Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 28.07.1986 року по 05.05.2016 року працювала у відповідача на різних посадах. Отримала попередження про звільнення з займаної посади, 01.12.2015\~року наказом № 684-к від 27.11.2015 року була переведена на посаду спеціаліста по роботі з дебіторською заборгованістю відділу обслуговування масового сегменту. Наказом № 195-к від 05.05.2016 року звільнена з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скорочення численності або штату працівників. Вважає звільнення незаконними, проведеним у порушення положень ст.42 КЗпП України, оскільки вона порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати у товаристві, має більш тривалий безперервний стаж роботи у товаристві, а також є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, а тому має переважне право на залишення на роботі, що не було враховано при її звільненні. З огляду на викладене, просила суд поновити її на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягненні заробітної плати не більш ніж за один місяць. В останнє судове засіданні позивач не зявилася, надала повноваження представнику. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позові, а також недотримання відповідачем процедури звільнення. Представник відповідача надала письмові заперечення проти позову та просила в задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно до пункту першого частини першої\~статті 40 КЗпП України \~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 КЗпП України\~встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1,3 ст. 49-2 КЗпП України \~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Пленум Верховного Суду України в пункті 19\~постанови №\~9 від 06\~листопада 1992\~року «\~Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1статті 40 КЗпП суди зобов'язані\~\~з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Так, судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач працювала в Херсонській філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на посаді спеціаліста по роботі з дебіторською заборгованістю відділу обслуговування масового сегменту. Наказом №\~159 від 01.03.2016\~року директора Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» ліквідовано Групу з дебіторською заборгованістю та Групу з розрахунками Відділу обслуговування масового сегменту Херсонської філії з 01.04.2016\~року(а.с. 22). Наказом №\~36 від 03.03.2016 року директора Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» попереджено працівників про майбутнє звільнення у звязку з ліквідацією структурних підрозділів, відповідно до наказу №159 від 01.03.2016року(а.с. 23). 04.03.2016 року [PERSON] спеціаліст по роботі з дебіторською заборгованістю група роботи з дебіторською заборгованість відділу обслуговування масового сигменту була письмово попереджена про майбутнє звільнення 05.05.2016 року, у звязку зі скороченням численності штату на підставі наказу ПАТ «Укртелеком» від 01.03.2016 року № 159, що підтверджується її особистим підписом(а.с. 25). За період з 04.03.2016 року по 05.05.2016 року відповідач знайомив позивача з переліком вакантних посад у товаристві станом на 01.03.2016року, 14.03.2016року, 28.03.2016року, 11.04.2016 року, 26.04.2016\~року, однак позивач відмовилася від переведення на жодну з них, оскільки вважала їх такими, що їй не підходять(а.с. 53 -60). Профспілковий комітет 19.04.2016 року надав згоду на звільнення [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням численності, штату працівників(а.с 26). Наказом Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» №195-к від 05.05.2016\~року [PERSON] звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати відповідно до приписів п.7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також виплатою вихідної допомоги, відповідно до вимог ст.44 КЗпП України (а.с.28). Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація структурного підрозділу Групи роботи з дебіторською заборгованістю та Групи роботи з розрахунками відділу обслуговування масового сигменту та враховуючи, що відповідач виконав, передбачений ст.49-2 КЗпП України обовязок щодо своєчасного попередження працівників про наступне вивільнення та запропонування всіх інших вакантних посад, які зявилися у товаристві протягом цього періоду і існували на день звільнення, а позивач відмовилася від запропонованих посад, суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведено з дотриманням законодавства, у тому числі положень ст. 49-2 КЗпП України, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Посилання позивача на її переважне право на залишення на роботі, у тому числі, як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а також порушення процедури звільнення, суд до уваги не приймає, зважаючи на те, що звільнення позивача за п. 1 ст.40 КЗпП України мало місце у звязку з ліквідацією структурного підрозділу і звільненням з посад усіх працівників підрозділу, а від запропонованих відповідачем інших вакансії, які існували в товаристві по день звільнення, позивач відмовилася і звільнення позивача проведено роботодавцем за попередньою згодою профспілкового комітету. На підставі викладеного, ст. 40, 44, 49-2, ст.233КЗпП України,

Outcome: dismissed