Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради та після зміни позовних вимог просила визнати за нею право власності на 26/100 частин домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.10.1976 р., [PERSON] являлась власником 1/6 частини домоволодіння [ADDRESS]. За життя мати позивачки провела реконструкцію належної їй частини домоволодіння та розпорядженням Суворовської райдержадміністрації від 02.12.2004 р. реконструйована частина була прийнята в експлуатацію, але зареєструвати прийняте в експлуатацію майно [PERSON] не встигла. [INFO] [PERSON] померла. 01 липня 1998 року [PERSON] написала заповіт на ім'я позивачки відносно всього належного майна. Після смерті матері позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову, оскільки [PERSON] не зареєструвала своє право власності на зазначене майно в установленому порядку. Позивач не може оформити право на спадщину, тому звернулася до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені змінені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався.. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 1976 р.,, посвідченого нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07 червня 2007 року, [PERSON] одержала в спадщину 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO](а.с.62). 12 березня 2004 р. право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано в Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єтів нерухомості» за №6349 стр.14 кн.31 доп за [PERSON] Право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягало державній реєстрації в КП «ОМБТІ та РОН», але за життя [PERSON] не переоформила права власності на успадковане майно. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.12.2004 р. №1647р, прийнято в експлуатацію з правом приватної власності від [PERSON] у житловому літ «И» приміщення: 1-1 коридор площею 3,8 кв.м., 1-3 кухня площею 9,8 кв.м., переобладнане із житлового, 1-4 житлове площею 13,4 кв.м., а з надвірних споруд: літня кухня літ. «Я» площею 13,7 кв.м., сарай літ «Н» площею 2,9 кв.м. по [ADDRESS]. Згідно довідки про розрахунок частки в домоволодінні [ADDRESS] від 12.11.2013 р. №43127263, у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок літ. «И»: 1-1 коридор площею 3,8 кв.м., 1-2 житлова площею 10,0 кв.м., 1-3 кухня площею 9,8 кв.м., 1-4 житлова площею 13,4 кев.м., загальною площею 37,0 кв.м, житловою площею 23,4 кв.м., літня кухня літ. «Я», сарай літ. «Н», 26/100 огорожі №1-3,5; 26/100 І-ІІІ мостіння, що складає 26/100 частин домоволодіння (а.с.46). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON], про що 28 жовтня 2011 р. було зроблено відповідний актовий запис № 2571 Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, (а.с.18). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Григоріївською сільрадою Одеської області, [INFO] народилась [PERSON], батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.59-зворот). 26 квітня 1969 р. Другим Суворовським відділом ДРАЦС ОМУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №302, внаслідок якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.60). 06 вересня 1975 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Ленінським відділом РАЦСу м. Одеси, актовий запис 1021. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.61). 01 липня 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Романовою В.В., яким заповідала усе своє майно позивачці - [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 1-1128 (а.с.57). Як видно з довідки про склад сім'ї та прописку, станом на 16.12.2011 р. після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.63-зворот), ніхто не проживає та не зареєстрований. 20 грудня 2011 р. [PERSON] звернулась до Четвертої Одеської державної нотконтори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с.56). 05 травня 2012 р. державним нотаріусом Четвертої одеської держнотконтори Андріадіс В.Ю. [PERSON] була надано роз'яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (його частку) за адресою:[ADDRESS] через неможливість отримання витягу з реєстру прав власності на зазначений житловий будинок у зв'язку з необхідністю проведення перерахунку часток та роз'яснено процедуру вирішення питання в судовому порядку. (а.с.66). Згідно положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті - ст. 1223 ЦК України. Стаття 1247 ЦК України встановлює загальні вимоги до форми заповіту, а саме, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копії спадкової справи №1749/2011, відкритої Четвертою одеською державною нотаріальною конторою, 26 липня 2013 року., із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO][PERSON] звернулася [PERSON] Згідно з ст. 1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як було зазначено вище, [PERSON] не переоформила правовстановлюючі документи на частину домоволодіння, що перешкоджає спадкоємцю отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дані обставин вказують на наявність у позивача права на звернення до суду на захист свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч.1 ст.3 ЦПК України. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved