Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності їй архівної довідки Т-142/01.31 від 12 травня 2017 року, яка видана [PERSON] трудовим архівом сіл, селища Старовижівського району. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в отриманих документах її зазначено як «[PERSON]А.» та «[PERSON]А.», що суперечить даним, зазначеним у паспорті, де її прізвище імя та по батькові зазначено «Тищук Тетяна Андріївна». Через цю розбіжність Старовижівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області їй відмовлено у прийнятті документів для призначенні пенсії за віком. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з наведених вище підстав просила її задовольнити. Старовижівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській\~ області подано суду заяву з клопотанням розглядати справу без участі його представника, проти задоволення заяви немає заперечень. Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи,\~зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до розяснень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 4, 5, 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка набрала чинності 01 січня 1975 року (була чинною на момент влаштування заявника на роботу вперше), робітники і службовці, які влаштовуються на роботу, зобовязані надати адміністрації підприємства, установи, організації трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається. Особи, які приймаються на роботу в якості робітника або службовця вперше, зобов'язані подати адміністрації довідку про нього занятті, видану за місцем проживання відповідною житлово-комунальним органом, сільським чи селищним Радою депутатів трудящих, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом, повинна бути завірена райвиконкомом ), а звільнені з лав Збройних Сил СРСР зобов'язані пред'явити адміністрації військовий квиток. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, імя, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Записи про найменування роботи або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у звязку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Питання щодо трудових книжок в Україні регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» та \~Інструкцією\~про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України\~від 29 липня 1993 року № 58, відповідно до яких, при влаштуванні на роботу працівники зобов'язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.\~До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у звязку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. \~ Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у різні періоди роботи заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. З трудової книжки, БТ І № 2530417 (арк. справи 8) вбачається, що вона видана на імя [PERSON] (записано російською мовою), [INFO], а також встановлено що заявник працювала з 1977 року на Старовижівській районній санітарно-епідеміологічній станції, яка в подальшому була перейменована у ДЗ «Старовижівська районна санітарно-епідеміологічна станція», і звільнена 29 грудня 2012 року у звязку з ліквідацією ДЗ «Старовижівська районна санітарно-епідеміологічна станція». Судом встановлено, що 12 травня 2017 року [PERSON] трудовим архівом, сіл селища Старовижівського району [PERSON], видано архівну довідку Т-142/01.31. Зі змісту цієї довідки слідує, що згідно наказів головного лікаря Старовижівської районної санітарно-епідеміологічної станції, а з 06 квітня 1996 року переєрестровано як ДЗ «Старовижівська районна санітарно-епідеміологічна станція», є відомості про те, що [PERSON], [PERSON] (імя та по-батькові повністю не вказані), а в 2011-2012 роках [PERSON], частково перебувала за її заявою у відпустці без збереження заробітної плати (арк. справи 11). З відповіді Старовижівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 2440/02-10-33 від 15 травня 2017 року (арк. справи 7) встановлено, що заявниці [PERSON] відмовлено у прийнятті документів для призначення пенсії, оскільки у архівній довідці Т-142/01.31 від 12 травня 2017 року, яка видана [PERSON] трудовим архівом сіл, селища Старовижівського району, імя та по-батькові не співпадають із даними паспорта. З паспорта серії АС № 433179 виданий Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області 22 листопада 1999 року встановлено особу заявника [PERSON], [INFO]. Крім цього, з наданих до суду документів встановлено, що [PERSON] народилася 25 квітня 1959 року, батько [PERSON], мати [PERSON] (арк. справи 13); у 1977 році [PERSON] закінчила Ківерцівське медичне училище та отримала диплом серії Э-І № 399835 (арк. справи 15); 23 вересня 1978 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Тищук» (арк. справи 14). З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним той факт, що архівна довідка Т-142/01.31 від 12 травня 2017 року, видана [PERSON] трудовим архівом, сіл селища Старовижівського району на імя [PERSON], [PERSON] належить заявнику [PERSON]. Враховуючи, що заявник не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин заяву слід задовольнити.

Outcome: approved