Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вовковиївської сільської Ради Демидівського району Рівненської області, [PERSON], [PERSON] про визначення їй додаткового двомісячного строку достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті її батька [PERSON]. Вовковиївська сільська Ради Демидівського району Рівненської області в особі її голови [PERSON], позов визнала повністю, не заперечує щодо його задоволення та просить проводити розгляд справи за їх відсутності(а.с.45). Відповідач [PERSON] не заперечує щодо задоволення позову та просить проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.83). Відповідач [PERSON], в особі його представника [PERSON], також не заперечує щодо задоволення позову, розгляд справи просить проводити у її відсутність (а.с.46-48,53). Вважаючи на норми ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, які надають право особам, які беруть участь у справі, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів та їх представників. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, суду пояснив, що дійсно 26.02.2015 року в селі Вовковиї Демидівського району помер батько позивачки [PERSON]. Приватним нотаріусом [PERSON] 23.02.2016 року було відмовлено [PERSON] у прийнятті від неї заяви про прийняття спадщини, належної [PERSON], так як вона пропустила терміни подання даної заяви, які встановлені законодавством. Представник позивачки вважає, що причини пропуску [PERSON] термінів прийняття спадщини є поважними, тому що вона в період з вересня 2010 року по лютий 2016 року перебувала за межами України в Республіці Італія. Тільки по приїзді на Україну, [PERSON] стало відомо про смерть батька. Адвокат [PERSON] просить надати [PERSON] додатковий двомісячний строк для подачі нею заяви для прийняття спадщини померлого батька. В разі задоволення позовних вимог [PERSON], представник позивачки просить не стягувати з відповідачів судові витрати по справі. Обєктивно оцінивши подані письмові докази по справі, взявши до уваги пояснення представника позивачки адвоката [PERSON], позицію відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Норми ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України вказують на те, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-ГЮ № 170164 від 26.02.2015 року, в селі Вовковиї Демидівського району Рівненської області 26 лютого 2015 року помер громадянин [PERSON] (а.с.6). Із досліджених судом копій паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб, суд зясував, що позивачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] (а.с.4,5,7,8). Відповідно до письмової довідки посадових осіб Вовковиївської сільської Ради Демидівського району №455 від 23.03.2016 року, позивачка [PERSON] не входила до складу сімї свого батька [PERSON] на момент його смерті (а.с.9). 28 липня 2015 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області за реєстровим номером № 57744688, було заведено спадкову справу №10/2015 щодо спадщини, яка відкрилася 26.02.2015 року внаслідок смерті [PERSON]. Спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON] є відповідачка [PERSON]. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) №41063921 від 28.07.2015 року, за життя померлий [PERSON] заповітів не залишав, спадкових договір не укладав (а.с.54-78). Відповідно до письмового повідомлення приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу [PERSON] №02-14/27 від 23.03.2016 року, громадянці [PERSON] відмовлено у прийнятті від неї заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], у звязку із пропущенням нею встановленого законом терміну для прийняття спадщину (а.с.10). На підставі норм ст.ст.1220,1270 Цивільного кодексу України, які регулюють час відкриття спадщини та строки її прийняття, вважаючи на те, що [PERSON] помер 26 лютого 2015 року (а. с. 6), суд приходить до висновку про те, що позивачка [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги, на момент звернення із заявою 23.03.2016 року до нотаріуса, пропустила встановлений законодавством строк у шість місяців для прийняття спадщини свого батька з часу її відкриття. Строк для прийняття позивачкою спадщини померлого [PERSON] закінчився 26.08.2015 року. Відповідно до абзацу другого пункту другого Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, відповідно до ст.ст. 2,8 Цивільного процесуального кодексу України, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №111068 від 19.02.2016 року, до укладення шлюбу позивачка [PERSON] іменувалася дівочим прізвищем [PERSON] (а.с.8). Судом досліджено копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ЕА 137788 від 17.08.2007 року на імя [PERSON], [INFO]. Встановлено, що згідно письмових відміток про перетинання кордону України, позивачка виїхала за її межі 18.09.2010 року, а повернулася в Україну 13.02.2016 року(а.с.11). Обставини перебування [PERSON] за межами України в період з вересня 2010 року до лютого 2016 року визнані відповідачами по справі і, у відповідності до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, не підлягають доказуванню. Таким чином, у встановлений законодавством України строк для прийняття спадщини померлого [PERSON]З.( з 26.02.2015 року по 26.08.2015 рік) позивачка [PERSON] перебувала за межами України. У пункті №24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» вказано про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлені судом обставини щодо перебування позивачки [PERSON] в певний період часу за межами України є обєктивними, непереборними та виступають поважною причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини померлого батька [PERSON] Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] і визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з нормами ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат , повязаних з розглядом справи. Представник позивачка [PERSON] адвокат [PERSON] просить суд не стягувати з відповідачів судові витрати по справі, в разі задоволення позовних вимог. Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідачів на користь позивача [PERSON], судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved