Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять визначити ідеальні частки її та відповідачів в спільній сумісній власності на майно, а саме квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 48,6 кв.м., шляхом визнання спільної часткової власності в цьому майні, відповідно по 1/3 частці за кожним. Позивач посилається на те, що 20.10.2006 року вона та члени її сім'ї, відповідачі по справі, отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру за вищезазначеною адресою. В даний час в спірній квартири зареєстровані вона, її син - [PERSON] та онук - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за іншою адресою. Існування спільної сумісної власності на приватизовану квартиру створює ряд труднощів по розпорядженню майном, досягти згоди між співвласниками про визначення часток у спільному нерухомому майні неможливо, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнену позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнений позов визнали, не заперечують проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Згідно ст. ст. 15, 16, 391, 405 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Як вбачається з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.10.2006 року, виданого Лозівською міською радою Харківської області (а.с.19), та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20) двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], позивачу по справі, [PERSON] та [PERSON], відповідачам по справі. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 01.07.2016 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 128, відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.17,18). Відповідно до технічного паспорту на квартиру станом на 04.10.2006 року власниками даного житлового приміщення є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.21-23). Згідно довідок Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 12.04.2017 року (а.с.15,16) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], позивач по справі, [PERSON], син позивача та відповідач по справі, та [PERSON], онук позивача, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що домовленістю між сторонами частки у спільній власності не визначались, суд вважає уточнений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved