Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади смт. Ромодан в особі Ромоданівської селищної ради Миргородського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами. У позові посилається на те, що їй на підставі свідоцтва №9 про право особистої власності на будову від 22 березня 1963 року, виданого виконавчим комітетом Ромоданівської селищної радим депутатів трудящих, належить будинковолодіння по [ADDRESS] (попередня адреса [ADDRESS]). Маючи намір реалізувати належне їй будинковолодіння в 2016 році з'ясувала, що за невідомих їй обставин зник правовстановлюючий документ на будівлю, що позбавляє її можливості розпорядитися належною їй власністю. Звернення до Ромоданівської селищної ради з приводу видачі дублікату правовстановлюючого документу на житловий будинок позитивних наслідків не дало, у зв'язку з відсутністю в Ромоданівській селищній раді архівів. Крім того, в наявних у неї документах та копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке вона отримала в ДКП «Миргородтехінвентаризація» помилково зазначено її ім'я як «Анна», коли в дійсності треба «[PERSON]», всі вище зазначені обставини призводять до порушення її права власності. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача -Територіальної громади смт. Ромодан в особі Ромоданівської селищної ради Миргородського району в судове засідання не з'явився. З установи на адресу суду надійшов лист з якого вбачається, що позов Ромоданівською селищною радою визнається, а справу вона просить розглянути у відсутності представника селищної ради. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Ромоданівської селищної ради (а.с.18). З акта про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 19 грудня 1962 року вбачається, що приймальною комісією прийнято до експлуатації належне [PERSON] будинковолодіння розташоване в [ADDRESS].(а.с.9-10). В копії свідоцтва №9 про право особистої власності на будівлю від 22 березня 1963 року також зазначено, що власницею домоволодіння в [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с.11). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON] (а.с.12-16). За довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS]), зареєстровано за [PERSON] (а.с.17). Ромоданівська селищна рада позбавлена можливості видати позивачці дублікат правовстановлюючого документу на житловий будинок [ADDRESS] оскільки архів рішень Ромоданівської селищної ради відсутній (а.с.19). З копій свідоцтв про народження та про шлюб позивачки вбачається, що її дійсне ім'я «[PERSON]», а в правовстановлюючих документах на будинковолодіння помилково було зазначено ім'я позивачки, як «[PERSON]». Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою [PERSON], знайома з нею з 1963 року. Їй достовірно відомо, що будинковолодіння розташоване в [ADDRESS] будувала позивачка разом з своїм чоловіком. На даний час позивачка проживає за даною адресою. В копіях правовстановлюючих документів на будинок помилково зазначено ім'я позивачки «[PERSON]». В смт. Ромодан Миргородського району немає іншої особи з ім'ям «[PERSON]». Згідно ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки судом встановлено, що відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує майнове право позивачки [PERSON] на будинковолодіння розташоване в [ADDRESS] перешкоджає їй розпорядитися своєю власністю,а копії наявних документів мають помилку в написанні імені позивачки, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на будинковолодіння розташоване в [ADDRESS].

Outcome: approved