Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначила, що 31 жовтня 2002 року померла її тітка [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, згідно сертифікату серії ЧН № 0191840. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, після смерті останньої доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла 31 жовтня 2002 року, та визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191840 належало [PERSON] У судове засідання позивач не зявилася, її представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. У судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони тривалий час знали [PERSON], яка доводилась [PERSON] рідною тіткою по лінії матері. [PERSON] похоронила тітку, після її смерті доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, як член колишнього КСП ім. Куйбишева, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191840, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 1183 від 20 січня 2000 року, що підтверджується копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 13 жовтня 2016 року (а.с. 9). 31 жовтня 2002 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким право на земельну частку (пай), що знаходиться в господарстві імені Куйбишева, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 7). Заповіт [PERSON] від 28 жовтня 2002 року не змінено, не відмінено та на іншу особу не переписано, що підтверджується відміткою секретаря виконкому Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області. Таким чином, в силу ст. 534 ЦК УРСР [PERSON], як особа, визначена у заповіті, має право на спадкоємство після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори від 15 листопада 2016 року (а.с. 19). З копії довідки Володьководівицької сільської ради № 1589 від 3 жовтня 2016 року (а.с. 8) вбачається, що на день смерті [PERSON] проживала одна в [INFO]. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належне їй згідно сертифікату серії ЧН № 0191840 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191840, виданий на імя [PERSON], був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 10). Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], в звязку з відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON], не прийняттям спадщини шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2034/02-31 від 13 жовтня 2016 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON]

Outcome: approved