Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2010р. В подальшому правовстановлюючі документи на вказану квартиру були втрачені, у зв'язку з чим вона зверталась до відділу поліції, а також намагалася отримати дублікат договору купівлі-продажу в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, проте їй було повідомлено, що всі документи залишились в архівосховищах нотаріального архіву м.Донецьк, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру. Позивачка та її представник [PERSON] до судового засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, ухвалення рішення віднесла на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.04.2010р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 05.06.2018р., технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], який було виготовлено станом на 06.12.2018 року. Листом завідувача Донецьким обласним державним нотаріальним архівом №358/01-12 від 25 травня 2018 року [PERSON] було повідомлено про те, що видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Горелік К.О. 21.04.2010р. за №296, не виявляється можливим, оскільки всі документи приватного нотаріуса Горелік К.О., прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Стаття 392ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Відсутність можливості витребувати дублікат втраченого документу, що підтверджує право власності, оскільки такий документ перебуває у м.Донецьк, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, зокрема копіями документів на квартиру, сумніву у їх достовірності у суду не має, визнання права власності на квартиру не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved