Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила надати дозвіл особі, яка не досягла 16 річного віку, на тимчасовий виїзд за межі України - неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , без згоди та супроводу батька, [PERSON] , [INFO] , до Російської Федерації та до Єгипту з метою туризму та відпочинку у період з 01 вересня 2019 р. по 01 березня 2020 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , після розірвання шлюбу з метою лікування, оздоровлення та культурного розвитку дитини вона неодноразово вивозила дитину за кордон, на що відповідач постійно надавав свою згоду, посвідчену нотаріально, однак після укладення шлюбу з [PERSON] відповідач поставив власні амбіції на ґрунті неприязного ставлення до неї вище від інтересів власної дитини та відмовляє в наданні дозволу. Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не надає тимчасового дозволу на виїзд за кордон за межі України своєї доньки разом з матір`ю та враховуючи те, що шлюб між ними розірваний ще в 2015 році, сторони проживають окремо, в цілях якнайкращого забезпечення інтересів дитини просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 05.06.2019 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Ухвалою від 22.08.2019 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали відзив на позов, зазначивши, що позивач не зверталась до нього з пропозицією надати дозвіл на виїзд дитини, з зазначенням мети виїзду, періоду виїзду, країни перебування. У позові позивач не зазначає, які саме її права або права дитини порушені ним, у зв`язку з чим взагалі відсутні підстави для звернення до суду. Надання дозволу на вказаний позивачкою період до Єгипту та Російської федерації без згоди батька порушить його право на участь у вихованні дитини, позбавлять можливості знати про місцезнаходження доньки, умови проживання та інші обставини стосовно неї, що є неприпустимим. Окрім того, частина періоду зазначеного позивачкою припадає на початок учбового року. Позовна заява та додатки до неї не містять доказів того, що він має бути обмежений на безперешкодне спілкування з дитиною відповідно до графіку спілкування встановленого постановою Харківського апеляційного суду від 19.03.2019 р., у зв`язку з чим просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи надав до суду заяву, де вказав, що проти заявлених вимог не заперечує та просить розглянути справу за відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області 15 липня 2013 року. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 вересня 2013 року. Постановою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2019 року встановлений порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , наступним чином: І та ІІІ суботу кожного місяця з 10.00 до 13.00 години, та ІІ, ІV неділю кожного місяця з 10.00 до 13.00 години. Підставою звернення до суду із цим позовом є ненадання відповідачем згоди на виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 313 ЦК України встановлює, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не зазначення позивачем конкретної адреси місця перебування дитини та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed