Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати договір оренди укладений між [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «Знам`янська агропромислова компанія» зареєстрований 01.07.2018 Державним реєстратором Богданіської сільської ради Свириденко Андрієм Михайловичем за № 26844942 та повернути земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 288865, виданого на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 16 лютого 2009 року за №79-р, їй належить земельна ділянка площею 5,1623 га., що розташована на території с.Дмитрівка, Знам`янського району, Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3522281500:02:002:1045. Вищевказану земельну ділянку позивач, згідно договору оренди землі укладеного між нею та ТОВ «Знам`янська агропромислова компанія», зареєстрованого 01.07.2018 року державним реєстратором Богданівської сільської ради Кіровоградської області Свириденком Андрієм Михайловичем за № 26844942, передала в оренду відповідачеві строком на 13 років. Відповідно до п. 5 та 5.5 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 7% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Відповідно до п.5.6 Договору орендодавець повинен звернутися до орендаря за отриманням орендної плати до 25 грудня року, в якому здійснюється виплата орендної плати. Позивач стверджує, що особисто приходила до ТОВ «Агропромислова компанія» за для вчасного отримання орендної плати але відповідального працівника або не було на робочому місці, або компанія взагалі була зачинена. Вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2019 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 5.5 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2019 рік я від відповідача не отримувала. Отже, порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2019 році є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, просить задовольнити вимоги позову та не заперечує проти заочного рішення. Раніше в судовому засіданні пояснювала, що відповідач не виконує належним чином умови договору оренди землі в частині своєчасної сплати орендної плати з 2018 року. Орендну плату за користування земельною ділянкою за 2018 рік не отримала , при цьому постійно телефонувала та приходила до відповідача із відповідними вимогами. Орендну плату за користування земельною ділянкою за 2019 роки також не отримала. З приводу не отримання орендної плати та намір розірвати договір оренди земельної ділянки нею був направлений лист до ТОВ «Агропромислова компанія», але відповіді не отримано, лише повернулось поштове повідомлення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з запровадженням карантину. Посилався на те, що з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу, який продовжено до 22 червня. Таке рішення прийнято на засіданні Кабінету Міністрів України. Рада суддів України 11 березня 2020 року звернулася листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі в судових засіданнях. Суд вважає причину неявки представника відповідача в судове засідання не поважною та вважає розглянути справу без його участі виходячи з наступного. 11 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №11 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до п. 1 якої по всій території України було проголошено карантин з 12 березня по 03 квітня 2020 року, який в подальшому було продовжено, в тому числі до 22 червня 2020 року. 16 березня 2020 року Радою Суддів України було прийняте рішення №9рс-186/20 відповідно до якого зазначено, що з метою убезпечення населення Україні від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19 на період з 16 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року встановлений особливий режим роботи судів України з можливістю відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами. Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04 травня 202о року продовжено в Україні карантин до 22 травня 2020 року з запровадженням певних послаблень, а саме дозволено працювати підприємствам і установам, які забезпечують науково-тренувальний процес спортсменів національних збірних, а також діяльність психологів, адвокатів, нотаріусів та аудиторів. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 продовжено в Україні карантин до 22 червня 2020 року, при цьому запроваджені послаблення, які дозволяють роботу адвокатів, продовжують діяти. 30 березня 2020 року Верховна Рада України пийняла Закон про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019), відповідно до якого внесені зміни до процесуальних кодексів в тому числі про те, що у судовому засіданні учасники справи можуть брати участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Такі заяви про відкладення розгляду справи через запровадження карантину представник відповідача надавав на всі судові засідання, призначені на 01 квітня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 15 травня 2020 року, 29 травня 2020 року та 11 червня 2020 року. При цьому представник відповідача адвокат Ткаченко С.В. не надав відзив на позовну заяву, жодних заперечень щодо до позовних вимог із наданими докази не надходило, клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів також не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Знам`янська агропромислова компанія» укладено договір оренди земельної ділянки розміром 5,1623 га. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3522281500:02:002:1045, який зареєстрований 01.07.2018 року Державним реєстратором Богданіської сільської ради Свириденко Андрієм Михайловичем за № 26844942. Відповідно до вказаного договору [PERSON] надала в оренду ТОВ «Знам`янська агропромислова компанія» земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:002:1045, яка належить позивачеві на праві власності відповідально до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 288865, виданого на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 16 лютого 2009 року за №79-р. Відповідно до п. 5 та 5.5 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 7% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 33257 від 03.02.2020 встановлено, що [PERSON] не отримувала орендну плату від відповідача за користування земельною ділянкою за 2019 рік. Згідно повідомлення Укрпошти а.с. 10 ТОВ «Агропромислова компанія» отримала заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки . Частиною першою статті 2 Закону передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону, яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного Кодексу України, (далі - ЗК України) орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата справляється у грошовій формі. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положеннями статей 24,25 Закону визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців поспіль. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст.651 ЦК. Згідно із ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п.6 ч.1 ст.3 ЦК належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Аналіз наведених обставин в їх сукупності, свідчить про істотне порушення ТОВ «Знам`янська агропромислова компанія» умов договору оренди землі від 01.07.2018 року в частині сплати орендної плати за використання земельної ділянки, передбаченої договором оренди землі. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ці ж обставини про розірвання договору оренди узгоджуються з позиціями Верховного Суду викладеними в Поставновах від 06.03.2019 року справа №183/262/17 та від27/11.2018 року справа №912/1385/17. Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат і приймаючи до уваги те, що позов задоволено повністю, а позивач сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. вважає, що є всі підстави для стягнення цієї суми з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved