Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 14550 гривень 70 копійок, компенсації за несвоєчасну її виплату в розмірі 14070 гривень 52 копійки, 60350 гривень 16 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 10000 гривень моральної шкоди. На обґрунтування своїх позовних вимог вона зазначила, що наказом директора КП «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» [PERSON] №8 від 18 травня 2012 року її було звільнено з 21 травня 2012 року з посади завідувача відділом на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. На час звільнення у відповідача перед нею був борг по заробітній платі у розмірі 14550 гривень 70 копійок, що підтверджується даними проведеної управлінням праці, соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради перевірки, який досі їй не виплачено. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим законом. Згідно із п.3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, компенсації підлягає заробітна плата разом з сумою індексації, яку одержують громадяни в гривнях на території України. Конституційний Суд України за наслідками розгляду конституційного звернення громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України в рішенні від 15 жовтня 2013 року вказав, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Виходячи з цих положень чинного законодавства та рішення Конституційного Суду України на її користь підлягає стягненню і компенсація втрати частини цієї заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, розмір якої за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року становить 14070 гривень 52 копійки (14550 грн.70 коп. - заборгованість по заробітній платі х 1.967% - індекс інфляції за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року - 14550 грн.70 коп.= 14070 грн.52 коп.). Імперативним приписом ч.1 ст.117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з цих вимог чинного законодавства за час затримки з вини відповідача розрахунку при звільненні, а саме з червня 2012 року по листопад 2016 року, тобто за 54 місяці, розмір відшкодування середнього заробітку у відповідності до п.8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року Порядку обчислення середньої плати становить 60350 гривень 16 копійок). (1094 грн. - заробітна плата за березень 2012 року+1094 грн. -заробітна плата за квітень 2012 року =2188 грн.: 41 - число робочих днів у березні та квітні 2012 року=53 грн.36 коп. - середньоденна заробітна плата х 1131 - число робочих днів за період з червня 2012 року по листопад 2016 року включно = 60350 грн.16 коп. Крім того незаконними діями та бездіяльністю відповідача її було тривалий час позбавлено права отримати заробітну плату, чим заподіяно їй моральну шкоду, яка проявилася у перенесених душевних і моральних стражданнях, психологічному дискомфорті й почутті безнадійності у верховенстві закону, погіршення самопочуття, необхідності докладати додаткові зусилля для захисту порушених відповідачем трудових прав. Розмір моральної шкоди вона оцінює в 10000 гривень. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що наказом директора КП «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» [PERSON] №8 від 18 травня 2012 року [PERSON] було звільнено з 21 травня 2012 року з посади завідувача відділом колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників, вказана обставина визнається сторонами. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 01.09.2011 року не виплачено заробітну плату в розмірі 14550 гривень 70 копійок, що підтверджується відомостями заборгованості по заробітній платі за 2011 рік та 2010 рік, які надані до суду відділом трудових відносин та зайнятості населення управління праці, соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради, які надавалися колективним підприємством «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» у зв'язку з перевіркою дотримання законодавства про працю. Крім того судом встановлено з акту №1681 відділу трудових відносин та зайнятості населення управління праці, соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради перевірки додержання законодавства про працю, що станом на 22 листопада 2011 року на колективному підприємстві «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» порушено вимоги ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку; порушено вимоги ст. 115 КЗпП та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо своєчасності виплати заробітної плати (заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Представником відповідача на спростування вказаних обставин не надано до суду доказів про те, що [PERSON] виплачена заборгованість по заробітній платі та повідомлено, що відомості про виплату заробітної плати працівникам на підприємстві не збереглися. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення 14550 гривень 70 копійок заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначаючи розмір виплат за час затримки виплати заробітної плати , суд керується вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100., відповідно до якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Представник відповідача, на запит суду, не надав відомостей про заробітну плату позивача за березень, квітень 2012 року, а тому компенсація за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 1 червня 2012 року по 15 листопада 2016 року становить 60350 гривень16 копійок (1094 грн.+1094 грн. ( де 1094 гривні мінімальна заробітна плата) : 41 день х 1131 день. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасну її виплату в розмірі 14070 гривень 52 копійки, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон України «Про оплату праці») заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом частини другої статті 2 цього Закону у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача компенсація за несвоєчасну її виплату в розмірі 14070 гривень 52 копійки Крім того, згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що відповідачем тривалий час не виплачено позивачеві заборгованість по заробітній платі, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. При цьому суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, тяжкість, вину відповідача, вимогу розумності та справедливості.

Outcome: approved