019 р. позивач отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60456224 від 30.10.2019 року, з якої стало відомо про існування виконавчого напису від 19.09.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 386, про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за сумою кредиту у розмірі 31 879,43 грн., заборгованості за процентами у розмірі 268,78 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 850 грн. На запит адвоката від 26.11.2019 р. приватний виконавець Вольф Т.Л. надала копії документів, на підставі яких нею було відкрите виконавче провадження № 60456224. Позивач зазначає, що 14.06.2012 р. вона звернулась до «Банку Русский Стандарт» з метою отримання кредиту, де їй було запропоновано підписати заяви № 97726870 та № 97726475 про приєднання до умов банківського обслуговування ПАТ «Банк Руский Стандарт». Того ж дня банк уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки з кредитним лімітом у розмірі 6 000 грн., за якою вона періодично здійснювала платежі в рахунок погашення узгоджених сторонами сум повернення тіла кредиту та відсотків за користування ним. Позивач вказує, що на підтвердження цих обставин у неї частково збереглися платіжні квитанції та рахунок-виписка за період з 16.06.2014 р. по 13.07.2014 р. Вона припинила виконання зобов`язань за договором через закриття відділень банку у Кіровоградській області та втрату контактів з менеджерами. Позивач зазначає, що вона категорично не згодна із вчиненням нотаріального напису від 19.09.2019 р. про стягнення з неї давно простроченої заборгованості за межами позовної давності. Вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості не є безспірним, стягуються кошти зі спливом строку позовної давності, тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Також позивач стверджує, що вона постійно проживає за однією адресою, працюючи на одному місці, жодної вимоги кредиторів вона не отримувала. Нотаріусом порушено норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На час здійснення нею останнього платежу 13.07.2014 р. повна сума заборгованості становила 6 295,01 грн., що відображено в рахунку-виписці від 13.07.2014 р., тому в суму стягнутого за виконавчим написом боргу в частині заборгованості за сумою кредиту було включено, як тіло отриманої нею позики, так і нараховані відсотки та комісія. До позову долучено попередній розрахунок очікуваних судових витрат у якому вказано про сплату судового збору у розмірі 768,40 коп., судового збору за забезпечення позову у розмірі 384,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. (а.с. 16). Ухвалою суду від 10.01.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 11.02.2010 року та за клопотанням позивача витребувано від Акціонерного товариства «Банк Форвард» виписку по рахунку (картці) № [NUMBER] за договором № 97726475 від 14.06.2012 року укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису від 19.09.2019 року за реєстровим № 386 (а.с. 27-29). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 10.01.2020 р. заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинене стягнення за спірним виконавчим написом у виконавчому провадженні № 60456224 (а.с. 25, 26). Ухвалою суду від 16.01.2020 р. у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (а.с. 40, 41). Ухвалою суду від 06.02.2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 11.02.2020 року о 09 год. 20 хв., забезпечення якої доручено Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області (а.с. 45, 46). В судове засідання 11.02.2010 р. сторони по справі та треті особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача Перемот О.Г. до суду надійшли заяви з проханням відкласти розгляд справи через її зайнятість у розгляді іншої справи (а.с. 51, 53). Ухвалою суду від 11.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON]. Перемот О.Г. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 12.03.2020 року об 11 год. 20 хв., забезпечення якої доручено Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області (а.с. 55, 56). В судове засідання 12.03.2020 р. з`явилась представник позивача Перемот О.Г . Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. У зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів судом була оголошена перерва до 15.04.2020 р. Ухвалою суду від 12.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача Перемот О.Г. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 15.04.2020 року о 09 год. 15 хв., забезпечення якої доручено Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області (а.с. 70, 71). В судове засідання 15.04.2020 р. з`явилась представник позивача Перемот О.Г . Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Через невиконання ухвали суду про витребування доказів судом була оголошена перерва до 13.05.2020 р. та постановлена ухвала від 15.04.2020 р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 13.05.2020 року о 14 год. 00 хв., забезпечення якої доручено Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області (а.с. 77, 78). 13.05.2020 року в судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Через неможливість встановлення відеоконференцзв`язку в судовому засіданні 13.05.2020 року було оголошено перерву до 16.06.2020 року на 14.00 год. За заявою представника позивача Перемот О.Г. ухвалою суду від 13.05.2020 року проведення судового засідання 16.06.2020 року було призначеного у режимі відеоконференцзв`язку, забезпечення якого доручено Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області (а.с. 84, 85). У призначений час Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області на зв`язок не вийшов, тому за технічних причин судове засідання за відеоконференцзв`язком проведене не було. Представником позивача Перемот О.Г. суду була подана заява від 16.06.2020 року, у якій просила розглянути справу у її відсутності та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 91). Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Відзив на позов відповідач не надав, від третіх осіб пояснень на позов не надходило. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень частини 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно норми частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача Перемот О.Г. у поданій суду заяві від 16.06.2020 року зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З урахуванням викладеного 16.06.2020 року судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, без участі позивача, представника відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 вересня 2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 386, за яким з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форваард» запропоновано звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № 97726475 від 14.06.2012 р., укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, за період з 15.01.2018 року по 14.02.2018 року у розмірі 31 879 грн. 43 коп., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 31 610,65 грн., заборгованість за процентами - 268,78 грн., плату за пропуск мінімальних платежів - 0 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримана плата із стягувача АТ «Банк Форвард» у розмірі 850 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 32 729,43 грн. (а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 30.10.2019 р. відкрите виконавче провадження № 60456224 по виконанню спірного виконавчого напису (а.с. 7). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Разом з тим стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Судом встановлено, що 14 червня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» було укладено кредитний договір шляхом підписання заяв № 97726475 та № 97726870 про приєднання до Умов банківського обслуговування ПАТ «Банк Руский Стандарт» і Тарифів по банківському обслуговуванню ПАТ «Банк Руский Стандарт» (далі - кредитний договір, а.с. 11, 12). Зі змісту вказаних заяв убачається, що позивачу було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для розміщення коштів, здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановлено кредитний ліміт під операції з карткою та кредитування рахунку картки; також відкрито банківський рахунок [NUMBER] для використання в рамках Договору банківського обслуговування, у тому числі для розміщення засобів і відображення операцій, здійснених з використанням картки, встановлено розмір процентної ставки за кредитом 0,20% щодня. За клопотанням позивача ухвалою суду від 10.01.2020 року було витребувано від відповідача АТ «Банк Форвард» виписку по рахунку за укладеним з позивачем кредитним договором для встановлення розміру отриманого [PERSON] кредиту та щодо виконання умов договору, також було витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. копію нотаріальної справи стосовно вчиненого спірного виконавчого напису. Ухвали суду про витребування доказів були отримані відповідачем та третьою особою, що підтверджуються наявними у справі повідомленнями про вручення поштових рекомендованих відправлень (а.с. 48, 61, 89), проте відповіді на ухвалу не надано. За правилами частини 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не надана виписка по рахунку позивача за укладеним з нею кредитним договором від 14.06.2012 р., також не подано жодних інших доказів у спростування вимог позивача, суд вирішує справу за наявних у справі доказів наданих стороною позивача. У заявах позивача про надання та обслуговування платіжної картки ліміт кредитування не зазначений, також матеріали справи не містять умов договору кредиту та строку дії договору. За повідомленням позивача, за кредитним договором їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 6 000 грн. За правилами підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивач стверджує, що жодної вимоги кредиторів вона не отримувала, не була інформована про наявну заборгованість та про намір стягувача про вчинення виконавчого напису. Суд приймає до уваги вказані пояснення про неотримання позивачем від відповідача письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором, оскільки у спростування цих обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Разом з тим, матеріали справи також не містять жодних доказів стосовно дати направлення АТ «Банк Форвард» позивачу вимоги про погашення заборгованості, у разі надсилання такої вимоги, тому суду також не доведено факту, що виконавчий напис було вчинено саме після спливу тридцяти днів з моменту надіслання [PERSON] письмової вимоги. Вирішуючи спір, суд враховує доводи позивача про те, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, виходячи з наступного. Відповідно положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). За повідомленням позивача, останній платіж по погашенню кредиту вона вносила 13.07.2014 року, після чого кошти не сплачувала через закриття відділень ПАТ «Банк Руский Стандарт» у Кіровоградській області та втрати контактів з менеджерами банку. Позивач суду надала рахунок-виписку ПАТ «Банк Руский Стандарт» за період з 16.06.2014 р. по 13.07.2014 р., у якій зазначено номер договору 97726475, номер рахунку [NUMBER] , розмір ліміту 6 000 грн., також вказано, що повна заборгованість станом на 13.07.2014 р. у розмірі 6 295 грн. 01 коп. (а.с. 13). За виконавчим написом стягується з позивача заборгованість за кредитним договором № 97726475 від 14.06.2012 р. за період з 15.01.2018 року по 14.02.2018 року у розмірі 31 879 грн. 43 коп., що включає: заборгованість за кредитом 31 610,65 грн. та заборгованість за процентами 268,78 грн. Оскільки суду не доведено факту отримання позивачем кредитних коштів після 13.07.2014 р., при цьому на вказану дату загальний борг по кредиту складав 6 295,01 грн., тому зазначена заборгованість у виконавчому написі по тілу кредиту у розмірі 31 610,65 грн. станом на 14.02.2018 р., яка не визнається позивачем, не є безспірною. На доведеність обставин наявності фактичного існування заборгованості у зазначеному у виконавчому написі розмірі, з урахуванням вимог закону щодо стягнення з фізичних осіб заборгованості за виконавчим написом у межах трьох років та неустойки у межах одного року, будь яких доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені обставини свідчать про відсутність безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 1 152 грн. 60 коп. (768,40 грн. - а.с. 18; 384,20 грн. - а.с. 17). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача Перемот О.Г. до ухвалення рішення суду подала заяву від 16.06.2010 року з проханням стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. (а.с. 91). Така ж сума судових витрат на правничу допомогу була заявлена у долученому до позові попередньому розрахунку суми судових витрат (а.с. 16). Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами частини 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно п. 4 Угоди про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 25.11.2019 р., укладеної між адвокатом Перемот О.Г. та [PERSON] , вартість правничої допомоги, інші витрати та порядок їх оплати, в тому числі за вивчення справи, за тривалість, за результат, погодинна оплата роботи адвоката, витрати по відрядженню, витрати по оплаті роботи спеціаліста, тощо, визначається шляхом обліку відпрацьованого адвокатом часу за оплати його вартості з розрахунку 40 % від мінімальної заробітної плати, чинної на момент виконання робіт, за 1 годину, що на час укладення договору становить 1 000 грн. за годину праці і підтверджується актом виконаних робіт, підписаним сторонами та платіжним документом (квитанцією, чеком, тощо) (а.с. 94, 95). Згідно Акту приймання виконаної роботи від 16.06.2020 року, підписаного адвокатом Перемот О.Г. та [PERSON] , адвокатом Перемот О.Г. загалом було витрачено 7 годин, що включає: 5 год. - ознайомлення з документами, складання позовної заяви з додатками, попередні консультації, робота з нормативною базою, підготовка правового обґрунтування, складання і направлення адвокатських запитів, збирання доказів, підготовка клопотань, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка до судових засідань у цивільному провадженні; 2 години - участь в судових засіданнях; оплата праці адвоката здійснена 16.06.2020 р. у розмірі 5 000 грн. (а.с. 92). Суду надано копію розрахункової квитанції серії АААА № 646778 від 16.05.2020 року про сплату [PERSON] Перемот О.Г. за надання професійної правничої допомоги коштів у розмірі 5 000 грн. (а.с. 92). За вимогами частини 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно положень частини 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на ті обставини, що позов [PERSON] задоволено повністю, суд покладає витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. на відповідача АТ «Банк Форвард».

Outcome: approved