Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, залишити дітей на подальше проживання з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.06.1997 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Безпричинні сварки, погрози та образи зі сторони чоловіка призвели до розпаду сім'ї та фактичного припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться. Відповідач покинув сім'ю, діти залишились на проживання з позивачем і їй важко самій утримувати їх. Оскільки відповідач зобов'язаний приймати участь в утриманні дітей, тому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на кожну дитину. Позивач та представник позивача у судове засідання після оголошеної перерви не з'явилися. Згідно поданої заяви позивач просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень на кожну дитину (а.с.35). Відповідач у судове засідання після оголошеної перерви не з'явився. Згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає та згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень на кожну дитину. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.06.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07.06.1997 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.4). У строк, наданий сторонам для примирення згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 31.01.2014 року, сторони не примирилися. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Сторони по справі мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.01.1998 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.7). Діти проживають з позивачем (а.с.8). Відповідно до 6-го принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач визнав уточнені позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень на кожну дитину підлягає задоволенню. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved