Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, посилаючись на те, що вона була членом житлово-будівельного кооперативу, їй була надана квартира [ADDRESS]; вартість квартири нею була виплачена повністю, проте вона не реєструвала своє право власності на неї. Просить визнати за нею право власності на кооперативну квартиру. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Представник виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надав суду заяву про слухання справи без його участі, подав заперечення проти позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник третьої особи ОСББ № 53 у судове засідання не зявився, про дату розгляд справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направи заяву про слухання справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового)кооперативу стає її власником. Так, [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу № 53/144 за адресою: м. Кременчук, пров. Героїв Бресту, 89. Житлово-будівельний кооператив № 53/144 був реорганізований в ОСББ № 53, тому розпорядженням № 967-Р від 12.08.1997 року Кременчуцькою міською радою Полтавської області було зареєстровано ОСББ № 53 (стара назва № 53/144), яке є правонаступником житлово-будівельних кооперативів. Позивачу, як члену кооперативу, була надана квартира [ADDRESS]. Як свідчить довідка ОСББ № 53 за № 24 від 03.03.2017 року позивач виплатила вартість квартири у повному обсязі в розмірі 3\~131,06 рад. крб. У вказаній квартирі позивач зареєстрована та проживає з 19.02.1979 року, проте після виплати пайових внесків не реєструвала своє право власності. При звернення позивачем до управління державної реєстраційної служби їй було відмовлено у звязку з тим, що ОСББ не є житловим чи житлово-будівельним кооперативом, а тому не має повноважень на передачу квартири у власність. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 182 ЦК України\~(в редакції 2003 року) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ч. 4\~ст. 334 ЦК України (в редакції 2003 року) \~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення\~ст. 328 ЦК України (в редакції 2003 року)\~передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу\~Цивільного кодексу України\~(в редакції 2003 року), передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у\~ст. 384 ЦК України (в редакції 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Верховний Суд України від 26 травня 2001 року у «Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначає, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до\~ст. 15 Закону «Про власність»\~набувають права власності на квартиру. З п. 5-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно із\~ст.15 Закону України «Про власність»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. За змістом\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved