Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, який потім уточнила, зазначивши, що 12 лютого 2008 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на успадковані нею після смерті чоловіка [PERSON] земельні ділянки. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла вона (позивач) та її сестра [PERSON], яка померла 1 серпня 2015 року. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті сестри. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на ці земельні ділянки. [PERSON] просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [PERSON] право власності на земельні ділянки площами 1,3724 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0693, та 0,2518 га, кадастровий номер 7423880500:02:001:0725, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що визнаю позов [PERSON], просили розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов [PERSON], просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 8) вбачається, що 9 березня 2006 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON]. 4 грудня 2007 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 3,2484 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 04291. На іншу 1/2 частину зазначеної земельної ділянки свідоцтво про право на спадщину за законом було видано [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 12 лютого 2008 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). З копії спадкової справи № 609/2008 року до майна померлої [PERSON] (а.с. 26-30) вбачається, що спадщину прийняли її дочки [PERSON] та [PERSON], 3 серпня 2017 року на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042092. У судовому засіданні встановлено, що 1 серпня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 40). З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 2 липня 2016 року (а.с. 41-42) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її рідна сестра [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 902/02-31 від 20 червня 2017 року (а.с. 15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9; 10) та витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 12; 14) вбачається, що спадковим земельним ділянкам площами 1,3724 га і 0,2518 га присвоєні кадастрові номери: 7423880500:02:001:0693 та 7423880500:02:001:0725 відповідно, земельні ділянки розташовані на території Ганнівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яка на даний час ліквідована та входить до складу Макіївської обєднаної територіальної громади Носівського району Чернігівської області. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За позивачем підлягає визнанню право на завершення приватизації спадкових земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки.

Outcome: partial