Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Попівської сільської ради Миргородського району про визнання за нею права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 53232860000:00:009:1158, площею 2,3798 га., розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, виданого на імя [PERSON], яку вона успадкувала після смерті останнього на підставі заповіту. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що після смерті свого діда [PERSON] 16.06.2012 року вона на підставі заповіту успадкували вищевказану земельну ділянку. 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] їй було видане свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,38 га з кадастровим номером 5323286002000090206, розташовану на території Попівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зроблено відмітку на державному акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, на імя [PERSON], про перехід права власності на позивачку і з того часу вона користувалася цією земельною ділянкою. Після отримання в березні 2016 року витягу з Державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку їй стало відомо, що кадастровий номером земельної ділянки та її площа не співпадають з даними вказаними в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, виданого на імя спадкодавця [PERSON]. За таких обставин, вона немає можливості вирішити питання про реєстрацію права власності земельної ділянки, яка їй належить, і ніяким іншим способом захистити свої права, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав викладених у позові. Відповідач, представник Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вказавши що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.23). Представник третьої особи Управління Держземагенства у Миргородському районі в судове засідання не зявився ,в адресованій суду заяві просив справу розглянути за відсутності представника управління (а.с.24). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010454500086 17 листопада 2004 року на імя [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17.12.2012 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] земельна ділянка площею 2,38 га що розташована на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5323286002000090206 успадкована [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] посвідченого Попівською сільською радою Миргородського району 25.05.2009 року, який помер 16.06.2012 року (а.с.5-7,9). Згідно повідомлення Управління Держземагенства у Миргородському районі після перенесення інформації про земельну ділянку яка належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у присвоєнні декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів. Для виправлення помилки, земельній ділянці, що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 107676, площею 2,3798 га., визначено кадастровий номер 53232860000:00:009:1158, (а.с.10-13). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площа земельної ділянки з кадастровим номером 53232860000:00:009:1158 2,3798га.(а.с.10,11). Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння,користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved