Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності її чоловікові - [PERSON], [INFO], який помер [INFO], свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, та зареєстроване Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 118-215 21.03.2001 року, на ім'я [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності, видане 21 березня 2001 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та зареєстроване КП «ДМБТІ», її чоловіку (прізвище якого було зазначено як [PERSON]) належала квартира [ADDRESS]. Вказане свідоцтво було видано на підставі довідки ЖБК № 60 «Залізничник-2» від 20.03.2001р., яка була видана на російській мові «[PERSON]». Заявниця зазначає, що при оформленні вказаних документів, а до цього при отриманні паспорту громадянина України нового зразка, при перекладі прізвища її чоловіка з російської мови на українську мову офіційною особою було допущено орфографічну помилку і замість правильного написання прізвища «[PERSON]» написали «[PERSON]». Орфографічна помилка у документах чоловіка заявниці була виявлена ще за його життя. Так, за життя він змінив свій паспорт громадянина Україна, де його прізвище було на українській мові вказане правильно - «[PERSON]», що підтверджується відповідною довідкою про те, що паспорт змінено у зв'язку з уточненням прізвища з «[PERSON]». Також за життя чоловік заявниці змінив довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та картку платника податків, де правильно вказано прізвище останнього - «[PERSON]». [INFO] помер [PERSON]. Після смерті чоловіка заявниці відкрилась спадщина у вигляді, зокрема квартири [ADDRESS]. 27 грудня 2018 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON]. Встановлення факту належності померлому чоловікові заявниці свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 2001 року, видане на ім'я [PERSON] необхідне заявниці для реалізації своїх спадкових прав, у зв'язку з чим остання і звернулась до суду з даною заявою. Представник заявника надала до суду заяву, в якій заяву підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити, справу просила розглянути за її відсутності. Приватний нотаріус ДМНО Аршава І.О. направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник Дніпровської міської ради надав до суду заяву, в якій проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити заявниці у встановленні факту належності правовстановлюючого документу. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено, що згідно паспорта громадянина України, виданого 07 листопада 2000 року Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області прізвище, ім'я, по батькові чоловіка заявниці зазначено українською мовою «[PERSON]», російською мовою «[PERSON]», місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], вказана квартира належить (згідно довідки ЖБК № 60 «Залізничник-2» від 20 березня 2001 року № 59) на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 13 липня 2016 року Соборним РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС в Дніпропетровській області прізвище, ім'я, по батькові чоловіка заявниці зазначено українською мовою «[PERSON]», російською мовою «[PERSON]», місце реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 25). Згідно довідки, виданої Соборним РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 30 вересня 2016 року, паспорт серії [NUMBER], виданий [PERSON], [INFO] був отриманий останнім у зв'язку з уточненням прізвища з [PERSON], замість паспорта серії [NUMBER], виданого 07.11.2000р. Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 26). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22 травня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 27). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді, зокрема квартири [ADDRESS]. 27 грудня 2018 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] (а.с. 39). Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус виходив з того, що неможливо встановити належність спадкодавцю, [PERSON], свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 21 березня 2001 року на ім'я [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до довідки, складеної директором Центру історії та розвитку української мови Голіковою Н.С., щодо правопису прізвища [PERSON] (російська графіка) було повідомлено, що українською мовою згідно з нормами чинного правопису прізвище передаємо як [PERSON]. Якщо російському е кореня відповідає аналогічний український і (тобто на місці колишнього ъ), то зазначений звук передається українською літерою є: Бєлінський, Звєрев, Пєшковський, Рєнін. У зв'язку з помилкою, допущеною офіційною особою, під час оформлення документів, це прізвище зафіксовано з літерою і. Варіант власної назви [PERSON] можна вважати розмовним варіантом щодо аналізованого прізвища. Отже, прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними (а.с. 38). Допущена у прізвищі померлого помилка є перепоною для прийняття спадщини заявницею. Відповідно до ст. 28 ЦК України (ім`я фізичної особи) фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦК України у разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначенів документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні виправлення в свідоцтві про право власності на квартиру не можливе, а також не можлива заміна цього документу. Встановлення факту належності вказаного договору має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки необхідне для оформлення спадщини. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved