Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою та 3% річних у розмірі 87 117,53 грн., а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при зверненні із позовною заявою до суду, у розмірі 871,18 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання особисто не з'явилася, але в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'являється і про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 80000,00 грн. на умовах повернення в строк до 01.12.2013 р. Відповідач [PERSON] видав позивачеві власноручно написану письмову розписку про отримання грошових коштів у позику. З огляду на викладене між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини позики з усіма наслідками відповідно до цивільного законодавства. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути грошову позику до 01.12.2013 р., проте, до настання кінцевого терміну як на час звернення [PERSON] до суду, а також під час провадження справи у суді взяті на себе зобов'язання не виконав. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Внаслідок невиконання на себе взятих обов'язків відповідачем [PERSON] позивач [PERSON] провів розрахунок, відповідно до якого: - розмір позики (основного боргу) за розпискою становить 80 000,00 грн.; - розрахунок 3% річних проводиться за період з 01 грудня 2013 року по 04 лютого 2014 року (прострочення зобов'язання складає - 66 днів): 80 000,00 грн. х 3% / 365 днів = 6,58 грн./день, 6,58 грн. х 66 днів = 434,28 грн.; - розрахунок відсотків за користування позикою (проводиться за Постановою НБУ №315 від 09.08.2013р., згідно якої облікова ставка з 13.08.2013 р. складає 6,500%) за період з 24 жовтня 2012 року по 04 лютого 2014 року складає - 469 днів: 80 000,00 грн. х 6,500% / 365 днів = 14,25 грн./день, 14,25 грн. х 469 днів = 6 683,25 грн. Загальна сума позовних вимог складає: 80 000,00 грн. + 434,28 грн. + 6 683,25 грн. = 87 117,53 грн. Із сумою позовних вимог, яку надав позивач, суд погоджується і приходить до висновку, що розмір обчислений вірно у відповідності до діючого законодавства. Таким чином, судом встановлені порушення відповідачем обов'язків, що витікають з договірних відносин за позикою і підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача у примусовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов'язані зі сплати судового збору під час звернення із позовом до суду. На підставі викладеного та ст.ст.11, 16, 525, 526, 554, 625, 1046, 1048-1050,

Outcome: approved