Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград»), відділу державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (далі - ВДВС), управління Пенсійного фонду України в місті Знам'янці та Знам'янському районі Кіровоградської області (далі - УПФУ), в якому просить стягнути з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» незаконно стягнені грошові кошти в сумі 2524 грн. 42 коп., стягнути з ВДВС незаконно стягнені грошові кошти в сумі 159 грн. 48 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04.11.2011 Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ №2-н-409/11 про стягнення з неї на користь Знам'янського міського виробничого управління водоканалізаційного господарства заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5948 грн. 36 коп. Державним виконавцем ВДВС 17.09.2012 відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом. З її пенсії безпідставно вираховують грошові кошти за послугу, яку вона не отримувала протягом семи років. УПФУ на підставі незаконного виконавчого документу проводить безпідставне відрахування з її пенсії грошових коштів, що призводить до її жебрацького існування. Про існування зазначеного судового наказу вона довідалась лише у лютому 2014 року. Їй не зрозуміло, з яких підстав з неї стягуються грошові кошти за користування водою, оскільки в квартирі, де вона проживає, вона взагалі водою і сантехнікою не користується протягом п'яти років у зв'язку з тим, що її сусідка зачинила кухню на замок, не дає їй користуватись водою, Знам'янське міське виробниче управління водоканалізаційного господарства взагалі відключило водопостачання їхньої квартири. Всі потреби, які пов'язані з користуванням водою, вона виконує на подвір'ї. Також вона не має доступу до каналізації. На виконання рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 26.06.2009 №255 про проведення реконструкції комунальної квартири, у 2009 році водопостачання в її квартирі відключено і труби, по яких подавалась вода, відрізано працівниками «ЖЕК №2». Підтвердженням того, що вона не користується послугами водоканалізаційного господарства, є зазначене рішення та постанова про відмову в порушенні кримінальної справи Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 03.11.2012. На день подачі позову з неї безпідставно стягнуто грошові кошти в сумі 2524 грн. 42 коп. Згідно зі ст.ст.257, 258 ЦК України, при стягненні з неї заборгованості застосовується позовна давність в один рік з розрахунку місячної норми споживання норми води на рік. Вважає, що вимоги Знам'янського міського виробничого управління водоканалізаційного господарства не мають належних обґрунтувань та підстав. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №34392843 від 17.09.2012 у справі №2-н-409/11 винесена на іншу особу - [PERSON] Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» у судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, обґрунтувавши свої заперечення наступним. [PERSON] являється абонентом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в особі виробничого структурного підрозділу ЗВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з 1997 року, має свій особистий рахунок та рівноправно з іншими абонентами користується послугами з водопостачання та водовідведення на загальних підставах. Шляхом створення особового абонентського рахунку та видачі абонентської книжки сторони вступили у фактичні договірні відносини. Однак, у порушення ст.526 ЦК України, відповідно до якої, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону чи договору, впродовж тривалого часу [PERSON] за надані послуги не розраховувалась. Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 04.11.2011 видано судовий наказ №2-н-409/11 про стягнення з [PERSON] на користь Знам'янського міського виробничого управління водоканалізаційного господарства заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5948 грн. 36 коп. за період з 01.01.2009 по 01.10.2011. [PERSON] 23.10.2012 та 28.02.2013 зверталась з письмовою заявою про здійснення перерахунку за послуги водопостачання та водовідведення. Відповідно до акту комісії по розгляду дебіторської заборгованості ОКВП «Дніпро-Кіровоград», 26.03.2013 здійснено перерахунок боргу та знято 411 грн. 59 коп. Факт забиття каналізації у [PERSON] відсутній, а відповідно до фізіологічних потреб, людина не може жити без води, тому згідно з висновком комісії з 01.01.2012 [PERSON] переведено на норму споживання 1,8 м. (колонка загального користування). Представник відповідача ВДВС в судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, обґрунтувавши свої заперечення тим, що виконавчі дії, зокрема щодо нарахування виконавчого збору та виконавчих витрат, здійснені відповідно до чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову в частині стягнення з ВДВС коштів в сумі 159 грн. 48 коп., відсутні. Представник відповідача УПФУ в судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, обґрунтувавши свої заперечення наступним. [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ як пенсіонер та отримує пенсію за віком з 01.02.2011. На адресу УПФУ 15.11.2012 надійшла постанова ВДВС від 07.11.2012 про звернення стягнення на дохід боржника. Відповідно до вказаної постанови, з грудня 2012 року проводилось утримання боргу з [PERSON], загалом утримано з пенсії 3262 грн. 60 коп., залишок складає 3363 грн. 60 коп. Розпоряджень чи постанов щодо припинення відрахувань з пенсії [PERSON] від ВДВС станом на час розгляду справи в суді, не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справи №2-н-409/11 та докази, встановив наступне. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За заявою Знам'янського міського виробничого управління водоканалізаційного господарства, Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 04.11.2011 видано судовий наказ №2-н-409/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5948 грн. 36 коп. Даний судовий наказ набрав чинності 02.01.2012. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що про існування даного судового наказу вона дізналась лише у лютому 2014 року, звернувшись до Знам'янського КП «БТІ» з приводу оцінки квартири, проте не надає відповідних доказів. Водночас, з матеріалів цивільної справи №2-н-409/11 вбачається, що судовий наказ отриманий [PERSON] 17.12.2011, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, 05.12.2012 [PERSON] зверталась до суду із заявою про скасування судового наказу, за результатами її розгляду 07.12.2012 винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Як вбачається зі змісту ухвали, про існування судового наказу заявниця дізналася 03.12.2012, отримавши повідомлення з ВДВС. Дана ухвала не оскаржувалася. Повторно із заявою про скасування судового наказу від 04.11.2011 [PERSON] звернулась до Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області 22.04.2014. За результатами розгляду даної заяви винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Дана ухвала також не оскаржувалася. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За змістом ст.95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. Державним виконавцем ВДВС Знам'янського МРУЮ Кіровоградської області 17.09.2012 відкрито виконавче провадження за вказаним судовим наказом (а.с.6). У зв'язку з тим, що [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ як пенсіонер та отримує пенсію за віком з 01.02.2011, на адресу УПФУ 08.11.2012 направлено постанову державного виконавця ВДВС від 07.11.2012 про звернення стягнення на дохід боржника для виконання (а.с.57, 58). Згідно з довідкою ВДВС від 09.01.2014 №76, станом на 01.01.2014 з [PERSON] стягнуто 2364 грн. 72 коп. боргу та 159 грн. 48 коп. виконавчого збору (а.с.8). За заявою [PERSON] щодо перегляду суми заборгованості, 26.03.2013 комісією ОКВП «Дніпро-Кіровоград» здійснено перерахунок боргу та знято 411 грн. 59 коп., а також з 01.01.2012 [PERSON] переведено на норму споживання 1,8 куб.м. на одну особу, про що складено акт №19/18 (а.с.68). Враховуючи викладене, те, що судовий наказ від 04.11.2011 набрав чинності 02.01.2012 та на час розгляду справи не скасований, а відтак підлягає виконанню у встановленому законом порядку, незаконність стягнення з позивача грошових коштів в сумі 2524 грн. 42 коп. на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та 159 грн. 48 коп. виконавчого збору та виконавчих витрат в судовому засіданні не доведено, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed