Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 9 січня 2003 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, посилаючись на те, що з часу укладення шлюбу відносини із відповідачем поступово погіршувалися; протягом останніх років між ними відбувалися сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті, різні погляди на сімейне життя в результаті призвели до фактичного припинення шлюбних відносин; від шлюбу в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , котра на даний час є неповнолітньою; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити та наполягала на цьому, так як сторони не проживають разом більше трьох років, шлюб носить лише формальний характер; позивач хоче юридично оформити розірвання шлюбу. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 9 січня 2003 року в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції; від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають протягом трьох років та спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я давно розпалася, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved