Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому вказує, що станом на 01 грудня 2014 року відповідач заборгував їй гроші на загальну суму 8000 тисяч доларів США, про що було складено розписку. Згідно зазначеної розписки відповідач зобов'язувався повернути кошти до 01 грудня 2014 року, але до теперішнього часу борг не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. На протязі останнього часу відповідач заспокоював її, що скоро поверне гроші, але по сьогоднішній день не повернув, на неодноразові звернення та пропозиції зустрітися переставав реагувати та став уникати спілкування з нею та її представниками. Оскільки відповідач немає наміру повертати борг та своїми діями грубо порушує її законні права та інтереси, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Просила стягнути з відповідача борг у сумі 176\~960 грн. та моральні збитки у сумі 100\~000 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розгляду справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] зобовязується повернути борг за оренду в розмірі 8000 тисяч доларів США в грудні 2014 року (а.с. 3). Проте в даній розписці не зазначено особу, якій [PERSON] зобовязується повернути борг за оренду, не зазначено за оренду чого саме, не надано договір оренди та взагалі не зрозуміло між ким та ким його укладено. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач посилається на ст.1049 ЦК України та просить стягнути з відповідача позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем), проте не надає такої розписки, а з наданої ним розписки вбачається борг за оренду, тому в задоволені позову слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Під час розгляду справи позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача боргу в сумі 176\~960 грн. та моральних збитків у сумі 100\~000 грн., тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed