Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою 15 листопада 2016 року, в обґрунтування якої вказала, що перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках без державної реєстрації, від яких в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Оскільки сторони не досягли добровільно домовленості про сплату аліментів, позивач просить їх стягнути в судовому порядку. Позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь щомісяця на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про їх задоволення (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про направлення йому судових повісток, останню з яких він особисто отримав 06.03.2017 (а.с. 18,27), будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони від фактичних шлюбних стосунків без їх державної реєстрації мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №349405 та копією актового запису про народження №343 від 21 липня 2011 року з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, згідно якого [PERSON] визнав батьківство відносно дочки (а.с. 4, 20-22). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року № 1843 (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли, про що в судовому засіданні стверджувала позивач та не спростовано відповідачем. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з дня звернення позивачки до суду, тобто з 15 листопада 2016 року. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved