Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], та зняття їх з реєстраційного обліку. Позивач у позові вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично не проживали і не проживають за вказаною адресою. За весь період реєстрації відповідачі комунальні послуги не сплачували, у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляються, на вимоги позивача не реагують. В зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані у вищезазначеній квартирі позивач не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних платежів, суми оплати за комунальні послуги нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, банківські установи надсилають на адресу позивача повідомлення та попередження про сплату банківських кредитів, які повинні платити відповідачі. Позивач в ході судового розгляду позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач [PERSON] разом зі своїм чоловіком - братом позивача та дітьми [PERSON] і [PERSON] виїхали на постійне місце мешкання, і стосунків не підтримують, а тому вона не має змоги домовитися з ними про добровільне зняття з реєстраційного обліку, вони зареєстровані з 2012р. для отримання допомоги по догляду за новонародженою дитиною 2012 року народження, і вона вимушена сплачувати за них комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в яких просила розглядати справу без її участі, надавши докази про непроживання відповідачів у її квартирі (а.с. 45). Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 142 газети «Слобідський край» від 26.11.2016р., письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надали (а.с. 26, 27, 29, 39). Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, селищний голова надав суду заяву про те, що проти позову не заперечує, в якій просить розглядати справу за відсутності представника (а.с. 30, 35). Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 15/100 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини квартири від 13.10.2007р., свідоцтвом про право власності від 18.03.2008, виданого органом приватизації житла ДП «Житловик» Кочетокського ДВУЖКГ (а.с. 37, 38). Згідно технічного паспорту на квартиру № 1 в житловому будинку № 32, виготовленому за станом на 03.10.2007р., співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7, 8). Згідно довідки виконавчого комітету Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 580 від 22.09.2016р., [PERSON] мешкає в [ADDRESS]; 1г; 1в, де зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9) Згідно акту обстеження від 12.09.2016р., в ході перевірки за місцем реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно не мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Рішенням Есхарівської селищної ради ІІ сесії VIІ скликання від 12.11.2015, [ADDRESS] (а.с. 13). Факт не проживання відповідачів у квартирі, що належить позивачу підтверджується наданими актами обстеження від 05.12.2016р. (а.с. 47-49). Згідно довідки директора Есхарівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Чугуївської районої ради Харківської області № 01-22/194 від 05.12.2016р., [PERSON], 2006 року народження, не навчається в Есхарівській школі (а.с. 46). В ході судового розгляду допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили суду, що відповідачі ніколи не мешкали у квартирі позивача, ніколи їх не бачили, навіть не знали, що вони там зареєстровані, тобто з моменту реєстрації - 2012 року вони не проживають. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі, власником якої вона є, зареєстровані [PERSON] зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають у квартирі з моменту реєстрації - 2012р., тому вимоги позивача в частині визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку необхідно відмовити, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: partial