Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, площею 0,0300 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. При житті померлий склав заповіт, відповідно до якого все майно він заповів позивачу. Однак, позивач спадщину після смерті батька не приймала, заяви щодо прийняття спадкового майна до нотаріальної контори не подавала. Після смерті батька іншим спадкоємцем першої черги за законом після була його дружина - мати позивача [PERSON]. Мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак за життя не встигла її оформити, бо померла [INFO] року. При житті померла [PERSON] також склала заповіт, відповідно до якого все майно вона заповіла позивачу. Згідно діючого законодавства позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач не може оформити своє право на спадщину, так як правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельні ділянки були втрачені, а отримання дублікатів правовстановлюючих документів померлого власника його спадкоємцем неможливе. Таким чином, позивач, як законний спадкоємець, має всі законні права на належне їй спадкове майно, однак не може оформити своє право власності на належне їй майно і вільно ним користуватися. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 2323381100:05:008:0010, та земельну ділянку, площею 0,0300 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 2323381100:05:008:0011, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про одруження, виданого 19 серпня 1966 року Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області, 19 серпня 1966 року [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 19 серпня 1966 року зроблено відповідний запис № 10. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 23 серпня 1966 року Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01 жовтня 1959 року зроблено відповідний запис № 37. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 10 лютого 1979 року Пришибської селищною радою Михайлівського району Запорізької області, 13 лютого 1979 року [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 13 лютого 1979 року зроблено запис № 4. Згідно копії заповіту, 06 червня 1994 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області Радіоненко Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 24, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі жилий будинок, він заповів [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15 серпня 2005 року Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] року, про що в книзі реєстрації смертей 15 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 19. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка, площею 0,0300 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначені житловий будинок і земельні ділянки належали [PERSON] на підставі державного акту серії ЗП № 000011 від 20 жовтня 1995 року. Згідно довідки Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, останнім постійним місцем проживання спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, було за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті проживала разом із дружиною [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, фактично прийняла шляхом проживання разом із ним за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав, його дружина - [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно копії заповіту, 06 червня 1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 25, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі жилий будинок, вона заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 29 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] померла [INFO] року, про що 29 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис № 91. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Інших спадкоємців за заповітом немає. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрита спадкова справа. Згідно заяви від 21 жовтня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], у визначений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Згідно заяви від 21 жовтня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], позивач повідомила, що у визначений законом строк вона спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] не прийняла, за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду не зверталась і звертатися не буде. Претензій щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я спадкоємців, які її прийняли згідно чинного законодавства, вона не має. Однак, оформити своє право на спадщину позивач не може, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю та свідоцтво про право власності на житловий будинок були втрачені. Згідно постанови приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 травня 2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Крім того, відповідно до поданої до суду заяви, відповідач позов визнає в повному обсязі, а згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що позивач не може вільно користуватися належним їй спадковим майном у вигляді житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, площею 0,0300 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки вона, як законний спадкоємець, має всі законні права на зазначене спадкове майно, але не може оформити своє право власності на нього, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачені. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку, площею 0,2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, площею 0,0300 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved