Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 27.02.2013 року, на квартиру [ADDRESS], визнати за цими особами право спільної часткової власності на квартиру і визначити кожному з них по 1/4 ідеальних часток квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності їй, її сестрі [PERSON], племінниці [PERSON] та брату [PERSON] Брат 27.02.2013 року помер, спадкоємцем після його смерті є дружина [PERSON] Вона пропонувала відповідачам добровільно укласти угоду про визначення часток у квартирі, змінивши при цьому форму власності з спільної сумісної на спільну часткову, але згоди в цьому питанні між ними не досягнуто. В звязку з тим, що в квартирі не визначені частки вона не може розпорядитися своєю часткою, що порушує її права власника, тому змушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, зазначивши, що вимоги [PERSON] є підставними і справедливими, оскільки причини для відступлення від рівності часток співвласників відсутні. Відповідач [PERSON] і її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначивши, що в сімї між сестрами і братом була домовленість щодо визначення часток співвласників у квартирі, за якою [PERSON] мала б належати 1/3 ідеальна частка квартири, проте після смерті останнього це заперечується його сестрами. У звязку з цим вважають позовні вимоги необгрунтованими і просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала матері позивача [PERSON], її брату [PERSON], сестрі Лущан (зараз - [PERSON]) О.І. та племінниці Лущан (зараз [PERSON]) І.Г. (а.с.35), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.08.2008 року і його дублікатом (а.с. 9, 35зв.), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20011255 від 26.08.2008 року (а.с. 36). Після смерті [PERSON] 19.01.2012 року (а.с. 10), позивач прийняла спадщину і їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.11.2014 року (а.с.6), згідно якого вона успадкувала право спільної сумісної власності на вказану квартиру, після чого у встановленому порядку зареєструвала таке (а.с. 7). Також судом встановлено, що 27.02.2013 року помер [PERSON] (а.с.11), після смерті якого із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] (а.с.30, 34). Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, ідеальні частки співвласників квартири по вул.Стороженка, 23/6 у м.Львові не визначені, домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток досягнуто не було, тому суд виходить з того, що їх частки є рівними, критично оцінюючи при цьому доводи відповідача [PERSON] про те, що між співвласниками була домовленість про визначення часток квартири, згідно якої її чоловікові мала належатись 1/3 частка майна, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження таких покликань. Таким чином, оскільки [PERSON]І, як співвласник майна, що є у спільній сумісній власності, бажає розпорядитися належною їй часткою у власності, тому єдиними способом захисту права власності позивача є визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а тому слід визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 27.02.2013 року, на квартиру [ADDRESS] - по 1/4 ідеальній частці кожному, відтак визнати за цими особами право спільної часткової власності на квартиру і припинити право спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів по 81,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved