Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом з урахуванням уточненої позовної заяви про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у квітні 2015 року їй стало відомо про те, що ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 33791509 про примусове стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги на користь «Екос» АТХК «Київміськбуд» (на даний момент правонаступником якого є КП ««Керуюча компанія Голосіївського району») накладено арешт на все її майно в т.ч. на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, с. Семиполки, вул. 1 Травня, буд. 3. Звернувшись до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з вимогою про зняття арешту їй було надано відповідь, що вказане виконавче провадження закінчено то державний виконавець позбавлений можливості вчинять будь які дії (в т.ч. знімати арешт). Також зазначила, що на даний час в неї відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене просила суд скасувати накладений арешт та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 21.08.2012 р. в межах виконавчого провадження № 33791509, оскільки це порушує права позивачки вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном. В судове засідання позивач не зявилася про його проведення повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Комунального підприємства «Керуюча компанія Голосіївського району» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 33791509, виданий 21.08.2012, видавник ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на майно [PERSON] накладено такий вид обтяження як арешт. Як вбачається з наданої копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2012 року арешт накладено в рамках виконавчого провадження № 33791509 про стягнення з [PERSON] на користь ДП «Екос» АТХК «Київміськбуд» грошові кошти 1852 грн.01 коп. Листом від 18.05.2015 року за зверненням позивача ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві надало відповідь про те, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2221/12 від 12.06.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ДП «Екос» АТХК «Київміськбуд» грошові кошти 1852 грн.01 коп., однак станом на 18.05.2015 року вищезазначене виконавче провадження передано до архіву Відділу на виконанні не перебуває, а проведення будь-яких дій по завершеним виконавчим провадженням заборонено з посиланнями на ст. 50 Закону України «про виконавче провадження». Як вбачається з довідки від 04.05.2016 року Комунального концерну «Центр комунального сервісу» заборгованість за житлово-комунальні послуги у [PERSON] відсутня. Незважаючи на завершене виконавчого провадження, згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладений на майно позивача арешт, знятий не був. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначалося, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Згідно частини першої статті 57 Закону України №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як вбачається арешт на майно позивача був накладений державним виконавцем 21.08.2012 року у рамках виконавчого провадження про стягнення з позивача, як боржника, грошових коштів на користь на користь ДП «Екос» АТХК «Київміськбуд» відповідно до вимог законодавства з метою забезпечення реального виконання рішення суду, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість позовної вимоги про скасування постанови державного виконавця, винесеної у виконавчому провадженні №33791509, про арешт майна позивача та заборону його відчуження. Відповідно в задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про зняття арешту суд враховує наступне. Частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовують інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Згідно частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як зясовано, виконавче провадження №33791509, у рамках якого було накладено арешт на майно позивача, завершене та передано до архіву ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, отже мав бути знятий і арешт, накладений на майно позивача. Незважаючи на це, на час розгляду справи судом арешт з майна позивача не знятий, що в свою чергу свідчить про наявність у позивача перешкод для реалізації ним своїх прав власника. Згідно із ч. 1 ст. 316 , ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом зняття арешту з всього її майна, в тому числі з житлового будинку, який розташований: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, вул. 1 Травня, буд. 3. Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: partial