Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 1993 року у Подільській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 9. Під час перебування у шлюбі в них народилися син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, та син [PERSON] , 2010 року народження. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що спільне життя і збереження шлюбу є таким, що суперечить її інтересам, а тому просить терміну на примирення не надавати, позов задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Крім того просить судові витрати по справі покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 20 листопада 1993 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 листопада 1993 року у Подільській сільській раді Підволочиського райвідділу ЗАГС, актовий запис № 9, після укладання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Під час перебування у шлюбі в сторін народилися син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, та син [PERSON] , 2010 року народження, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії [NUMBER] . Спільне подружнє життя сторін не склалося, збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень, сорок копійок) судового збору.

Outcome: approved