Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 15.12.2013р. вона надала в борг відповідачу [PERSON] 15 000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 01.07.2014р. На підтвердження отримання грошових коштів, [PERSON] надав розписку, якою посвідчив прийняття ним зазначеної грошової суми. Термін повернення боргу, що вказаний у розписці, минув, відповідач частково сплатив борг, іншу частину боргу - 13560, 00 грн. не повертає. Посилаючись на ст.ст. 625,1049 ЦК України просить стягнути зі [PERSON]: суму боргу по розписці 13 560,00 грн., суму інфляції - 162,72 грн., 3% річних - 102,12 грн., надавши відповідний розрахунок, а також просить відшкодувати судові витрати - 243,60 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує, про що повідомила суд письмово ( а.с. 12). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є письмове підтвердження (а.с.11), у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановити заочне рішення в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, на пiдставi даних що є у справі та доказів. Дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який оформлений у вигляді розписки на суму 15 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення - 01.07.2014р. (а.с.13). Відповідач частково повернув суму боргу і станом на 01.10.2014р. залишок заборгованості складає 13 560,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов'язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вимог ст.ст. 612, 625 ЦК України, право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, що передбачений матеріальним законом і полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування запозиченими грошима, що мали б бути у встановлений договором (розпискою) строк повернуті кредиторові. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 560 грн. боргу та 3 % річних - 102,12 грн. Розглядаючи вимогу щодо стягнення суми інфляції то вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та ін. Надана позивачем у позику сума носить разовий характер і її індексація не передбачена вищезазначеним законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial