Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №261 по вул.Лесі Українки в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району Рівненської області в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина - житловий будинок в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району. Вказану спадщину вона прийняла як спадкоємець за заповітом, однак спадкові права оформити не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату їй відмовлено. Просить визнати за нею право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. В судове засідання позивач надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача визнав позов, про що надіслав суду письмову заяву, просив розглянути справу без його участі. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 22 квітня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ГЮ №153934. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у звязку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими спорудами №261 по вул.Лесі Українки в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується довідкою Великоцепцевицької сільської ради №1194 від 20.04.2016 року, технічним паспортом будівлі. Згідно запису у погосподарській книзі №2, житловий будинок №261 по вул.Лесі Українки в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району, особовий рахунок №0129-1 значиться за [PERSON], що підтверджується довідкою Великоцепцевицької сільської ради №3338 від 18.09.2014 року. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1968 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обовязкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У звязку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок №261 по вул.Лесі Українки в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району, хоча і не здійснила його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійною та у оформленні спадщини після її смерті, що підтверджується постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №359/01-16 від 12.03.2016 року. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за заповітом, який складений [PERSON] в користь [PERSON] та посвідчено секретарем Великоцепцевицької сільської ради 04.03.2009 року. Та обставина, що позивач по справі є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, підтверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом [PERSON], копією заповіту. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку, встановленому ч.3 ст.1272 ЦК України, у визначений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини в районну ДНК, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі №38448120 від 23.09.2014 рокута постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №359/01-16 від 12.03.2016 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], у встановленому порядку прийняла спадщину після її смерті, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved