overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] , [PERSON] , третя особа ТОВ «Коменерго Тернопіль», про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8366,20 грн. та моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є власником однієї з квартир по [ADDRESS] . 20 липня 2017 року вона звернулась із заявою про надання дозволу на відновлення відмостки біля своєї квартири. 20 квітня 2018 року отримала відповідь від Управління ЖКГ про погодження та визначення об`єму необхідних робіт з ТОВ «Коменерго-Тернопіль», а 14 травня 2018 року узгодила ширину відмостки з останнім. 25 травня 2019 року за її власні кошти було проведено облаштування прилеглої території до будинку [ADDRESS] , в процесі якого біля будинку викладено тротуарну плитку. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2011 року в її користування виділено 49/100 частин земельної ділянки по [ADDRESS] , а саме 213 кв.м., у тому числі спільне користування 77 кв.м. Вважає, що вся укладена тротуарна плитка знаходилась на частині земельної ділянки, яка надана їй у постійне користування. Однак, [PERSON] та [PERSON] демонтували викладену тротуарну плитку,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, який уточнила в судовому засіданні представник позивача, до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення, посилаючись на те, що відповідачка вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2016 року засуджена за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., за те, що [PERSON] 2 жовтня 2015 року приблизно о 10 год. 30 хв. в м. Самборі на вул. Заміській Львівської області, на території подвіря житлового будинку № 107, в ході словесного конфлікту із [PERSON], на ґрунті особистої неприязні, умисно нанесла останній декілька ударів кулаком по обличчі, заподіявши їй тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. Моральна шкода полягає у сильних моральних та фізичних стражданнях. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює в сумі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2016 року засуджена за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. Вироком встановлено, що [PERSON] 2 жовтня 2015 року приблизно о 10 год. 30 хв. в м. Самборі на вул. Заміській Львівської області, на території подвіря житлового будинку № 107, в ході словесного конфлікту із [PERSON], на ґрунті особистої неприязні, умисно нанесла останній декілька ударів кулаком по обличчі, заподіявши їй тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. За даних обставин суд вважає, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона перенесла моральні та фізичні страждання, переживання за своє здоровя. Враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача через винні дії відповідача заподіяння шкоди сталося внаслідок злочину, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідає сумі 300 грн., які слід стягнути з відповідача в користь позивача. Також, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила стягувати із [PERSON] аліменти на утримання їх дочки [PERSON] [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який було розірвано згідно Рішення Снятинського районного суду від 03.09.2015 р., від якого у них є дочка [PERSON]. Добровільно узгодити з відповідачем спосіб та розмір аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання дочки не змогли. Позивачка вважає, що відповідач зобовязаний утримувати свою неповнолітню дочку до її повноліття, тому просить стягувати із відповідача аліменти на утримання їх дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву, де вказала, що позовні вимоги підтримує, розмір стягуваних аліментів зменшила, просила стягувати із відповідача аліменти на утримання їх дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, просила позов задоволити, а справу просила розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою позов визнав, із позовними вимогами згідний, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, зокрема: Рішення Снятинського районного суду від 03.09.2015 р.; Свідоцтво про народження [PERSON], які повністю доводять факти наведені у позовній заяві та врахувавши, що відповідач проти позову не заперечує, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставини, що мають істотне значення суд прийшов до висновку, що із [PERSON] слід стягувати у користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісяця до її повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач позов не оспорює, згідний на стягнення із нього аліментів на утримання дочки, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 03.09.1994 р. виконавчим комітетом Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №5, від якого у них є двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають із позивачкою. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по втрати почуття поваги та любові одне до одного, внаслідок чого їх шлюбні стосунки фактично припинені у 2013 році, на даний час позивачка фактично перебуває у шлюбних стосунках із іншим чоловіком, які вони бажають зареєструвати, а тому вона просить суд шлюб із [PERSON] розірвати, дітей залишити проживати із нею, оскільки вони проживають із нею та перебувають на її утриманні, та просила залишити їй шлюбне прізвище «Співак». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити, а справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей немає, тому суд, враховуючи, що діти постійно проживають біля матері та знаходяться на її утриманні, вважає, що їх слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Співак». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 12.08.1995 р. Тростянецькою сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №13, від якого у них є двоє дітей [PERSON] [INFO], який проживає із позивачкою, та [PERSON] [INFO], який вже повнолітній. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що подальше спільне проживання подружжя стало неможливим по причині фізичного та морального насильства з боку відповідача, внаслідок чого їх шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка із вересня 2014 року проживає у своєї матері і з того часу подружжя разом не проживає та стосунків не підтримує. Позивачка вважає, що їх шлюб став формальним, перебувати у такому шлюбі вона не має бажання, а тому просить суд цей шлюб розірвати, сина [PERSON] залишити проживати із нею, оскільки він проживає із нею та перебуває на її утриманні, та просила залишити їй шлюбне прізвище «Гавдуник». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити, а справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей немає, тому суд, враховуючи, що неповнолітній син [PERSON] постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що його слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Гавдуник». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 21.09.2010 р. виконавчим комітетом Вовчківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №13, від якого у них є малолітній син [PERSON] [INFO], який проживає із відповідачем. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що останні два роки вони з відповідачем проживають окремо, в цей час вони не спілкуються, у них виявились різні погляди на життя, а шлюб існує формально, а тому вона просить суд шлюб із [PERSON] розірвати, сина залишити проживати із відповідачем, оскільки дитина постійно проживає з батьком, тому, що відповідачка має намір виїхати на проживання за межі України та просила залишити їй дошлюбне прізвище «Кочержук». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити, а справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітнього сина немає, тому суд, враховуючи, що дитина постійно проживає біля батька та знаходиться на його утриманні, вважає, що дитину слід залишити проживати із батьком [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Кочержук». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 25.09.2007 р. виконавчим комітетом Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №11, від якогоу них є малолітній син [PERSON] [INFO], який проживає із позивачкою. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що протягом останнього часу у них із відповідачем склалися напружені стосунки, оскільки у них виникли різні погляди на життя. При спілкуванні постійно виникають сварки. Їхні відносини негативно впливають на моральний та духовний розвиток їхньої дитини, шлюб існує формально, а тому вважає, що подальше збереження сімї стало неможливим, позивачка просить суд шлюб із [PERSON] розірвати, сина залишити проживати із нею, оскільки дитина постійно проживає з матірю, та просить залишити їй шлюбне прізвище «Кушнір». Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити, а справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, справу просив розглядати у його відсутності. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали, врахувавши, що сторони однією сімєю не живуть, а подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітнього сина немає, тому суд, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що дитину слід залишити проживати із матірю [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає, що позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Кушнір». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із ппозовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладено 04.11.1989 року. Їх діти на час звернення до суду з позовом\~ є повнолітніми. Позивач шлюб просить розірвати, оскільки відносини з відповідачем носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнає. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався.\~\~\~ Сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із про встановлення факту належності правовстановлюючого документу за наступними підставами. В заяві вказано, що [PERSON] народилась [INFO], маючи вже пенсійний вік вона звернулася до Управління пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі з проханням призначити пенсію, однак при вивченні її документів було з'ясовано, що день її народження в трудовій книжці вказаний « [INFO]», тому допущена помилка в зазначені її дня народження унеможливлює отримання пенсії за віком. Таким, чином з метою надання заявнику можливості належним чином оформити пенсію, необхідно встановити факт, що [PERSON], [INFO], належить трудова книжка серії [NUMBER]. В судове засідання заявниця не з'явилася, але надала заяву про слухання справи за його відсутності, а заявлених вимог наполягає в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про слухання справи за відсутністю його представника, на підставі матеріалів, які маються у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця [INFO], (дошлюбне прізвище [PERSON]) /а.с.8/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №0001441953 від 28 жовтня 2014 року, після укладення шлюбу її прізвище було змінено на «[PERSON]», та дата народження вказана як « [INFO]» /а.с.9/ . Згідно копії паспорту громадянина України, дата народження заявниці вказана « [INFO]» /а.с. 5/ Однак, як вбачається з копії трудової книжки, дата народження заявниці вказана як «[INFO]» /а.с. 10/, тобто дана розбіжність в паспорті та в трудовій книжці позбавляє її можливості належним чином оформити пенсію. Оскільки заявлені вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються наявними у справі доказами, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Просить суд, посилаючись на ст.ст. 31, 37, 39, 40, 52 Закону України «Про виконавче провадження» визнати дії державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про розшук майна незаконними та зобов'язати скасувати постанову про розшук майна від 08.11.13. У судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримав, просив її задовольнити. Представник Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на з'явився. Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав. 27.10.11 державним виконавцем Грищенко В.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.11 №2-405 про стягнення з [PERSON]на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу 95293,06 грн. 08.11.13 державним виконавцем Халявкою О.О. оголошено розшук майна [PERSON], а саме транспортного засобу «Chevrolet», 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] та «Toyota», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], оскільки місце знаходження майна невідоме. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» оголошено розшук майна боржника, то у задоволенні скарги необхідно відмовити. З викладеного,

Outcome: dismissed