Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки в зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів, зазначивши, що вони перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.04.2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення звернуто до виконання. Відповідач [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 20.02.2014 року складає 14931,15грн., тому вона просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) в сумі 43562грн. згідно доданого розрахунку, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. В силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України взявши до уваги відсутність з боку позивача заперечень про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Зміст свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого [PERSON], [INFO], підтверджує батьківство сторін, тобто позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON].(а.с.6). Згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.04.2011 року по справі №2-322/11 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 500грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття(а.с.8). Постановою про відкриття провадження від 18.05.2011 року (ВП №26545764) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-322, виданого Тростянецьким районним судом 26.04.2011 року(а.с.15). Відповідно до довідки-розрахунку по аліментах №1067/3-32/2 від 20.02.2014 року, наданої ВДВС Радомишльського РУЮ Житомирської області заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] складає 14931,15грн.(а.с.9). Згідно наданого позивачем розрахунку, неустойка(пеня) за прострочення сплати аліментів становить 43562грн. Відповідач не надав суду заперечень проти позову. Довідка №649 від 27.03.2014 року, видана виконкомом Тростянецької селищної ради [PERSON] про те, що на її утриманні знаходиться син [PERSON], 2008 року народження(а.с.14). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того, в постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року(справа №6-81цс13) викладена правова позиція, згідно якої оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішенням про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, тому слід стягнути з нього неустойку(пеню) від суми несплачених аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved