Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником ? частки в праві спільної часткової власності на дану квартиру на підставі договору дарування від 24 вересня 2013 року. Відповідач [PERSON], як власник іншої ? частки, чинить перешкоди позивачу у вільному доступі до квартири, чим порушує право останньої в її користуванні. Крім цього, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000,00 грн., яка полягає в душевних стражданнях, адже не маючи іншого житла та маючи на утриманні малолітню дитину та чекаючи народження другої дитини, вона постійно хвилюється, змушена жити в знайомих, в той час коли у неї є своє житло. За таких обставин просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні спірною квартирою, передати ключі від замка вхідних дверей спірної квартири та стягнути 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належними чином, а тому суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі. [PERSON] є власником ? частки в праві спільної часткової власності на квартиру №9, загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., в будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4394. Її право власності 24.09.2013 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2612703. Інша ? частки в праві спільної часткової власності на вищевказану спірну квартиру належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 15.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №567 з проведенням реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 154637. Попереднім співвласником квартири [ADDRESS], відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, був батько позивача [PERSON] - [PERSON], який у подальшому подарував свою частку позивачу. Позивач з моменту отримання у власність частки у спірній квартирі, тобто з 24.09.2013 року не має можливості вселитись в квартиру та користуватися нею, вхідні двері даного житлового приміщення зачинені, ключів позивач не має, а інший співвласник квартири - [PERSON] відмовляється їх надати та не допускає позивача в квартиру. Дана обставина підтверджується актом від 09.01.2014 року №3, складеним працівниками МКП «ЖЕК №5» та мешканцями багатоквартирного будинку [ADDRESS], де розташована спірна квартира. В судове засідання, за клопотання представника позивача, викликався в якості свідка [PERSON], який повідомив, що відповідач неодноразово змінювала замок на вхідних дверях у спірній квартирі, чим створювала труднощі йому, як співвласнику квартири, в користуванні нею, коли той ще був співвласником. З моменту укладення договору дарування він неодноразово був присутній під час намагання [PERSON] потрапити в спірну квартиру, в тому числі 09.01.2014 року, всіляко намагався сприяти позивачу вселитися, залучаючи сусідів по будинку, працівників МКП ЖЕК №5, телефонував відповідачу, однак усі спроби потрапити до квартири залишались марними, двері зачинені, ключів позивач не має, а відповідач їх не надає, в квартиру не допускає. Зазначив, що його дочка, не маючи іншого житла, окрім вищевказаної квартири, змушена проживати тимчасово в родичів та знайомих. Вона вагітна, її скоро народжувати дитину і потрібно облаштувати своє житло, а через дії відповідача вона страждає. Встановленим фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Такими способами захисту прав є, зокрема, припинення дії, яке порушує право, та відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно ст.ст. 319,391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас, положення ст. 319 ЦК України поряд із загальними правами власника містять співмірні його обов'язки щодо використання права власності не на шкоду правам і свободам інших громадян та при здійсненні своїх прав він зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає доведеним порушення права власності позивача, тому порушене право підлягає відновленню, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Як вбачається з поданої сукупності доказів відповідач [PERSON] не надає можливості позивачу [PERSON], яка є співвласником квартири, користуватися нею, чинить останній перешкоди. Даний факт є доведений, тому права позивача мають бути захищені шляхом покладення на [PERSON] зобов'язань, які обґрунтовано визначені позивачем. Суд вважає наявним порушення права власності позивача. В той же час, там де є порушення права чи свободи людини це призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача на її відшкодування. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Тобто, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст.21 Конституції України). Тому, обов'язок відшкодування моральної шкоди виникає із самих фактів протиправної поведінки щодо позивача в результаті чого вона зазнала душевних страждання і надання додаткових доказів не потребує. Відповідно до ст.21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд з'ясував, що за своїм характером правопорушення виражається в умисному чиненні перешкод в користуванні квартирою. Глибина фізичних та духовних страждань позивача є відчутною, але не критичною, позивач хвилюється, будучи вагітною та маючи на утриманні малолітню дитину, змушена шукати собі житло, що внесло в її життя душевний дискомфорт. Здібності позивача не погіршилися і вона не позбавлена можливостей їх реалізації, тому даний фактор судом не врахований. Визначаючи ступінь вини заподіювача шкоди, суд вважає, що відповідач свідомо чинить перешкоди позивачу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial