Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із [PERSON], у якій вказала, що 20 січня 2004 року вона із відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, прощо зроблено відповідний актовий запис № 1. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 07 липня 2004 року ). Позивач зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливе. Сім'я фактично розпалася. Вони мають різні погляди на сімейне життя. У зв'язку із цим, шлюбні стосунки між ними припинено. Більше трьох років вони проживають окремо. [PERSON] переконана, що за таких обставин подальше спільне подружнє життя і збереження сім'ї є неможливе, суперечить її інтересам, адже вона проживає з іншим чоловіком. На примирення не згідна, і тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше. Так як сім'я давно розпалася і існує лише формально, виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що зразу після одруження в них була нормальна сім'я. Однак більше чотирьох років тому, коли чоловік влаштувався на роботу на спиртзавод, почав зловживати спиртними напоями, часто влаштовував сварки, наносив їй побої, а так як вони проживали в будинку її матері, вона в кінці літа 2013 року вигнала чоловіка і з того часу вони проживають окремо, ніяких зв'язків не підтримують. В неї фактично створилася друга сім'я, так як близько півтора року вона проживає з іншим чоловіком, що свідчить про неможливість збереження даної сім'ї, а тому настоює на розірванні шлюбу з відповідачем. Просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому, вислухавши думку позивачки, яка настоює на вирішенні справи в даному судовому засіданні, суд приходить до висновку що справу можна вирішувати у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2016 року виданого Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що 20 січня 2004 року виконавчим комітетом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]», актовий запис № 1. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 07 липня 2004 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 22. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved