Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.1999 року померла мати позивача [PERSON], з якою на час відкриття спадщини постійно проживав батько позивача [PERSON] і який фактично успадкував майно після померлої, адже ніхто із законних спадкоємців заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої не подавав. 27.11.2006 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до якої ввійшло право власності на дві земельні частки (паї). Позивач являється спадкоємицею першої черги за законом після [PERSON], проте завчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки була впевнена, що у спадкодавця відсутнє спадкове майно, а у звязку із скрутним матеріальним становищем позивач вирішила недоцільним на той час оформлювати порожнє свідоцтво про право на спадщину, яке займає значних фінансових витрат. Про наявність спадкового майна позивач дізналася 14.10.2016 року, тому просила визнати причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк тривалістю у два місяці для подання відповідної заяви. Під час судового розгляду позивачем 20.02.2017 року було подано заяву про зміну позовних вимог, в якій остання просила встановити факт прийняття спадщини після померлої 28.12.1999 року [PERSON] її чоловіком [PERSON], який постійно проживав разом з останньою на час відкриття спадщини, та визначити двомісячний додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 27.11.2016 року батька позивача [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши суду письмові пояснення, в яких просила задовольнити змінені позовні вимоги в повному обсязі та додатково пояснила, що її батько [PERSON] за життя проживав у Ріпкинському районі і спадкове майно знаходиться за його місцем проживання, а позивач з 1978 року постійно проживає в [INFO]. Сертифікати на право на земельну частку (пай) батькам позивача були видані у 1996 році і про даний факт вони їй не повідомляли. З 1999 року здоровя [PERSON] істотно похитнулося, а після смерті батька у листопаді 2006 року вона взагалі майже перестала самостійно пересуватися на віддалені відстані, систематично проходить лікування в умовах госпіталізації і перебуває на кардіологічному обліку з ризиком інфаркту, тому не мала можливості здійснювати пошук потенційно можливого майна після смерті свого батька та подання зави в іншому регіоні для неї було майже неможливим. Позивач зазначила, що вона являється пенсіонером і людиною похилого віку, а пенсію, яку вона отримує, витрачає на лікування, тому на той час не мала матеріальної можливості оформити спадщину на фактично неіснуюче майно. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги і просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ріпкинського району у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та проти задоволення змінених позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є неправдивими та неповажними, тому що не повязані з обєктивними, непереборними та істотними труднощами. Аналогічні пояснення він надав у судовому засіданні, яке відбулося 07.02.2017 року. Вислухавши представника позивача - [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 066864 від 01.01.2000 року вбачається, що [PERSON] померла 28.12.1999 року. З довідки № 405 від 05.09.2016 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON], яка померла 28.12.1999 року, на день смерті проживала разом з своїм чоловіком [PERSON], який помер 27.11.2006 року, в с. Пушкіно Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Лісна, 7. Відповідно до довідки № 77 від 08.02.2017 року, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON], який помер 27.11.2006 року, на день смерті проживав один в [INFO]. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46586070 від 30.01.2017 року вбачається, що спадкова справа після [PERSON], померлої 28.12.1999 року, не заводилася. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON], смерть якого настала 27.11.2006 року, за життя фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті дружини [PERSON], смерть якої настала 28.12.1999 року, тому позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після померлої 28.12.1999 року [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 1269,1270\~ ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини\~ протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.\~ У правовій позиції, викладеній в постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, визначено, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Згідно з свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 363166 від 20.05.1978 року позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Биховець» на прізвище «Супрун». У свідоцтві про народження серії І-ЯР № 460669 від 18.05.1957 року батьком [PERSON] вказаний [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 046207 від 01.12.2006 року [PERSON] помер 27.11.2006 року. З наведеного вбачається, що позивач являється рідною дочкою і тому спадкоємицею першої черги за законом після спадкодавця [PERSON]. Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №025094, виданого [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області 28.06.1996 року на підставі рішення Ріпкинської державної адміністрації від 10.06.1996 року № 209, вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 4,24 га у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Славутич». Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №025095, виданого [PERSON] сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області 28.06.1996 року на підставі рішення Ріпкинської державної адміністрації від 10.06.1996 року № 209, вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 4,24 га у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Славутич». З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46586023 від 30.01.2017 року вбачається, що спадкова справа після [PERSON], померлого 27.11.2006 року, не заводилася. Згідно довідки №42 від 13.03.2017 року, виданої поліклінічним відділенням Бахмацької ЦРЛ, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у лікарів з 2007 року, у звязку з рядом захворювань, і потребує постійного лікування та спостереження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЗ №580225, виданим Пенсійним фондом України 19.11.2013 року. Враховуючи всі докази, надані на підтвердження обставин, які завадили позивачу вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини також підлягають задоволенню.

Outcome: approved