Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади сіл Петримани, Житники, Золотогірка та Свидова в особі Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельні ділянки загальною площею 4,4976 га в т.ч. ріллі - 3,2594 га (земельна ділянка № 254) та під багаторічними насадженнями - 1,2382 га (земельна ділянка № 144), що розташовані на території Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Крім неї, після смерті [PERSON], інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом немає. Вона спадщину прийняла, як така, що на день смерті спадкодавця проживала разом з нею за однією адресою. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ [PERSON] на землю не видавався, тому вона змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17.10.2018 було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] (а.с. 27-28) та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою витребувано з Немирівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 366/2004, заведену щодо майна [PERSON], яка померла [INFO]. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 28). Відповідач копію ухвали від 17.10.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 26.10.2018, однак відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 32, 57). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [ADDRESS] померла [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у власності СВАТ «Петриманське» на території Петриманської сільської ради, розміром 4,4976 в умовних кадастрових гектарах, що доводиться розпорядженням Мурованокуриловецької РДА № 423 від 08.08.2008 (а.с. 10-11). Її вартість становить 121786 грн 01 коп. (а.с. 13). Відомості про те, що Державний акт на земельну ділянку видавався - відсутні. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, неотримання спадкодавцем за життя сертифікату на земельну частку (пай) не може бути підставою для відмови його спадкоємцеві в оформлені спадщини на неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6), свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6 зворот), свідоцтвом про укладення нею шлюбу (а.с. 7), витягом із Словника власних імен (а.с. 9) стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка має право на спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Рубанської сільської ради № 461 від 01.12.2017 позивач на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). З копії спадкової справи № 366/2004 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що остання за життя 16.05.1996 склала заповіт згідно якого все своє майно заповіла своєму онуку [PERSON]. [PERSON] спадщини не прийняв та подав нотаріусу заяву про відмову від її прийняття. Позивач 12.06.2004 подала нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини (а.с. 36-55). Отже, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину. Разом з тим, 07.08.2018 державним нотаріусом позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї (а.с. 14). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1218 грн (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved