Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] року померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами [ADDRESS] [PERSON] ще за життя склала заповіт, яким все майно де б воно не знаходилося і з чого б не складалось та все те, що буде належати їй на день смерті, а також належні їй майнові права та обов'язки на час смерті, заповіла їй. Так, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 09 березня 2017 року, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити та не стягувати на її користь судові витрати з відповідача. Представник Тур'є-Полянської сільської ради Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла матір позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 12 вересня 2016 року (а. с. 12, 13, 28, 30, 31). Також встановлено, що згідно довідок Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 03 на 2016-2023 роки, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], яка померла [INFO] року, була головою дворогосподарства [ADDRESS] де на момент смерті останньої зареєстрованих осіб не було (а. с. 9, 10). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно де б воно не знаходилося і з чого б не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов'язки на час смерті заповіла [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 11 лютого 2014 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 12 (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 09 березня 2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 9/2017 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 26-38). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 33/02-14 від 20 березня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] відсутній (а. с. 7, 38). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї (а. с. 26-38), а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає, тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0612040032 від 20 березня 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 640 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 640 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved