Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2011 року у Скалатській міській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 20. Під час перебування у шлюбі в них народилася донька [PERSON] , 2012 року народження. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що збереження шлюбу є таким, що суперечить її інтересам, а тому просить терміну на примирення не надавати, позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечив. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні, задовольнивши позовні вимоги, з наступних підстав: Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 серпня 2011 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 серпня 2011 року у Скалатській міській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 20, після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Під час перебування у шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , 2012 р.н., що стверджується зведеною випискою з книги реєстрації актів народження, рік 2012, акт №187, частина 1, секція А, розділ том 7, виданою відділом актів цивільного стану територіального державного підрозділу префектури міста Генуї 07 листопада 2012 року. Спільне подружнє життя сторін не склалося, збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved