Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Виноградівського районного відділу головного управління державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем по справі [PERSON] позивачка розірвала шлюб 16 квітня 2013року у Виноградівському районному суді. Згідно з витягу Державного реєстру правочинів на нерухоме майно від 25.06.2011року позивачка є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. В даній квартирі значиться зареєстрований колишній чоловік позивачки - [PERSON], який більше трьох років у квартирі не проживає, так як має іншу сім'ю, не користується житлом, не несе ніяких витрат по квартплаті, яка нараховується від прописаних у квартирі членів сім'ї. Всі комунальні платежі здійсню позивачка особисто, як і сама доглядає квартиру та веде поточні ремонти по квартирі. Реєстрація відповідача в даній квартирі перешкоджає їй отримувати різні соціальні пільги, так як на її утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей. Поважних причин, які б давали відповідачу право на збереження за ним права користування житловим приміщенням позивачці невідомі. Факт відсутності відповідача в належній позивачці на праві власності квартирі стверджується актом депутата міської Ради округу №15 від 02.04.2014року та довідкою Виноградівського ВУЖКГ за №676 від 01.04.2014року, що [PERSON] з січня місяця 2011року не проживає в даній квартирі. Таким чином, позивач, як власник будинку, звертається до суду з вимогою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим будинком, та із зняттям такого з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала письмову заяву в якій позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила суд таку задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщався судом своєчасно та належним чином, про що свідчить судова повістка, причини не явки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Виноградівського районного відділення ГУДМС України в Закарпатській області до судового засідання не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщався судом своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивачка розірвала шлюб 16 квітня 2013року у Виноградівському районному суді (а.с.15-16). Згідно з витягу Державного реєстру правочинів на нерухоме майно від 25.06.2011року позивачка є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.7). В даній квартирі значиться зареєстрований колишній чоловік позивачки - [PERSON], який більше трьох років у квартирі не проживає, так як має іншу сім'ю, не користується житлом, не несе ніяких витрат по квартплаті, яка нараховується від прописаних у квартирі членів сім'ї (а.с.13). Всі комунальні платежі здійсню позивачка особисто, як і сама доглядає квартиру та веде поточні ремонти по квартирі. Реєстрація відповідача в даній квартирі перешкоджає їй отримувати різні соціальні пільги, так як на її утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей. Поважних причин, які б давали відповідачу право на збереження за ним права користування житловим приміщенням позивачці невідомі. Факт відсутності відповідача в належній позивачці на праві власності квартирі стверджується актом депутата міської Ради округу №15 від 02.04.2014року (а.с.12) та довідкою Виноградівського ВУЖКГ за №676 від 01.04.2014року (а.с.11), що [PERSON] з січня місяця 2011року не проживає в даній квартирі. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] втратив в установленому порядку право користування вказаним приміщенням жилого будинку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим будинком, підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно позовної вимоги про зняття відповідачів [PERSON] з реєстраційного обліку то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 391, 317, 319 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та інші. Як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з роз'яснення, наданого Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, Законом України від 11.12.2003р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, враховуючи задоволення вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, вимога про зняття його з реєстраційного обліку підлягає також задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved