Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації, мотивуючи позов тим, що з 07 серпня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 10 січня 2014 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області шлюб між ними розірвано. 02 липня 2014 року за результатами розгляду позовної заяви про розподіл спільного майна подружжя апеляційним судом Черкаської області було ухвалено рішення, згідно якого за позивачем та відповідачем визнано право спільної часткової власності на автомобіль Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] по 1/2 його частини. Спірне майно перебувало у володінні та користуванні відповідача, а позивач була позбавлена реальної можливості користуватись та володіти цим автомобілем. У 2016 році під час розгляду справи у суді за її позовом до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди позивач дізналась, що 23 липня 2015 року відповідач [PERSON] у таємному порядку, без її згоди як співвласниці, з метою позбавлення її права на автомобіль продав його [PERSON] Відповідач [PERSON] допитаний у даній справі у якості свідка визнав ці обставини. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 038/16 від 06.04.2016 року встановлено, що вартість автомобіля Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] станом на 19.07.2015 року складає 193750,13 грн., а станом на 06.04.2016 року становить 215043,76 грн. Оскільки спірний автомобіль є спільною частковою власністю колишнього подружжя, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без її письмової згоди, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію половини вартості автомобіля Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 107\~521,88 грн. та стягнути на її користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 02.07.2014 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] № кузова 3N1FCAC11UK541404, укладений 15 листопада 2013 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що посвідчений довідкою-рахунком № 002528 серії BIA. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля [NUMBER] № кузова 3N1FCAC11UK541404. Зобовязано [PERSON] повернути у власність [PERSON] та [PERSON] автомобіль [NUMBER] № кузова 3N1FCAC11UK541404. Відповідно до рішення Черкаського районного суду від 11.07.2016 року, [PERSON], який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, дав наступні показання у якості свідка: під час шлюбу з позивачкою ними було придбано автомобіль [NUMBER], а згідно рішення апеляційного суду за дружиною було визнано право власності на даний автомобіль на 1/2 його частини та зобовязано його матір [PERSON] повернути автомобіль йому та його колишній дружині. Даний автомобіль постійно був у його користуванні, хоча до рішення суду був зареєстрований на його матір [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, який судом було скасовано. З колишньою дружиною була домовленість разом продати автомобіль, а гроші за нього поділити. Покупці, що приходили не давали ціну яку вони встановили, тому автомобіль не виходило продати. Взимку 2014 року на даному автомобілі він попав в ДТП та його пошкодив. Відігнав автомобіль до знайомих які займаються ремонтом, щоб порахували вартість ремонту. Після проведення підрахунку сума виявилася значною, тому ремонт не проводив. Ці ж знайомі знайшли в Івано-Франківську людей які погодилися відновити даний автомобіль. Оскільки автомобіль документально був оформлений на матір то на його прохання остання дала доручення на даний автомобіль цим людям, які його забрали. Потім йому запропонували в порядку обміну взяти старіший автомобіль взамін на пошкоджений на що він погодився і йому пригнали автомобіль марки «Фольцваген» яким він користується і на даний час, документально даний обмін він не оформлював взявши лише на нього ключі та технічний паспорт. Про те, що він так вчинив зі спільним автомобілем та про обмін на інший він свою колишню дружину не повідомляв та дозволу не питав. Спірний автомобіль був постійно у його користуванні і своє право власності на 1/2 його частини, згідно рішення суду він не реєстрував. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 038/16 від 06.04.2016 року, який надано судовим експертом на підставі ухвали Черкаського районного суду від 06.03.2016 року, дійсна вартість автомобіля [NUMBER] станом на 06.04.2016 року складає 215043,76 грн. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 883/17-23 від 04.12.2017 року, який надано судовим експертом [PERSON], на підставі ухвали Черкаського районного суду від 19.09.2017 року, дійсна вартість автомобіля [NUMBER] станом на теперішній час 04.12.2017 року складає 200400, 44 коп. Рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що за позивачем визнано право власності на 1/2 частину спірного автомобіля та встановлено, що автомобіль і надалі лишився у фактичному користуванні відповідача, який суду повідомив, що саме ним спірний автомобіль було відчужено після перереєстрації його на матір [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що спільне майно подружжя вибуло з власності позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, без її згоди як співвласника, а тому позивач набула права стягнення відповідної грошової компенсації, що становить 1/2 частину дійсної вартості автомобіля. У постанові Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та на користь позивача підлягає до стягнення 1/2 частина дійсної вартості автомобіля, саме відповідно до висновку експерта [PERSON] від № 883/17-23 від 04.12.2017 року, тобто 200400/2=100200 грн. Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на підставі\~ наданих\~ документів, що підтверджують дані витрати, а тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви відповідно до квитанції № 0.0.701797073.1 від 08.02.2017 року у розмірі 1075,22 грн.

Outcome: partial