Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» (далі по тексту ДП «Преса»), в якому зазначає, що вона є працівником вказаного підприємства та займає посаду сортувальника. У 2005 році Інститутом медицини праці їй було встановлено діагноз по профзахворюванню та повторно підтверджений у 2007 році. У 2015 році крім підтвердження профзахворювання, Інститутом медицини праці була видана довідка № 31 від 23.04.2015 до п.4 Додатка 13 Порядку розслідування профзахворювання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1112. Позивач вважає, що згідно ст.171 КЗпП України власник зобовязаний провести розслідування причин профзахворювання протягом 10 днів після одержання повідомлення про профзахворювання та для проведення розслідування керівник підприємства своїм наказом створює комісію. Позивач звернулася до суду з вимогою зобовязати керівника ДП «Преса» [PERSON] видати наказ про створення комісії з розслідування причин її захворювання на підприємстві та створити відповідну комісію. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з вимогами позову не погодився з підстав, викладених в запереченні. Випискою № 330 від 28.04.2015 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] не підтверджує та не зазначає, що захворювання позивача повязане саме з профзахворюванням, повідомлень про професійне захворювання позивача за формою П-3 на адресу підприємства у трьохденний термін не надходило, тому відсутні підстави для створення комісії з розслідування профзахворювання та проведення розслідування. Крім того у діагнозі виписки з історії хвороби № 889 виданої 21.09.2005 Інститутом медицини праці НАМН України зазначається, що хвороба позивача не повязана з умовами праці. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що з 2003 року позивач працює сортувальником поштових відправлень та виробів друку І класу на ДП «Преса». Згідно з історії хвороби № 889 від 21.09.2005 виданою Інститутом медицини праці НАМН України клініки профзахворювань зазначено, що захворювання [PERSON] не повязане з умовами праці (а.с.2). Із довідки № 39 від 07.02.2007 Інституту медицини праці НАМН України, вбачається що позивач був обстежений в клініці інституту з 24.01.2007 по 08.02.2007 для уточнення характеру наявності патології та у звязку з умовами праці (а.с.3). Із висновку лікарсько-експертної комісії від 27.04.2015 № 15/311 вбачається що основним діагнозом є вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок; лікувальні та трудові рекомендації протипоказана робота в умовах дії фізичних навантажень, вібрації, несприятливого мікроклімату(а.с.4). За даними листа клініки професійних захворювань Інституту медицини праці [PERSON] медичних наук України Центральною лікарсько-експертною комісією 29.09.2015 (протокол № 33/765), розглядалася медична документація [PERSON], якою на підставі інформації відображеної в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці №1201 від 25.08.2015, було зроблено висновок, що виявлені у [PERSON] захворювання не відносяться до категорії професійних та умови праці є допустимі (а.с.80,81). Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджено Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Цей порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах. Дія цього Порядку поширюється на власників підприємств або уповноважені ним органи та працівників. Згідно з п. 70 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу. В матеріалах справи відсутні докази про направлення та отримання відповідного повідомлення про професійне захворювання за формою П-3. Головне управління Держсанепідслужби у м. Києві діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 13.06.2012 №71, відповідно до якого Головне управління Держсанепідслужби у м. Києві веде державний облік професійних захворювань, утворює комісії розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011. Змагальність, як одна з засад цивільного судочинства, передбачена ст. 10 ЦПК України, полягає в тому, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що підстав для зобовязання відповідача видавати наказ про створення комісії з розслідування причин профзахворювання немає, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі через його недоведеність. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed