Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Опікунська рада Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав. Позов обгрунтовано тим, що відповідач по справі являється донькою позивача, яка з 04.02.2002 пербувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Втім, того ж року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Козятинського районного суду Вінницької області від 10.11.2017 [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] Натомість, [PERSON] залишила неповнолітню доньку проживати разом із бабусею - позивачем, вдруге вийшовши заміж. З того часу вихованням дитини відповідач не займається, матеріальної допомоги не надає, таким чином ухиляючись від виконання батьківських обов'язків. З огляду на викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки - [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити в повному обсязі. [PERSON], будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленою, в судове засідання за невідомих суду причин не з'явилася. З огляду на відсутність заперечень з боку позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області Юрковська Л. подала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, зазначивши при цьому, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [INFO] народилася [PERSON], як стверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER], батьками дитини є [PERSON]. та [PERSON] Втім, рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, затвердженого сільським головою сільської ради, при перевірці матеріально-побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що остання проживає разом з бабкою [PERSON] та дідусем [PERSON] у їхньому будинку. Батьки: мати - [PERSON] та батько- [PERSON]. розлучені, участі у вихованні дитини та матеріальної допомоги не надають. Згідно висновку комісії батьків за невиконання своїх батьківських обов'язків необхідно позбавляти батьківських прав. Висновком від 06.09.2017 №01-10-125 органу опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1984 року народження та [PERSON], 1978 року народження, батьків неповнолітньої [PERSON], 2002 року народження, орган опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області вважає за доцільне порушити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], батьків неповнолітньої дитини [PERSON] Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України). Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, судом установлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дочки, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її матері [PERSON], а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно дочки. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо своєї дитини. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved