Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.05.1999 року між нею та відповідачем по справі зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області за актовим записом - №189. У шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO] Спільне життя між подружжям не склалося через постійні конфліктні ситуації та непорозуміння з відповідачем, образи з його боку в сторону позивача. Позивач зазначає, що відповідач веде самостійний спосіб життя , не підтримує сімейних відносин, шлюбні відносини між подружжям припинені більше двох років. Майновий спір між сторонами відсутній, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача. З посиланням на викладене просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що з лютого 2013 року подружжя спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вона фактично створила нову сім'ю з іншим чоловіком від якого має намір народити дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, строку на примирення не просить. На його думку основна причина розірвання шлюбу - між подружжям не склалися сімейні стосунки. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 15.05.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області за актовим записом - №189, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.1999 приєднаним до матеріалів справи/а.с.6-7/ У даному шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого 24.11.1999 року, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 5/ Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що подружжя тривалий час спільно не проживає та фактичне створення нової сім'ї позивачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. Причиною розпаду цієї сім'ї є те, що між подружжям не склалися сімейні стосунки. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved