Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту та з урахуванням уточнень просить зняти (скасувати) арешт та заборону відчуження з квартири №24, що знаходиться по вул. Довженка, буд. 10-А у місті Одеса, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.12.2007р., серії АА №147751 винесеною Першим ВДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі. Арешт зареєстровано в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна Шостою одеською державною нотаріальною конторою 14.12.2007 року за №6235966 та зобовязати Приморський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального у правління юстиції в Одеської області провести державну реєстрацію припинення обтяження (арешту) та заборони відчуження з квартири №24, що знаходиться по вул. Довженка, буд. 10-А у місті Одеса, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, які було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.12.2007р., серії АА №147751 винесеною Першим ВДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі. Мотивує вимоги тим, що вона є власницею зазначеної квартири, їй стало відомо, що 14 грудня 2007 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано арешт на зазначену квартиру. Листом від 14.12.2015 № 6491к Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, повідомлено, що на виконанні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції протягом 2007 року перебувало виконавче провадження по виконанню наказу №3/205-07-5751 виданого 17.08.2007 року Господарським судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форца» грошових коштів у розмірі 2\~078,02 грн. Виконавче провадження було закінчено 19.07.2007 року у відповідності до вимог п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», і виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Стягувач ТОВ «Форца» (код ЄДРПУО 31483016), згідно витягу з ЄДР від 24.11.2015 р., як юридична особа припинено станом на 06.01.2015 р. Матеріали виконавчого провадження було знищено за збігом терміну зберігання у відповідності до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. В звязку з тим, що зазначений арешт порушує майнові права позивачки, остання звернулась до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири №24, що знаходиться по вул. Довженка, буд. 10-А у місті Одеса, що підтверджується Свідоцтвом про право власності серії САА №447862 виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 05 березня 2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВО №291028 від 22.03.2005 року. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Проте, 14 грудня 2007 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, б/н, від 05.12.2007 р. Першого ВДВС Приморського району м. Одеси, було зареєстровано арешт на зазначену квартиру, що підтверджується витягом з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 28.09.2015 р. 09 грудня 2015 року, позивачка звернулася з заявою про скасування арешту накладеного вказаною Постановою з підстав закінчення передбачених законом строків виконавчого провадження, а також у звязку із припиненням стягувача ТОВ «Форца» (код ЄДРПУО 31483016). Згідно витягу з ЄДР від 24.11.2015р. ТОВ «Форца», як юридична особа, припинено станом на 06.01.2015 р. На заяву про зняття арешту з належного позивачу майна, позивач отримала відповідь з Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.12.2015 № 6491к, що на виконанні у Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції протягом 2007 року перебувало виконавче провадження по виконанню наказу №3/205-07-5751 виданого 17.08.2007 року Господарським судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форца» грошових коштів у розмірі 2\~078,02 грн. Виконавче провадження було закінчено 19.07.2007 року у відповідності до вимог п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», і виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання. Матеріали виконавчого провадження було знищено за збігом терміну зберігання у відповідності до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач не може реалізувати свої права щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, підлягають захисту цивільні права та інтереси власника майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту, зняти арешт та заборону на відчуження квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачці. На підставі викладеного

Outcome: approved