Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказала, що вона з 1972 року товаришувала з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [INFO], та дружиною останнього [PERSON], [INFO]. Окрім того, [PERSON] був хрещеним батьком її сина [PERSON]. З 2010 року [PERSON] знаходився на обліку у лікаря кардіолога та один раз на три місяці проходив лікування. Оскільки у 2008 році померла дружина останнього, а інших родичів та спадкоємців у [PERSON] не було, вона доглядала за ним, допомагала по господарству та відвідувала його в лікарні. 17.08.2011 [PERSON] на її ім'я було складено заповіт, засвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, за яким все належне йому майно він заповів їй. У зв'язку із загостренням бойових дій та ускладненням стану здоров'я [PERSON] не зміг виїхати з тимчасово непідконтрольній Україні території, мешкаючи за вказаною адресою. 25.10.2018 за скаргами на головні болі та великий тиск [PERSON] звернувся до Центральної міської лікарні № 14 м.Донецька, де йому була рекомендована госпіталізація. З 25.10.2018 [PERSON] знаходився у лікарні, проте, стан його здоров'я погіршувався, а з 29.10.2018 він вже був прикутий до ліжка. 03.11.2018 вона останній раз відвідала [PERSON] у лікарні, а 04.11.2018 їй подзвонили з лікарні та повідомили, що [PERSON] помер 03.11.2018 о 23.00 год., на підтвердження чого їй було видано медичне свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті. 06.11.2018 [PERSON] нею та її сином було поховано на кладовищі «Новодєвєчьє» м.Донецька, де поряд поховані її родичі. В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири, де мешкав останній. Вона є єдиною спадкоємцем за заповітом. Оскільки документи про смерть були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] відмовив. При зверненні до Мирноградської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини за заповітом їй також було відмовлено у зв'язку з відсутностю свідоцтва про смерть спадкодавця. З метою державної реєстрації смерті заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлого 03.11.2018 у м.Донецьк. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві, додавши, що дітей у померлого [PERSON] не було, інших родичів вона теж ніколи не бачила та не чула про них, тому саме вона зі своїм сином поховала його поряд із своєю бабусею, бо ховати [PERSON] було нікому. Оскільки близькі родичі померлого відсутні, заявниця просить суд встановити за її, як спадкоємиці, заявою факт смерті [PERSON], померлого 03.11.2018 на окупованій території. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є мешканкою м.Донецька і значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. Згідно довідки УСЗН Мирноградської міської ради № [NUMBER] від 15.06.2016 заявник взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS]. 17.08.2011 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу був посвідчений заповіт від імені [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO], згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалось, він заповідав [PERSON], що також підтверджується витягом зі Спадкового реєстру, сформованого за станом на 17.08.2011. Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.12.2018 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO] з 16.02.19801 року Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1184, виданого 26.02.1997 Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належала подружжю [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на праві спільної часткової власності. Після смерті [PERSON], яка померла 18.07.2008, її чоловік [PERSON] успадкував частину вищевказаної квартири, яка належала померлій, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 19.01.2009 державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори, витяг про реєстрацію правав власності у КП БТІ м.Донецька 21.01.2009 за реєстровим №23 у реєстровій книзі №5/18дк-184. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 05.11.2018 Петровським відділом запису актів цивільного стану м.Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] помер 03 листопада 2018 року у віці 78 років у Петровському районі м.Донецьк, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис від 05.11.2018 за № 884. Причиною смерті [PERSON] згідно з довідкою комунального закладу «Центральна міська лікарня № 14 м.Донецька» № 141 від 04.11.2018 стала атеросклеротична хвороба серця. Згідно договору-замовлення № 269/6 на організацію та проведення поховання, укладеним між сином заявниці [PERSON] та ДП «Рітуал», [PERSON] 05.11.2018 було поховано на кладовищі «Новодєвєчьє» по вул.Трьохгорна м.Донецька. Згідно письмового розяснення Мирноградської державної нотаріальної контори від 12.12.2018, наданого на запит [PERSON] щодо отримання спадщини за заповітом після померлого [PERSON], у разі неможливості надати спадкоємцем свідоцтва про смерть спадкодавця та неможливості підтвердити факт його смерті, заявнику необхідно звернутися до суду про встановлення такого факту. Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.12.2018 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що заявник її рідна сестра, яка мешкає у м.Донецьку. [PERSON] кум [PERSON], хрещений батько сина сестри [PERSON]. Тому вона була знайома з подружжям [PERSON], з яких першою померла жінка, а 03.11.2018 [PERSON] у Донецькій місцевій лікарні, куди той потрапив наприкінці жовтня 2018. [PERSON] останні роки доглядала за [PERSON] та разом із сином поховала його, оскільки родичів у померлого не було. Вона особисто була присутня 05.11.2018 на похованні [PERSON], разом зі своїм чоловіком [PERSON] допомогала сестрі його ховати. Аналогічні пояснення надав у суді свідок [PERSON] За інформацією Мирноградької державної нотаріальної контори від 18.12.2018 на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого 03.11.2018 згідно даних Інофрмаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54532439 від 18.12.2018, спадкова справа не відкривалася. \~ \~ \~ \~Смертьфізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8\~ч.1 ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 11.12.2018 відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки подане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 141 видане 04.11.2018 Центральною міською лікарнею № 14 м.Донецька ДНР, яке не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Відповідно до ст.17 \~ч.ч.1,\~3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 м.Донецьк м.Моспіне є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у звязку з чим їх зобовязано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно за наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. \~ \~ \~ \~ Установа, якою було видане медичне свідоцтво про смерть [PERSON], не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті [PERSON] Надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON], померлого 03.11.2018, у звязку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті матері та для реалізації її спадкових прав. На підставі \~законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved