Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за межі території України та оформлення у зв'язку з тим документів для тимчасового виїзду сина без згоди його батька [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що до 2010 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати із [PERSON] та перебуває на її утриманні та вихованні. [PERSON] відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього, у зв'язку з чим [PERSON] змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги позову та посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду. Уточнила, що просить надати дозвіл оформити проїзні документи для тимчасового виїзду за кордон в Королівство Іспанію сина [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], - у період з 01.06.2014 року до 31.08.2014 року, куди хоче поїхати із сином за ініціативи її батьків, тобто баби і діда малолітнього [PERSON] Аналогічне підтримав прокурор Гошовський М.В., що можливий виїзд дитини без згоди батька лише в конкретну державу і в певний період часу, визначений рішенням суду; звернув увагу суду, що відповідач зловживає своїми батьківськими правами та обов'язками, неналежно їх виконує. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав та пояснив, що добровільно не дає згоди на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон, оскільки вважає, що син може з ініціативи матері не повернутися звідти, - просив відмовити у задоволенні позову; разом з тим зобов'язався належними чином виконувати аліментні зобов'язання та брати участь у вихованні сина. Представник третьої особи органу опіки та піклування Самбірської міської ради на виклик в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи; подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, поклався на законність прийнятого судом рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки одружилася 13.07.2012 року із [PERSON], з яким проживає і має на утриманні дочку [PERSON], [INFO]. Із довідки №5871 від 30.12.2013 року, виданої ЖЕКом №2 м. Самбора відомо, що [PERSON], 1988 року народження проживає разом із своїм сином [PERSON], 2007 року народження в [ADDRESS] Як вбачається із довідки №09-35/8205 від 31.12.2013 року, виданої відділом державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції, [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] у період з 22.08.2013 року по 31.12.2013 року не отримувала від [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] згідно виконавчого листа №452/2784/13-ц, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області 23.09.2013 року. Зазначене підтвердив у судовому засіданні відповідач [PERSON], котрий зазначив, що в лютому місяці 2014 року оплатив 200грн., а заборгованість по аліментному зобов'язанні поступово погасить; що цікавиться вихованням сина по мірі можливості; стосовно відпочинку за кордоном, то таке заперечив і пропонував позивачу відпочивати разом із сином у Криму. Відповідно до ст. 2, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини; проїзний документ дитини і оформлення його проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у пункті 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищенаведене, судом установлено, що виїзд [PERSON] за кордон з метою відпочинку та оздоровлення відповідає інтересам дитини; твердження відповідача про те, що позивач хоче вивезти їх сина за кордон назавжди - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. У свою чергу відповідачем жодним чином цього не аргументовано та не вмотивовано негативні наслідки, які б могли настати для нього; не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в запереченні. Тому позов слід задовольнити, а відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем документально підтверджені судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved