Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 09.04.2013 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені. [PERSON] мешкає на території Російської Федерації, матеріальної допомоги синові не надає. Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні. З урахуванням того, що відповідач має обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється, позивач вимушена звертатися до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати подачі позову і до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.29). Відповідач із позовом ознайомлений. Згідно пояснень, які були надані ним 05.06.2018 року Камишинському міському суду Волгоградської області Російської Федерації у порядку виконання доручення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, позовні вимоги визнає, проти розгляду справи за його відсутності у Нікопольському міськрайонному суді не заперечує (а.с. 21-24). Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі передбачено ст. 184 СК України, де зазначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, з 09.04.2013 року сторони перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.11-14). На даний час шлюбні стосунки фактично припинені. Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні (а.с.15). [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просить суд стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісяця. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин суд вважає доцільним стягнути аліменти в примусовому порядку. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави. За таких обставин,

Outcome: approved