Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення коштів за договорами про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №3447 від 29.05.2014 року, №3817дВ від 14.11.2014 року та №3846дВ від 02.12.2014 року, укладеними між нею та відповідачем. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що згідно умов зазначених договорів нею було внесено 20\~000,00 грн., 50 000,00 грн. та 16 582,66 грн. відповідно зі сплатою відповідно 28,5% річних, 27,53 % річних та 24,56 % річних. Строки договорів закінчилися. Позивач звернулася до КС «Злагода» із заявами про повернення коштів, однак кошти повернуті не були, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. За даними звірки сума заборгованості за вказаними договорами складає 72 674,38 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згіно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобовязанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності.\~Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.05.2014 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 3447 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень зі сплатою 28,5% річних строком до 29 листопада 2014 року. 14.11.2014 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 3817дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 50 000,00 гривень зі сплатою 27,53% річних строком до 14 лютого 2015 року. 02.12.2014 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 3846дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 16 582,66 гривень зі сплатою 24,56% річних строком до 02.06.2015 року. Внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок, у виконання умов договорів, підтверджується\~квитанціями до прибуткового касового ордера від 29 травня 2014 року на суму 20 000,00 грн., від 14 листопада 2014 року на суму 50 000,00 грн., від 02 грудня 2014 року на суму 16 582,66 грн. ( а.с. 12, 19, 22 ). Позивач звернулася з вимогою про повернення вкладів. Однак, відповідач КС «Злагода» не повернув позивачу вклади та не сплатив проценти. Згідно акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів, підписаним сторонами, станом на 24 червня 2015 року основна сума по договору №3447 від 29.05.2014 року становить 1000,00 грн., відсотки 146,58 грн., по договору №3817дВ від 14.11.2014 року: основна сума 50 000,00 грн., відсотки 3 907,06 грн., по договору №3846дВ від 02.12.2014 року: основна сума 16 582,66 грн., відсотки 1 038,08 грн. Всього сума до виплати становить 72\~674,38 грн. Вказана сума не повернута і на день розгляду справи. Доказів щодо протилежного відповідач не надав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Зважаючи на задоволення позову та сплату позивачем судового збору, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved