Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що між нею та її чоловіком [PERSON] 26 квітня 2014 року у виконавчому комітеті Галоцької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб. Під час спільного шлюбу в сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Позивачка зазначає, що народження спільної дитини не зміцнило їх сім`ї, в них постійно виникають конфлікти та сварки, їх сімейні стосунки суттєво погіршились, що стало причиною того, що позивачка переїхала проживати до своїх батьків. Таким чином, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне сімейне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, 14 грудня 2020 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, позов щодо розірвання шлюбу підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач у\~судове засідання\~ не\~з`явився також, 14 грудня 2020 року представник відповідача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними в справі матеріалами, вказала, що позивач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу повністю, просить їх задовольнити. Суд констатує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в частині вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд доходить наступних висновків. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 26.04.2014 року, [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Галоцької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, актовий запис №01. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2015, у сторін [INFO] народилась дитина, донька - [PERSON] . Як убачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося . Між сторонами постійно виникають конфлікти та сварки, їх сімейні стосунки суттєво погіршились. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, розірвавши шлюб. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved