Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ», в якому просить визнати договір про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що за договором про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року [PERSON] мала забезпечити виконання кредитних зобовязань ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» шляхом надання в заставу майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № 26303007724002, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи резидента №771 від 29.01.2015 року в АТ КБ «ТК Кредит» в загальному розмірі 800\~000 доларів США, а ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» мало сплатити за це винагороду в розмірі 30 % від наданого позивачем забезпечення. 29.01.2015 року [PERSON] в якості забезпечення кредитних зобовязань ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» були передані в заставу АТ КБ «ТК Кредит» майнові права на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № 26303007724002, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи резидента № 771 від 29.01.2015 року в АТ КБ «ТК Кредит» (МФО 322830) в загальному розмірі 800\~000 доларів США, про що укладено відповідну угоду з АТ КБ «ТК Кредит» № 524/2-3 від 29.01.2015 року. Позивачка звернулася до директора ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» з листом вимогою про повернення заборгованості, а саме винагороди, передбаченої п. 4.1. договору про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року. Листом № 09/03-03 від 09.03.2015 року їй відмовлено у виплаті винагороди, підставою відмови є недійсність договору про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року. В звязку з цим позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» про час, дату та місце судового засідання сповіщався, до суду не зявилися, про поважність причин не явки суду не повідомив. Суд у звязку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилася, у порядку заочного розгляду справи згідно ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року [PERSON] мала забезпечити виконання кредитних зобовязань ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» шляхом надання в заставу майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № 26303007724002, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи резидента №771 від 29.01.2015 року в АТ КБ «ТК Кредит» в загальному розмірі 800\~000 доларів США, а ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» мало сплатити за це [PERSON] винагороду в розмірі 30 % від наданого позивачем забезпечення. 29.01.2015 року між ПАТ КБ «ТК Кредит» та ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» був укладений Кредитний договір № 524/2, згідно з яким ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» отримав у Банка кредит в розмірі 1\~798 500 дол. США, строком до 26.02.2015 року включно, під 14% річних. 29.01.2015 року [PERSON] в якості забезпечення кредитних зобовязань ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» були передані в заставу АТ КБ «ТК Кредит» майнові права на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № 26303007724002, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи резидента № 771 від 29.01.2015 року в АТ КБ «ТК Кредит» (МФО 322830) в загальному розмірі 800\~000 доларів США, про що укладено відповідну угоду з АТ КБ «ТК Кредит» № 524/2-3 від 29.01.2015 року. Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] звернулася до директора ТОВ «ЕКСПО - ПРОМ» з листом вимогою про повернення заборгованості, а саме винагороди, передбаченої п. 4.1. договору про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року. Листом № 09/03-03 від 09.03.2015 року [PERSON] відмовлено у виплаті винагороди, підставою відмови є недійсність договору про співробітництво № 29/01-3 від 29.01.2015 року. Згідно з ч. 2\~ст. 215 Цивільного кодексу України\~дійсним в судовому порядку можна визнавати тільки нікчемний правочин, а нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному засвідченню, то виходить, що визнавати дійсними в судовому порядку можна тільки ті правочини, які підлягають нотаріальному засвідченню в силу закону; перш ніж визнавати правочин дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному засвідченню. Згідно із зазначеною статтею суд може визнати дійсним лише той договір, який за законом підлягав нотаріальному засвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї форми й одна зі сторін виконала його повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального оформлення укладеного договору. Чинним законодавством України не передбачено, що договір про співробітництво підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, а відтак до спірних правовідносин не застосовується ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1\~ст. 204 ЦК України). За правилами ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України правочин є нікчемним, якщо він укладений сторонами з недодержанням сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину . У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО - ПРОМ» про визнання договору дійсним не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed