Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вимогою стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 14\~269,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно умов якого [PERSON] зобовязаний був перерахувати кошти [PERSON] у розмірі 7\~900,00 грн. Оскільки кошти перераховані не були, а згідно договору право вимоги [PERSON] перейшло до [PERSON], то відповідно остання звертається із даним позовом. Сума боргу, яка підлягає стягненню у судовому порядку визначена із врахуванням самого боргу, інфляційних втрат, а також штрафних санкцій. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач та його представник позов не визнають, вважають його безпідставним, надали суду письмові заперечення, де зазначено, що що 19.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Сітроен-Берлінго. В день укладення Договору [PERSON] передав грошові кошти за автомобіль безпосередньо [PERSON] у присутності свого батька [PERSON] Крім цього, відповідач звертає увагу на розбіжності змісту договору купівлі-продажу, який долучений продавцем до матеріалів справи та договору, який знаходиться у відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази у справі, надав їм належну правову оцінку та прийшов до наступних висновків. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року передбачено, що власники транспортних засобів: юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими субєктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. 19 серпня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі продажу транспортного засобу №339508. Відповідно до умов даного договору продавець продає автомобіль Citroen Berlingo 1.1, двигун №4630154, колір рами білий, VIN VF7GBHFXB94151057, 2004 р.в., вартістю сім тисяч девятсот гривень. Покупець приймає даний транспортний засіб та оплачує його вартість. [PERSON] видано Довідку-рахунок серія ДПІ №339508 про те, що йому видано і продано автомобіль Citroen Berlingo 1.1., двигун №4630154, шасі №VF7GBHFXB94151057. Довідку видав ФОП [PERSON] 19.08.2012 року. На довідці стоїть відмітка «ПОГАШЕНО». Таким чином, транспортні засоби вважаються проданими, якщо право власності на них переходить до покупця або в іншому випадку, якщо такий випадок передбачено у договорі купівлі - продажу. Оскільки Правилами передбачено видачу довідки-рахунка саме на проданий транспортний засіб, то видавати її слід виходячи з умов договору, тобто при переході права власності на транспортний засіб до покупця. Якщо договором передбачено набуття права власності покупцем при отриманні ним автомобіля, з відстрочкою платежу, то довідку-рахунок слід оформити при передачі такого автомобіля покупцю. Як вбачається із наявних у справі матеріалів, відповідач отримав Довідку-рахунок на проданий автомобіль, між ФОП [PERSON] та [PERSON] у день укладення договору купівлі-продажу було складено також Акт приймання-передачі автомобіля, яким власне і підтверджується факт переходу права власності на автомобіль. Крім цього, у самому договорі відсутні будь-які особливі умови щодо розрахунку між сторонами за придбаний автомобіль, тому суд при ухваленні рішення керується вимогами чинного законодавства, яким врегульовані відповідні правовідносини. Посилання [PERSON], а також [PERSON] на те, що Довідкою-рахунком та договором купівлі-продажу передбачено обовязок покупця [PERSON] оплатити за придбаний автомобіль на банківський рахунок або готівкою через касу не знайшли свого підтвердження у зазначених документах. Поза тим, судом виявлено розбіжності у примірниках Договору купівлі-продажу від 19.08.2012 року №339508, предявлених позивачем та відповідачем у справі, зокрема щодо строку дії договору, підписів покупця, розташування печатки, орфографічних помилок та інших зовнішніх ознак договору на предмет його оформлення. Такі розбіжності суд трактує на користь відповідача. Суд не приймає до уваги Договору комісії від 30 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] (комітент) та ФОП [PERSON] (комісіонер), згідно умов даного договору комітент приймає на себе обовязок з реалізації транспортного засобу Citroen Berlingo 1.1, VF7GBHFXB94151057, двигун №4630154 від свого імені, але за рахунок Комітента та інші додаткові до цього договору документи, оскільки даний автомобіль не був реалізований комітентом, договір купівлі-продажу укладено безпосередньо із ФОП [PERSON] 30 березня 2015 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (первісний кредитор) та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] (новий кредитор), було укладено Договір купівлі-продажу права вимоги №0009-30/03/15. Згідно п.2.3. даного договору первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між первісним кредитором та боржником, а також відповідно до Договору забезпечення. Пунктом 2.4. договору також передбачено, що станом на 30 березня 2015 року заборгованість боржника перед первісним кредитором за контрактом складає 7\~900,00 грн. Таким чином, до [PERSON] перейшло право вимоги за договором купівлі-продажу від 19.08.2012 року №339508. Однак, зважаючи на те, що під час розгляду справи не було доведено обовязку [PERSON] оплатити за придбаний автомобіль суму 7\~900,00 грн, оскільки суд прийшов до висновку про те, що такі розрахунки були здійснені у момент укладення договору, то відповідно і позовні вимоги нового кредитора не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed