Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Роменський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання батьківства та стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.12.2015 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем по справі. 18 травня 2016 року народився [PERSON], тобто на 4 місяці пізніше після розірвання шлюбу. Відомості про батька були записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На сьогоднішній день дитина проживає з нею. Тому просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], який народився 18.05.2016 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в підготовче засідання не зявилася , хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів визнав в повному обсязі та відповідно ч.3 ст. 211 ЦПК України просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особа : Роменський міськрайонний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області в підготовче засідання не зявилася. Від неї до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього\~Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно дост. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивачка не просить негайного виконання рішення суду, то суд вважає, що непотрібно застосовувати вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 24 липня 2018 року [PERSON] було звільнено від сплати судового збору. В своїй позовній заяві позивачка ставить дві вимоги , що мають одночасно майновий і не майновий характер, тому відновімо до ст.. 6 ч.3 ЗУ «про судовий збір» судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ст.. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в такому розмірі: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 грн. 80 коп. , а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних особі , що становить 704 грн. 80 коп. Тобто сума судового збору по даній цивільній справі становить 1409 грн. 60 коп. В той же час , згідно ст.. 142 ЦПК України , у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем було визнано позовні вимоги позивача, тому відповідно до ст.. 142 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору за вимогу майнового характеру в сумі 352 грн. 40 коп. та за вимогу немайнового характеру в сумі 352 грн. 40 коп., а всього в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved