Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що з 07. 07. 1986 року по 20. 11. 1992 року і з 15. 03. 1994 року по 21. 01. 1997 року вона являлася членом колгоспу «Світанок», мешкала в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області, проте її не було включено до списку осіб, членів КСП «Світанок», які брали участь в розпаюванні землі, на отримання земельної частки (паю). \~ \~ \~ \~У 2018 році на зборах власників сертифікатів колишнього КСП «Світанок» вона дізналася про те, що не приймає участь у розпаюванні пасовища, оскільки вона не включена в Список громадян членів КСП «Світанок», який є Додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, а представник Бердянської райдержадміністрації пояснила їй, що розпаювання ще не завершено. \~ \~ \~ \~З довідки голови ліквідаційної комісії КСП «Світанок» вона дізналася про те, що державний акт на право колективної власності на землю виданий підприємству та зареєстровано в Книзі державних актів на право колективної власності на землю № 64 від 28. 06. 1995 року, і в цей період вона являлася членом КСП «Світанок». Саме 26 січня 2018 року вона дізналася про те, що її ввели в оману і не включили до списку осіб членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Просить поновити строк для звернення до суду за захистом порушеного права, поновити її право на отримання земельної частки (паю) колишнього КСП «Світанок»; визнати за нею право на включення в Додаток № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , який був виданий відповідно до рішення Бердянської районної ради народних депутатів від 25. 05. 1995 року № 75 та зареєстрований в Книзі державних актів на право колективної власності на землю № 64 від 28. 06. 1995 року; визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 7,563 умовних кадастрових гектар вартістю 27\~788,26 грн., розташований на території Андріївської селищної ради Бердянського району; та виділити їй з земель запасу Андріївської селищної ради, а у разі відсутності земель запасу Бердянського району земельну частку (пай) в розмірі 7,563 умовних кадастрових гектарах та надати право на її виділення в натурі. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги на вищевказаних підставах і пояснила, що дійсно на момент паювання землі вона являлася членом КСП «Світанок», мала право на земельну частку (пай), проте її не включити до списку осіб, які мають право на її отримання, і вона не знала, що це помилка. У той час вона знаходилася у декретній відпустці, в неї хворіла дитина, потім померла, і вона не займалась цим питанням. Дійсно, 24 роки вона офіційно ні до кого не зверталася із запитом про наявність у неї права на земельний пай, а в даний час просить її порушене право поновити та виділити земельний пай в натурі. В судовому засіданні представник відповідача - Бердянської райдержадміністрації не заперечує проти позову, але зазначив, що на момент паювання були особи, які мали право на земельний пай, вони звертались за відновленням їх права і отримали землю. [PERSON] ніколи не зверталась до РДА з цим питанням. Представник відповідача - ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в судовому засіданні заперечує проти позову на підставах, зазначених у відзиві та пояснила, що землі колишніх КСП вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. На даний час діє Закон України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), і згідно ч. 5 ст. 1 цього закону ці землі виділяються громадянам України, які евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) виселення, а також ті, хто самостійно переселився з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і на момент евакуації були членами КСП чи інших с/г підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Натомість відповідачка такою особою не являється. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним Кодексом України. Частина 4 ст. 122 цього Кодексу передбачає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування. Тобто, вказана норма передбачає передачу органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб, а не для виділення цими органами власникам земельних часток (паїв) в натурі ( на місцевості) із земель державної власності. Вважає, що у разі задоволення позову [PERSON] будуть порушені матеріального права, передбачені ч. ч. 1,4 ст. 116, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. Також представник надіслала клопотання про застосування до позовних вимог [PERSON] позовної давності, оскільки позивачка дізналася про порушення свого права у момент розпаювання земель колишнього КСП «Світанок», і її посилання на необізнаність законів не є підставою для визнання поважності строків пропуску позовної давності. Представник 3-ї особи Андріївської селищної ради за довіреністю Стовбун Р. Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник 3-ї особи міськрайонного управління Держгеокадастру у Бердянському районі та у м. Бердянську до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений, заяв про відкладення справи не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 07. 07. 1986 року по 20. 11. 1992 року і з 15. 03. 1994 року по 21. 01. 1997 року [PERSON] мешкала в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області та являлася членом колгоспу «Світанок», що підтверджено копією трудової книжки та архівною довідкою від 30. 05. 2018 року. Як вбачається з копії Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] відповідно до рішення Бердянської районної ради народних депутатів № 75 від 25. 05. 1995 року КСП «Світанок» смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області передано у колективну власність 2333,7 гектарів землі в межах з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 64. До Акту долучено Додаток № 1 список громадян, членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства «Світанок», які мають право на отримання земельної частки (паю), і згідно довідки міськрайонного управління Держгеокадастру у Бердянському районі та у м. Бердянську від 29. 05. 2018 року у Додатку № 1 до вказаного Державного акту [PERSON] не значиться. Посилаючись на Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08. 08. 1995 року, який передбачає, що право на частку (пай) мають особи, які на момент отримання Державного акту на право колективної власності на землю являлися членами КСП відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, позивачка просить поновити її порушене право на отримання земельної частки (паю), на включення її до Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 7,563 умовних кадастрових гектарів та виділи їй землю в натурі. При цьому просить поновити строк для звернення до суду за захистом порушено права. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що на день державної реєстрації Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Світанок» [PERSON] дійсно являлась членом цього КСП, але внесена до Додатку № 1 Державного акту не була, ці факти підтверджено належними доказами і сторонами не оспорюються. Позивачка вказала, що на той момент перебувала у декретній відпустці, дитина хворіла, потім померла, тому питанням про виділення їй земельного паю не займалася. На зборах власників земельних паїв колишнього КСП «Світанок» в січні 2018 року дізналась про наявність не витребуваних земельних паїв і можливість додаткового паювання, тому звернулася до суду із захистом своїх прав. Згідно ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути: визнання права. Стаття 256 ЦК України передбачає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~Не оспорюючі права [PERSON] на земельну частку (пай), представник відповідача заявила клопотання про застосування строку позовної давності до позову [PERSON] на тих підставах, що позивачка об`єктивно знала про наявність свого права на отримання земельної частки (паю) ще під час паювання у КСП «Світанок», та була обізнана про це, але не зверталась за поновленням свого права з особистих причин. Відповідно до положень Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) підставами для виділення земельних ділянок в натурі ( на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Судом встановлено, що протягом з 1995 року по теперішній час [PERSON] не зверталась ані до органів місцевого самоврядування, ані до землевпорядних органів, для відновлення порушеного права на отримання земельного паю. Посилання на інформацію про додаткове паювання землі, отриману позивачкою в січні 2018 року суд не може вважати такою, що дає підстави для поновлення строку давності, оскільки вона свідчить лише про наявність на підприємстві осіб, які не витребували свій пай та перерозподіл цих паїв, а не про те, що [PERSON] в цей момент вперше дізналась про наявність в неї права на земельний пай. Підстав, які б об`єктивно унеможливили звернутися до суду з поновленням права на земельний пай, позивачка не навела, час, який сплинув з моменту паювання землі в КСП «Світанок» є надмірно тривалим, щоб визнати наявність поважних причин пропуску [PERSON] трирічного строку давності, визначеного законом та не можливість звернення її до суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у позові з підстав спливу позовної давності.

Outcome: dismissed