Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з аліментів, пені \\ неустойки \\ за прострочення аліментів , вказуючи , що вони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 21 липня 2005 року по 16 травня 2013 року. Рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 16 травня 2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. У відповідності до ст.ст.180-181, 189 СК України вони домовилися з приводу виконання обовязку утримувати дитину й між ними 30 серпня 2013 року був укладений договір про визначення місця проживання дитини з нею та порядок сплати аліментів на утримання їхньої доньки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] У відповідності до п.4 договору [PERSON] повинен до 15 числа кожного місяця сплачувати аліменти на утримання дитини до її повноліття \\ 14.12.2025 року \\ в розмірі 3000,0 грн., починаючи з вересня 2013 року шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок. Відповідач виконував умови договору до липня 2014 року, коли із затримкою у чотири дні -18.07.2014 року здійснив останній перерахунок на її банківський рахунок обумовленої суми коштів. З 15 серпня 2014 року [PERSON] аліменти не сплачує. Утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на час подачі нею позову 15.02.2015 року становить 21000,0 гривень, які просила суд стягнути на її користь. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки \\ пені \\ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На час звернення з даним позовом розмір неустойки складає 21870,0 гривень. \\ розрахунок додається \\ . Відповідач [PERSON] працює в ПАТ «Авіалінії Харкова» та отримує заробітну плату, яка перевищує 30000,0 грн. на місяць. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 21 000,0 гривень та пеню \\ неустойку \\ за прострочення сплати коштів в сумі 21 870,0 гривень. 23.10.2015 року та в послідуючому представник позивачки [PERSON] [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог та уточнення цих вимог, та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] станом на 30 травня 2015 у розмірі 30 000,0 гривень та пеню \\ неустойку \\ за прострочення сплати аліментів у розмірі 21 870,0 гривень. \\ розрахунки додаються \\. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали ,суд вважає, що позові вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме , в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 30 000,0 гривень,а в решті вимог має бути відмовлено, виходячи з наступних підстав. За обставинами справи встановлено , що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 21 липня 2005 року по 16 травня 2013 року. Рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 16 травня 2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з [PERSON] У відповідності до ст.ст. 180-181, 189 СК України сторони домовилися з приводу виконання обовязку утримувати дитину й між ними 30 серпня 2013 року був укладений договір про визначення місця проживання дитини з [PERSON] та порядок сплати аліментів на утримання їхньої доньки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] У відповідності до п.4 вказаного договору [PERSON] повинен до 15 числа кожного місяця сплачувати аліменти на утримання дитини до її повноліття \\ 14.12.2025 року \\ в розмірі 3000,0 грн., починаючи з вересня 2013 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивачки. Встановлено , що відповідач [PERSON] виконував умови вказаного договору до липня 2014 року, коли із затримкою у чотири дні -18.07.2014 року здійснив останній перерахунок на банківський рахунок позивачки обумовленої ними суми коштів. Також, встановлено , що з 15 серпня 2014 року [PERSON] аліменти не сплачує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку \\ доходу \\ другого з подружжя і\\ або \\ у твердій грошовій сумі. За загальним правилом способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зясовано, що між сторонами така домовленість була досягнута 30 серпня 2013 року , у звязку з чим вони уклали договір про визначення порядку сплати аліментів, додаткових витрат на утримання дитини, участі батьків у вихованні та утриманні дитини, визначення місця проживання дитини \\ надалі договір \\ , який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1324. У відповідності до п.4 договору від 30.08.2013 року аліменти та додаткові витрати на утримання дитини складають суму 3000,0 гривень щомісячно до досягнення дитини повноліття \\ 14.12.2025 року \\ , [PERSON] повинен виплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дитини до 15 числа кожного місяця шляхом перерахунку грошей на банківський рахунок, попередньо узгоджений сторонами. Відповідно до п.5 даного договору виплата аліментів починається в період з 15 вересня 2013 року, [PERSON] підтверджує , що на дату укладання цього договору, [PERSON] виконував зобовязання щодо утримання дитини добровільно. Розмір аліментів та\\або розмір додаткових витрат на дитину , визначений в даному договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом [PERSON] або [PERSON] у разі зміни матеріального , сімейного стану , погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Крім того, сторони у вказаному договорі обумовили, що вони мають рівні права на дитину \\ п. 7 договору \\ , зобовязуються виконувати вимоги ст.ст.150, 151-153, 157,171 СК України \\ п.8 договору \\ . У відповідності до п.10 договору за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку. Також, за обставинами справи , встановлено , що відповідач [PERSON] має постійний заробіток, працює в ПАТ «Авіалінії Харкова» і отримує заробітну плату, яка перевищує 30\~000,0 грн.. Також, за обставинами справи вбачається , що відповідач виконував умови договору до липня 2014 року та з затримкою у чотири дні 18.07.2014 року здійснив останній перерахунок на банківський рахунок позивачки обумовлену суму коштів, і починаючи з 15 серпня 2014 року аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у визначеному вищевказаним договором розмірі - не сплачує. А тому , враховуючи , що відповідач не бере участі в утриманні дитини , а також обставини , визначені ст. 182 СК України, суд вважає можливим задоволення вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], заборгованості по сплаті аліментів за період з 15 серпня 2014 року по 15 травня 2015 року в загальному розмірі 30 000,0 гривень, що підтверджено розрахунком заборгованості. Посилання представників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на те , що відповідач [PERSON] весь час вів для себе чіткий облік потрачених коштів на дитину, які перераховував на утримання доньки [PERSON] саме на користь позивачки [PERSON] до 5.09.2014 року , як аліменти та додаткові витрати , повязані з її забезпечення життя, фізичного та духовного розвитку, в тому числі забезпечення учнівським та шкільним приладдям, одягом, речами необхідного вжитку , книжками , тощо , що підтверджено наданими суду квитанціями про придбання речей та оплату послуг , після чого, починаючи з 15.09.2014 року [PERSON] умисно вивезла дитину за кордон без його згоди , а тому, заборгованість по аліментах утворилася саме з її вини , а відповідач не повинен нести цивільно правову відповідальність щодо заборгованості по аліментах і не зобовязаний сплачувати аліменти, суд не може визнати обґрунтованим та беззаперечним доказом , які спростовують доводи позивачки [PERSON] Статтею 180 СК України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до повноліття і це є моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. Аліментні зобовязання щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей це правовідношення, в силу якого батьки зобовязані утримувати цих дітей. Підставою виникнення їх є сукупність таких юридичних фактів: 1\\ кровне споріднення між батьками та дітьми, засвідчене у встановленому законом порядку, або інші юридично значущі звязки між ними 2\\вік особи, яку батьки зобовязані утримувати, тобто, особи, яка має правовий статус дитини. Згідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Встановлено , що відповідне рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини на час розгляду справи відсутнє, а наявний договір про визначення порядку сплати аліментів, додаткових витрат на утримання дитини, участі батьків у вихованні та утриманні дитини, визначення місця проживання дитини \\ надалі договір \\ , який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1324. Встановлено , що відповідне рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], відсутнє. Разом з тим , до юридичного складу, необхідного для виникнення аліментного правовідношення між батьками та неповнолітньою дитиною відноситься і такий юридичний факт як договір про утримання неповнолітньої дитини , який сторони уклали між собою, а саме , вищевказаний договір від 30.08.2013 року. Як було вказано вище в даному рішенні суду, у відповідності до ст.ст. 180-181, 189 СК України сторони домовилися з приводу виконання обовязку утримувати дитину й між ними 30 серпня 2013 року був укладений договір про визначення місця проживання дитини з [PERSON] та порядок сплати аліментів на утримання їхньої доньки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] У відповідності до п.4 вказаного договору [PERSON] повинен до 15 числа кожного місяця сплачувати аліменти на утримання дитини до її повноліття \\ 14.12.2025 року \\ в розмірі 3000,0 грн., починаючи з вересня 2013 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивачки. Встановлено , що відповідач [PERSON] виконував умови вказаного договору до липня 2014 року, коли із затримкою у чотири дні -18.07.2014 року здійснив останній перерахунок на банківський рахунок позивачки обумовленої ними суми коштів. Також, встановлено , що з 15 серпня 2014 року [PERSON] аліменти не сплачує. За умовами вказаного договору від 30.08.2013 року, малолітня дитина донька сторін [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю, а особою, яка зобовязана сплачувати аліменти за даним договором являється саме відповідач [PERSON], а тому , враховуючи викладене , саме відповідач [PERSON] і має нести цивільно правову відповідальність за несплату аліментів. А тому , суд вважає, що з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість по сплаті аліментів за період з 15.08.2014 року по 15.05.2015 року в загальній сумі 30 000,0 гривень. Відповідно до ст. 182 СК України в судовому порядку піддавалися також дослідженню і обставини , визначені вказаною нормою : -стан здоровя та матеріальне становище дитини -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка , дружини, батьків , сина , дочки -інші обставини, що мають істотне значення. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення пені \\ неустойки \\ в сумі 21 870,0 гривень, то позов в цій частині до задоволення не може підлягати, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки \\ пені \\ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням того , що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються і виплачуються \\ стягуються \\ щомісячно, тому, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це повязано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку \\ як повторна пеня \\ не нараховується. У звязку цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того ,скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням сулу про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Відповідно до обставин справи , встановлено , що після укладення ними договору від 30.08.2013 року про визначення місця проживання дитини з [PERSON] та порядок сплати аліментів на утримання їхньої доньки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], сторони в процесі його виконання допустили порушення умов договору, звинувачуючи один одного. Посилання представника позивачки [PERSON] про те , що саме відповідач [PERSON] допустив першим порушення умов договору від 30.08.2013 року, оскільки перестав сплачувати аліменти та посилання представників відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про те , що 5 вересня 2014 року позивачка вивезла дитину за кордон та цим самим першою допустила порушення умов договору, тощо, суд оцінює критично та вважає, що обидві сторони , як позивачка [PERSON] , так і відповідач [PERSON] допустили порушення умов даного договору від 30.08.2013 року, оскільки їхні послідуючі дії щодо предмету даного договору про сплату аліментів , про визначення місця проживання дитини, тощо, не відповідали та суперечили умовам договору. Відповідно до п.10 договору від 30.08.2013 року за згодою сторін в період дії договору, зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку. За обставин відсутності взаємної згоди та домовленості щодо спірного питання \\ питань \\ - щодо сплати аліментів, визначення місця проживання дитини , вивезення дитини за кордон, тощо, які в тій чи іншій мірі стосувалися інтересів малолітньої дитини доньки [PERSON] , сторони мали діяти відповідно до умов вказаного договору, а разі відсутності домовленості спір вирішувати в судовому порядку, що передбачено п.10 договору. Вищевикладене підтверджується ще й тим , що укладаючи договір , в п.11 даного договору сторони підтвердили , що цей договір укладається виключно в інтересах їхньої доньки [PERSON]. Проте , як вбачається із обставин справи , після встановлення факту несвоєчасної, в порушення умов договору, сплати відповідачем [PERSON] аліментів у розмірі 3000,0 грн. 18.07.2014 року \\ хоча за обставинами справи дитина в період з 12.04.2014 року по 18 червня 2014 року знаходилася повністю на утриманні [PERSON] заперечення на позовну заяву від 6.04.2015 року \\ , в результаті чого відбулося фактичне порушення умов укладеного сторонами договору, оскільки виплата аліментів здійснена в порушення визначеного договором строку, обидві сторони мали діяти відповідно до умов укладеного договору, проте, це не відбулося, а дії сторін були спрямовані в порушення п.11 договору, оскільки кожний із них керувався своїми власними інтересами , а не діяв в інтересах доньки [PERSON] та не звернувся своєчасно до суду з вимогами про вирішення спору в судовому порядку. [PERSON] та [PERSON] стали діяти на власний розсуд та поза межами укладеного договору , фактично звинувачуючи один одного в порушенні умов договору та зволікаючи з вичерпанням спору, що свідчить про наявність вини кожного з них за даних конкретних обставин. За договором від 30.08.2013 року сплата аліментів мала відбуватися щомісячно до 15 числа , несвоєчасна сплата аліментів [PERSON] визначена \\ зафіксована \\ 18.07.2014 року, а позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом лише 26.02.2015 року, що свідчить про вину обох сторін за даним договором. Посилання в судовому засіданні представників сторін на те , хто із них [PERSON] чи [PERSON] першим допустив порушення умов укладеного договору, на різного роду причини , з яких виник спір використання коштів не за призначенням, відсутності можливостей спілкування та побачення у визначені години, та в особливості щодо обставин вивезення дитини за кордон , унеможливлює фактичне встановлення ступеню вини кожного із сторін в порушенні умов укладеного договору. Аліментні зобовязання не можуть ставитися в залежність від вчинення \\ чи не вчинення \\ тих чи інших дій іншою стороною, оскільки обовязок утримання неповнолітньої дитини виникає з моменту її народження і зберігається до досягнення дитиною повноліття. А тому , оскільки порушення умов договору відбулося з вини обох сторін цього договору , а не лише одного платника аліментів [PERSON], тому, підстав для стягнення з нього на користь [PERSON] пені \\ неустойки \\ за прострочення сплати аліментів не має. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі №753\\15572\\14-ц від 16 січня 2015 року договір від 30.08.2013 року розірвано в судовому порядку та визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON]. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року вказане рішення суду залишено в законній силі. Таким чином , оскільки встановлено , що за договором між сторонами від 30.08.2013 року , який діяв до 27 травня 2015 року, існувала заборгованість по сплаті аліментів станом на 15 травня 2015 року в розмірі 30000,0 грн., вказана сума підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. В позовних вимогах про стягнення пені \\ неустойки \\ за прострочення сплати аліментів має бути відмовлено з вищевикладених підстав. У звязку із частковим задоволенням позовних вимог та у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 11, 60, 213-215, 88 ЦПК України,

Outcome: partial