Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 02 липня 2003 року батька позивачки [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається з права на земельну частку (пай). На вказану спадщину [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом. Через те, що сертифікат на земельну частку (пай), що належав померлому [PERSON], втрачений, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай), хоча спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника адміністрації, проти заявлених вимог не заперечував. Допитавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В звязку з тим, що спадкодавець помер у 2003 році, а спадкоємець фактично прийняв спадщину у той же час, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. [PERSON] помер 02 липня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/270/17 від 17 березня 2017 року про встановлення факту родинних відносин, копії яких додані до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується доданими до матеріалів справи листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 837/01-16 від 11 травня 2017 року, листом завідувача Хмельницьким державним нотаріальним архівом № 1360/01-21 від 13 травня 2017 року, довідкою [PERSON] сільської ради № 142 від 25 січня 2017 року. У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай), розміром 2, 02 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Перемога» с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області, про що йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0373985 відповідно до розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 78 від 16 квітня 1996 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області № 455/401-17 від 21 липня 2017 року, доданою до матеріалів справи. В подальшому сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, внаслідок чого [PERSON] не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, що підтверджується поясненнями представника позивачки, примірником газети «Зоря Надгориння» № 13 (11138) від 30 березня 2017 року з текстом оголошення про втрату сертифіката, копія якого додана до матеріалів справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права [PERSON] підлягають захисту.

Outcome: approved