Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, а саме просить встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO]; встановити факт прийняття позивачкою спадщини після смерті батька [PERSON] у вигляді вказаного житлового будинку та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області, актовий запис № 161. Той факт, що померлий був батьком позивачки підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2015 року справа №495/4053/15-ц (а.с. 53). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка, являючись спадкоємцем першої черги, звернулася до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], однак, згідно відповіді нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок неможливо у зв'язку з тим, що правовстановлюючим документом на житловий будинок є договір купівлі-продажу, посвідчений Одеською товарною біржою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а право власності на житловий будинок, на підставі отриманого 31 березня 2004 року рішення суду про визнання права власності, не зареєстровано. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності померлому [INFO] [PERSON] спірного житлового будинку підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.09.1995 року, посвідченого Одеською товарною біржою та копією рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 31.02.2004 року по справі №2-700/2004 р., яким за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON], син спадкодавця [PERSON] відмовився від належного йому спадкового майна, що залишилось після смерті батька на користь позивачки [PERSON], тож інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт належності спадкового майна спадкодавцю знайшов своє підтвердження в матеріалах справи та позивач, являючись спадкоємцем померлого вчинив всіх встановлених законодавством дій, спрямованих на прийняття спадщини, а отже позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності підлягають задоволенню.

Outcome: approved