Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON], Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області, яким просить визнати відповідача таким, що витратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що являється наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає більше 2 років, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати. Всі звернення позивача добровільно знятись з реєстрації залишились відповідачем проігноровані, в зв'язку з чим порушуються її права, що перешкоджає їй в користуванні квартирою. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Надали пояснення згідно яких відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає, витрати за комунальні послуги не сплачує, його речі у квартирі відсутні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №35 (3157) від 14 серпня 2014 року, а. 19), причини неявки суду невідомі. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представник Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області в судове засідання не з»явились, повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд визнає причини неявки відповідача неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад народних депутатів, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР від 1988 року та актом здачі та приймання квартири, кімнати від 1988 року. У вказаній крім [PERSON] зареєстровані її чоловік [PERSON] та два сини: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою №1660 від 12.05.2014 року, виданою Житлово-експлуатаційної контори №10 /а.с. 10/. Відповідач по справі не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом від 15.05.2014 року, складеним [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено зам начальника ЖЕК № 10 Гаршан Н.В. /а.с. 9/. В акті зазначено, що [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2012 року, за вказаною адресою не з»являється, жодних його речей у квартирі немає /а.с. 9/. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання пояснили, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2012 року, його особисті речі у квартирі відсутні, витрати по оплаті комунальних послуг він не несе, позивач не перешкоджає йому у користуванні квартирою. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 71 цього кодексу - є відсутність наймача, або члена його сім»ї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача, або члена його сім»ї за ним зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом часу не мають правового значення. Таким чином, підставою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її безперервна відсутність у місці проживання понад шість місяць без поважних причин. Встановлені обставини по справі доводять обґрунтованість заявленої вимоги, а саме те, що відповідач залишив спірне житло, та фактично не проживає в квартирі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. За вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст.71-72 ЖК України та

Outcome: approved