Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Цибулівської сільської ради про визнання права власності на спадщину за заповітом. Зазначила, що 23 березня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в селі Цибулівка Тростянецького району Вінницької області по вулиці Миру, №91, та земельна ділянка площею 2,4128 га, яка розміщена на території Цибулівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ЯБ №678454 на імя [PERSON], який помер 10.02.2009 року. Вона є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] за заповітом від 19.06.2012 року. Інших спадкоємців немає. Своєчасно подала заяву до нотаріальної контори, однак 25.06.2015 року отримала відмову нотаріуса про неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок і земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не зявилася. Надіслала суду заяву про задоволення позову в її відсутність. Преставник відповідача в суд не зявився, надав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть 23.03.2013 року померла [PERSON] (а.с.7). 19.06.2012 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно (а.с.8). Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №678454 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4128 га, розташованої на території Цибулівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМО №234516 від 22.09.2009 року [PERSON] успадкувала спадкове майно [PERSON], яке складається із земельної ділянки площею 2,4128 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20). [PERSON] не зареєструвала земельну ділянку та не отримала державного акту. Згідно виписки з погосподарської книги Цибулівської сільської ради станом на 01.04.1991 року членами колгоспного двору №584 по вулиці Миру №91 були: голова двору [PERSON], члени двору дружина [PERSON] і син [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 10.02.2009 року (а. с. 17). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 10.12.2003 року (а. с. 18). Відповідно технічного паспорту, виготовленому на замовлення [PERSON], станом на 14.02.2015 року по вулиці Миру, 91, в с. Цибулівка знаходиться житловий будинок - літера А, загальною площею 78,9 кв.м., житловою площею 63,5 кв.м., допоміжною площею 15,4 кв.м., погріб літера «А/А», веранда «а», літня кухня «Б», веранда «б», прибудова «б1», прибудова «б2» сарай літера «В», огорожа-1-3 (а.с. 11-14). Відповідно ст. 120 Цивільного Кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.1964 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, \~мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на \~частку \~в \~його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені в рівних частках по 1/3 правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в с. Цибулівка, вул. Миру, 91, Тростянецького району Вінницької області. [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав, їй як останньому члену колгоспного двору належав цілий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved