Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 30.07.1994 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2005 та зроблено актовий запис №11. Від даного шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Через втрату почуття довіри, шлюбні відносини припинились, з відповідачем вона не проживає протягом двох років. За таких обставин, позивачка просить суд розірвати шлюб, який був зареєстрований 30.07.1994 р. між нею та [PERSON] . Після розлучення просить змінити прізвище на її дошлюбне « [PERSON] ». У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак при зверненні до суду просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі. (в тому числі і через сайт судової влади). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно, 30.07.1994 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №11. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 25.11.2005 р.. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, через відсутність почуттів прихильності та довіри один до одного, взаємоповаги та взаємопорозуміння. Спільне життя з відповідачем [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Спору щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання дитини, сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказане, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки [PERSON] , слід змінити на її дошлюбне « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved