Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 12.03.2014 року, згідно з яким [PERSON] отримав 900000,00 грн, які зобов'язався повернути до 11.07.2014 року. Оскільки відповідачем не було повернуто позику в зазначений договором строк, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 900000,00 грн. 14.10.2014 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій остання просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 200000,00 грн за договором позики від 12.03.2014 року. 03.11ю2014 року через канцелярію суду позивачем було подано клопотання про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 23.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с.4). Відповідно до п.1 договору позики, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 900000,00 грн (а.с.4). Своїм підписом під цим договором позичальник підтверджує факт отримання ним грошових коштів в сумі 900000,00 грн (п. 5, договору позики, а.с.4). Згідно п. 2(б) договору позики, повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 11.07.2014 року (а.с.4). 15.07.2014 року та 01.08.2014 року позивач вручив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за договором позики. Факт отримання вимоги відповідачем підтверджується підписом останнього (а.с.5-6). Таким чином, відповідач у зазначений договором строк не виконав взяте на себе, відповідно до умов договору, зобов'язання та допустив порушення зобов'язання щодо повернення грошових коштів. В зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, уточнені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене та заяву про уточнення позовних вимог, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 200000,00 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3775,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved