Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Снятинської міської ради\~ про визнання права власності. Позовні вимоги мотивувала тим, що 23.05.2000р. помер [PERSON], який посвідчив в її користь заповіт. Останньому на праві власності належав житловий будинок, що знаходиться в м. Снятині по вул.. Заводська, 39, Снятинського району. При зверненні в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне будинковолодіння. Просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок, що знаходиться в м. Снятині по вул.. Заводська, 39, Снятинського району. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити.\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Суд,\~ дослідивши і перевіривши зібрані докази приходить до висновку, що позов підставний і підлягає\~ до задоволення з наступних підстав:\~із свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР вбачається, що [PERSON] 04.09.1969р. було відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку та видано будівельний паспорт. Відповідно до рішення Снятинської міської ради від 16.03.2000р. № 9 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2170 га, в т.ч. ріллі- 0,1531 га, подвіря 0,0639 га. Згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-ІФ № 018581 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2170 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території Снятинської міської ради. Із свідоцтв про смерть серії І-НМ № 060349 вбачається, що [PERSON] помер 23.05.2000 р.; із заповіту, посвідченого 13.01.2000р. державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори слідує, що спадкоємцем всього належного на праві власності [PERSON] майна є позивачка [PERSON]. Відповідно до матеріалів спадкової справи вбачається, що 21.12.2000р. позивачкою подано заяву до Першої Снятинської державної нотаріальної контори про прийняття і видачу спадщини. Відповідно до довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 28.11.2016р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 654/2000 на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини. Постановою нотаріальної контори від 25.11.2016р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне будинковолодіння. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру від 28.11.2016р. вбачається, що право власності на спірне будинковолодіння не зареєстровано, речові права, заборона відчуження на дане нерухоме майно відсутні. Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 10.11.2016р. станом на 31.12.2012р. право власності на даний житловий будинок не зареєстровано. Технічний паспорт на будинковолодіння виданий на позивачку. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. \~\~\~\~ Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. \~\~\~\~ Відповідно до вимог частини 4\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Згідно\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем спірного майна померлого [PERSON] за заповітом, у встановлений законом термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, а тому є підстави для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом. На\~ підставі\~ наведеного,\~ ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved