overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 29.06.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними погіршилося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач переконана, що сумісне життя та збереження щлюбу є неможливим та суперечитиме їх інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та залишити їй після розлучення прізвище « [PERSON] ». Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що з відповідачем проживають окремо приблизно чотири роки, кожен з них бажає створити сім`ю, не заперчила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 29.06.2013 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , що видане виконкомом Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного виконкомом Киблярської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Спільне життя у сторін не склалося, приблизно чотири року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Норми ст. 113 СК України передбачають, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, відповідач має право залишити прізвище, набуте у шлюбі, - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, і подальше спільне життя є неможливим. Спільних дітей у сторін немає. А тому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Додала, що відповідач зловживав спиртними напоями, ображав та бив її. Зазначила, що примирення між ними неможливе і просила суд не надавати їм строк на примирення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Просив суд не надавати їм строк на примирення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено по справі, 22.12.2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 086209, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружнє життя у сторін не склалося, набуло негативних рис через різні характери та погляди на життя, відсутності взаєморозуміння та поваги, що призвело до того, що шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та її пояснення. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала в судовому засіданні вказавши, що 06.08.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між нею та відповідачем укладено шлюб. Після народження, 20.10.2011 року, дочки, подружні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних стосунків. Їх сім'я розпалась, з жовтня 2013 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Крім того між ними досягнуто домовленості щодо місця проживання та утримання дитини. Відповідач позов визнав, погоджується розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 144. В шлюбі, 20.10.2011 року, у них народилася дочка [PERSON]. З жовтня 2013 року сторони припинили подружні стосунки та як подружжя не проживають. Малолітня дочка сторін проживає з матір'ю. За час наданий сторонам для примирення таке не відбулось, останні вважають збереження сім'ї не можливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька років. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу, враховуючи, що на те є її воля. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 07.02.2011 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалась через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, часті суперечки та непорозуміння. Тому вважаючи, що перспектив для збереження сім'ї не має, оскільки відповідач став влаштовувати своє життя на власний розсуд, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач позов визнав, погоджується розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 07.02.2011 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Сторони припинили подружні стосунки та як подружжя не проживають, відповідач почав жити окремо. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька місяців. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 10.08.1985 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, так як між ними встановилась психологічна несумісність. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки, в результаті чого виникла неповага одне до одного. [PERSON] не виявляє належної уваги до сім'ї та не цікавиться її інтересами. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заперечення на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 10.08.1985 року, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили подружні стосунки через психологічну несумісність та неповагу один до одного, що виникла через часті конфлікти та сварки. [PERSON] категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що триває між сторонами. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 14.06.1987 року. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різність характерів та ставлення до подружніх обов'язків і різні погляди на життя. Протягом останніх років спільне господарство між ними не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до судового розгляду подав заяву, з якої слідує, що він позов визнав та також наполягає на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 14.06.1987 року та протягом останніх років припинили подружні стосунки і як подружжя не проживають, відповідач почав жити окремо. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька місяців. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 18.09.2011 року. Їх сімя фактично розпалась через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, часті суперечки та непорозуміння. Тому вважаючи, що перспектив для збереження сімї не має, оскільки відповідач став влаштовувати своє життя на власний розсуд. Відповідач позов визнав, погоджується розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 18.09.2011 року та на даний час припинили подружні стосунки, проживають окремо. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька місяців. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 22.09.2000 року, від шлюбу мають двох дітей: Данила, [INFO] та Анастасію, [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різність характерів та ставлення до подружніх обовязків і різні погляди на життя. Протягом останніх років спільне господарство між ними не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються, оскільки вона проживає з дітьми в м. Нетішині, а відповідач прцює та проживає в Чорнобилі. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач в судове засідання не зявився, однак до судового розгляду подав заяву, з якої слідує, що він позов визнав. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 22.09.2000 року, від якого мають двох дітей: Данила, [INFO] та Анастасію, [INFO]. Протягом останніх років припинили подружні стосунки і як подружжя не проживають. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей сторони не мають. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька років. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 27.07.2002 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалась; у вересні відповідач пішов з дому і з того часу спільне господарство між ними не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач позов визнав, погоджується розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 27.07.2002 року від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року сторони припинили подружні стосунки та як подружжя не проживають, відповідач почав жити окремо. Малолітній сини сторін проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не дав. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває кілька місяців. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 31.10.2009 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різність характерів та ставлення до подружніх обовязків і різні погляди на життя. З 2012 року спільне господарство між ними не ведеться та шлюбні відносини не підтримуються, оскільки проживають окремо. Тому вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач позов визнав та також наполягає на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 31.10.2009 року та 2012 року припинили подружні стосунки і як подружжя не проживають, відповідач почав жити окремо. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи його збереження не можливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовільняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, що між сторонами триває з 2012 року. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved