Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], у якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, оскільки таке набуте нею шляхом спадкування, однак оформити спадщину у нотаріальному порядку не може через втрату оригіналу правовстановлюючого документу. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі. Від відповідачів до суду надійшли заяви, у яких відповідачі просять розглянути справу без їх участі. Заявили про визнання позову. Дослідивши подані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення та є необхідними для вирішення спору, суд встановив наступне. Встановлено, що [INFO] року у селі Велика Копаня Виноградівського району помер [PERSON], дядько позивачки, останнім місцем проживання якого було [ADDRESS] За життя залишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великокопанської сільської ради Виноградівського району 12.09.2002 року, зареєстровано в реєстрі №122. За змістом заповіту [PERSON] заповів [PERSON] 0,21 га земельного паю в урочищі «Хижки» [NUMBER], та 0,30 га земельного паю в урочищі «Буковина» [NUMBER] Встановлено, що належність вказаних земельних ділянок померлому на праві приватної власності засвідчувалася Державним актом на право приватної власності на землю ЗК №032203, виданим [PERSON] 27.09.2001 року Малокопанською сільською радою, та Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗК№0101180, виданим [PERSON] 27.06.2003 року Виноградівською РДА, копії яких представлено суду. Позивачка ствердила, що через втрату оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що ввійшли до складу спадщини, вона не може оформити спадщину у нотаріальному порядку. Так, з приводу втрати правовстановлюючих документів на земельні ділянки у газеті «Новини Виноградівщини»від 14.06.2014 року розміщено оголошення про визнання недійсними Державного акту на право приватної власності на землю ЗК №032203, виданий [PERSON] 27.09.2001 року Малокопанською сільською радою, та Державний акт на право приватної власності на землю І-ЗК№0101180, виданий [PERSON] 27.06.2003 року Виноградівською РДА. Встановлено також, що позивачка [PERSON] починаючи із 2002 року постійно і до цього часу обробляє та користується вказаними вище земельними ділянками, що підтверджено довідкою, виданою виконкомом Великокопанської сільської ради Виноградівського району №02-10/60 від 03.02.2014 року. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами ЦК України від 1963 року відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003 року, а також нормами ЦК України від 2003 року. Відповідно до ст.ст.524, 534 ЦК України від 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України від 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.1297 ЦК України від 2003 року, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, залишеним [PERSON], та після його смерті вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, однак умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте нею шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved