Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~із позовом, у якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на житло за адресою: м. Бердичів, вул.Богданівська, 19/24. Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: м. Бердичів, вул. Богданівська, 19/24. На даний час в будинку зареєстровані відповідачі: колишній власник [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі не проживають у вказаному будинку понад десять років без поважних причин, не сплачують комунальні послуги, їх особистих речей в будинку немає. В судове засідання позивач не з'явився. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомили, відзив про позов не надали. Заяву про розгляд справи в їх відсутності суду не надали. Зі згоди представника позивачки - [PERSON], судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за адресою: м. Бердичів, вул. Богданівська, 19/24, що підтверджується договором дарування від 18.11.2003 року (1/3 частина), договором купівлі - продажу від 25.10.2005 року (1/4 частина), договором купівлі - продажу від 26.04.2010 року (5/12 частин)(а.с. 8 - 13). Згідно погосподарської книги, в будинку за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Богданівська, 19/24, зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON](а.с. 15-18). Згідно акту МК ВЖРЕП № 7 від 09.08.2018 року, відповідачі зареєстровані в будинку, що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Богданівська, 19/24, проте зі слів сусідів відповідачі не проживають у вказаному будинку протягом десяти років(а.с. 14). Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали правокористування житлом з його згоди)у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Враховуючи, що відповідачі у житлі позивача не проживає протягом десятим років, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання у спірному домоволодінні не має, позивач заперечує проти реєстрації відповідачів у вказаному будинку, і така реєстрація обмежує його у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 704.80 гривень.

Outcome: approved