overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений з [PERSON] шлюб, що був зареєстрований 30.11.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом номер 388. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не пов`язані, проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 14.01.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи прохав провести у його відсутність, позов визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.11.2012 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 388. Подружжя мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Відповідач на розірвання шлюбу погодився та визнав позов. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Отже, позов необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений із [PERSON] шлюб. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2000, мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не повязані, проживають окремо, подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.10.2018 (а.с.13) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони у підготовче судове засідання не зявились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Встановивши фактичні обставини справи, зясувавши позиції сторін та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Починаючи з 29 грудня 2000 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 357 (а.с.5). Подружжя мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння сторони спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Збереження сімї та примирення між ними не можливо. Відповідно до ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи положення ст.112 СК України, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, зазначала, що 21 лютого 2015 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого відповідач зобовязався довічно утримувати її, забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу, а також зберегти у її безкоштовному довічному користуванні одну житлову кімнату, взамін чого вона передала у його власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Сторожинець, вул. Карюкіна, 40 Чернівецької області. Спочатку відповідач деякий час виконував свої зобовязання, а з травня 2015 року перестав приходити до неї, забезпечувати харчуванням і доглядом, надавати необхідну допомогу, тому просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачем 21.02.2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання договору довічного утримання. Суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.755 ч.1 п.1 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що відповідно до договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори [PERSON] 21.02.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №257, позивач [PERSON] передала у власність відповідачу [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Сторожинець, по вул. Карюкіна, 40 Чернівецької області, взамін чого [PERSON] зобовязався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом на умовах цього договору, а саме: забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу, а також зберегти у її безкоштовному довічному користуванні одну житлову кімнату. Відповідач [PERSON] умови договору не виконував, з травня 2015 року перестав доглядати за [PERSON], приходити до неї, забезпечувати харчуванням і доглядом, надавати необхідну допомогу, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов №1229 від 11.09.2015 року та письмовим визнанням позову відповідачем. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], відповідач ухиляється від утримання позивачки, вона не працює, перебуває у декретній відпустці, а тому просила стягнути на свою користь аліменти у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. У судове засідання позивачка надала письмову заяву в якій наполягала на позовних вимогах, просила справу розглядати у її відсутністю. Відповідач у судове засідання надав заяву в якій, зазначив, що позивачка перешкоджає йому бачитися з дітьми, може самостійно забезпечувати себе, а тому просив у позові відмовити та справу просив слухати за його відсутністю. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], про що свідчать відповідні копії свідоцтва про народження дітей. Рішенням Красногвардійського районного суду від 24 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.3) Згідно довідки КП Житлово-експлуатаційного підприємства м. Джанкоя неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. (а.с.7) Згідно довідки ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» [PERSON] є співробітником Кримської філії ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» з 01.08.2008 року. На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.10.2013 року по [INFO] року. (а.с.6) Статтею 75 СК України передбачений обов'язок подружжя матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, таке право зберігається і в разі розірвання шлюбу Статтею 80 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) іншого з подружжя або в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки, щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку підлягають частковому задоволенню та з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 75, 77, 79, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Оскільки дитина маленька позивачка не може віддати її до дитячого садка та працевлаштуватися не має можливості, а тому просила стягнути на свою користь аліменти у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. У судове засідання позивачка надала письмову заяву в якій наполягала на позовних вимогах, просила справу розглядати у її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень не надав. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], про що свідчать відповідні копії свідоцтв про народження дітей. (а.с.3,4) Згідно довідки виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Красногвардійського району АР Крим неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. (а.с.5) Згідно довідки ДП ПП «Кряж» Красногвардійський шиферний завод [PERSON] є співробітником ДП ПП «Кряж» Красногвардійський шиферний завод, загальна сума доходу за період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 рік складає 7782,53 грн. (а.с.6) Статтею 75 СК України передбачений обов'язок подружжя матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, таке право зберігається і в разі розірвання шлюбу Статтею 80 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) іншого з подружжя або в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки, щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку підлягають частковому задоволенню та з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 300 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 75, 77, 79, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.12.2012 вона уклала кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк». 27.06.2018 було задоволено позов банку і заочним рішенням Іванківського районного суду від 27.06.2018 у справі № 366/500/18 стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором. На підставі цього рішення 16.11.2018 видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання . 15.01.2019 Іванківським МВДВС відкрите виконавче провадження. Ухвалою Іванківського районного суду від 02.10.2019 заочне рішення скасоване. Тобто, рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, скасоване. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 19.05.2020 у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості було відмовлено, а постановою Київського апеляційного суду від 14.08.2020 зазначене рішення у частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту було відмовлено і стягнуто на користь позивача 3838,31 грн. тіла кредиту та 273,11 грн. судового збору. Зазначені кошти [PERSON] сплатила 09.12.2020, що підтверджує відповідною квитанцією. Тобто, рішення суду виконане. У жовтні 2020 позивач вирішила відчужити належне їй майно, однак дізналася від нотаріуса про те, що перебуває у Єдиному реєстрі божників, тому не може цього зробити. На своє звернення до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження, отримала відповідь, що виконавчий документ повернутий стягувану 20.06.2019, але на момент повернення підстави для зняття арешту з майна боржника були відсутні. Перебування позивачки у Єдиному реєстрі боржників порушує її майнові права щодо володіння та користування своїм майном. Відповідач позбавлений можливості виключити [PERSON] з реєстру, оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу. Враховуючи викладене позивач просить зняти арешт з усього належного їй майна, яке було накладено в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 366/500/18 від 16.11.2018, виключити відомості про неї як боржника з Єдиного реєстру боржників. Позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідач у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали до суду відзив на позовну заяву, у якій вимоги визнали. Проте, зазначили, що дійсно старшим державним виконавцем Іванківського ВДВС було відкрите зазначене у позові виконавче провадження щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 23107 та судового збору у сумі 1762,00 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк». Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується формування Єдиного реєстру боржників. Відомості про боржника вносяться до реєстру одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. 20.06.2019 державний виконавець,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає з 1982 року у с. Кульчиці Самбірського району Львівської області. У травні 1971 року вона була прийнята на посаду патронажної медсестри в поліклініку с. Дубляни Самбірського району Львівської області, 15.10.1971 року переведена на посаду наркотизатора того ж закладу, 03.05.1972 року переведена на посаду масажиста 0,5 ставки та медсестри інших кабінетів 0,5 ставки, 16.01.1973 року переведена на посаду медсестри педіатричного кабінету на якій вона попрацювала до 31.03.1973 року. Вона, як особа у соціальній сфері на селі, як працівник охорони здоров`я, мала право на земельну частку (пай), однак, при зверненні в усній формі щодо включення її до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) у листопада 2020 року у Кульчицьку сільську раду та в Дублянську селищну раду їй було відмовлено, а тому має право на земельну частку (пай) із земель запасу Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Просила визнати їй право на земельну частку (пай) площею 1,98 га із земель резервного фонду Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд слухати справу у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідачаРалівської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в порядку\~ст. 206 ч.4 ЦПК України\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у жовтні 1992 року вона була прийнята на роботу оператором зв`язку у Самбірський районний вузол зв`язку де пропрацювала до 27.05.2008 року і була звільнена. Колективному сільськогосподарському підприємству імені Сагайдачного в селі Кульчиці Самбірського району було надано Державний акт на право колективної власності на землю. Розмір середньої земельної частки (пай) на території Кульчицької сільської ради складає 1,98 га (рілля). Вона, як особа у соціальній сфері на селі, як працівник сфери зв`язку, мала право на земельну частку (пай), однак на час видачі Державного акту на право колективної власності її помилково не включили до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай) і в подальшому не видали їй відповідний сертифікат, а тому має право на земельну частку (пай) на території Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. З приводу отримання земельної частки (пай) та включення її у списки звернулася до відповідача, однак її клопотання залишене без задоволення. Просила визнати їй право на земельну частку (пай) площею 1,98 га із земель резервного фонду Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд слухати справу у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідачаРалівської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд, розглянувши справу в порядку\~ст. 206 ч.4 ЦПК України\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і просила стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], вказавши на обґрунтування позову, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Під час розгляду справи позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність законних підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази. Згідно з свідоцтвом про народження сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з довідкою Черненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved