Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного\~товариства «Завод\~металоконструкцій Укрсталь\~Запоріжжя» про\~стягнення заборгованості\~по заробітній\~платі ,\~ середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку . В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги ( а.с.60-63) , обґрунтовуючи уточнений позов тим, що вона працювала на ПрАТ «ЗМК Укрсталь Запоріжжя» з 01.10.2007\~року на посаді електрозварювальника на автоматичних машинах. Щомісячно відповідач не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим , станом на 30 листопада 2020 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 18 587,90 грн. 03.09.2020 року позивач [PERSON] була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В день звільнення, відповідач, в порушення вимог законодавства про працю, не провів повний розрахунок з позивачем та не виплатив заборгованість по заробітній платі, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 04.09.2021 по 16.03.2021 року у розмірі 53656,20 грн. на день погашення боргу по заробітній платі. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Мартиненко А.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку визнала. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] працювала на ПрАТ «ЗМК Укрсталь Запоріжжя» з 01.10.2007\~року на посаді електрозварювальника на автоматичних машина (а.с. 8) . Відповідач, в порушення вимог ст.115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 30 листопада 2020 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 18 587,90 грн. , про що свідчить розрахунковий листок за листопад 2020 року ( а.с. 12) . 03.09.2020 року позивач [PERSON] була звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки( а.с.9). В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повний розрахунок з позивачем , не виплатив заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. Відповідно до вказаної постанови за розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати беруться виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Позивача було звільнено у вересні 2020 року, отже, середньоденна заробітна плата має обчислюватись виходячи із його заробітної плати без виключення сум відрахування на податки та збори за липень та серпень 2020 року та її діленням на кількість відпрацьованих днів за цей період. Таким чином, заробітна плата позивача за липень-серпень 2020 року для обчислення середньоденної заробітної плати складає 17 747,72 грн. ( 15 275, 92грн. у липні . + 2 471,80 грн у серпні = 17 747,72 грн.) Кількість відпрацьованих днів за вказаний період складає 43 днів ( 23 робочих днів у липні та 20 робочий день у серпні 2020 року). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 412,74 грн., виходячи з такого розрахунку: 17 747,72 грн. (заробітна плата за фактично відпрацьований час за останні два календарні місяці роботи, що передували її звільненню): 43днів (кількість рабочих днів за цей період) = 412, 74 грн. Кількість днів затримки на день подання уточненої позовної заяви складає 130 днів, враховуючи викладене, з відповідача за затримку розрахунку при звільненні підлягає стягненню середній заробіток у розмірі 53656,20грн грн., із розрахунку 412,74грн. х 130 робочих днів = 53656,20грн. Станом на 16.03.2021 року відповідачем сплачена заборгованість по заробітній платі , що підтверджується копіями платіжних доручень(а.с. 23-25, 50-53) . Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день увільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved