Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно на набувальною давністю, в обґрунтування якого зазначила, що 11 листопада 1993 року [PERSON] та [PERSON] органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] , згідно з яким їм передано у власність квартиру [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно у вигляді 1/2 частини вказаної квартири. 22.09.2020 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . При подані заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивач також подала до нотаріальної контори свідоцтво про смерть [PERSON] , вказавши, що вона також приймала участь у приватизації майна і є власником 1/2 частини квартири. Позивач є рідною племінницею [PERSON] і бажала прийняти спадщину у вигляді 1/2 частини квартири після її смерті. 06.07.2017 року постановою нотаріуса мені відмовлено у видачі спадщини за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин та пропущеним строком, необхідним для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2020 встановлено, що позивач є рідною племінницею [PERSON] , померлої [INFO] та визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Про те, що тітка приймала участь у приватизації квартири разом з матір`ю позивач не знала, оскільки договір найму житлового приміщення був укладений з її батьком [PERSON] [INFO] . На момент смерті тітки, з нею була зареєстрована та проживала мати позивача, яка померла [INFO] . Лише після смерті матері, коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, дізналася, що тітка також є власником квартири. Однак у нотаріальній конторі повідомили, що мати позивача, яка фактично вступила в управління майном є спадкоємицею, що фактично прийняла спадщину після смерті тітки, а тому спадщина буде видаватися після смерті матері позивача вже на всю квартиру. У 2017 році позивач з`явилася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті матері, однак нотаріус дослідивши подані документи, вказав, що спадщина буде оформлятися лише на 1/2 частину квартири, а на іншу частину квартири, яка належала тітці спадщина видаватися не буде, оскільки ніким не була успадкована фактично, адже мати позивача, як виявилося не була належним спадкоємцем. Після отримання рішення суду позивач повторно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, проте нотаріусом знову була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначено, що позивач не є спадкоємцем після смерті тітки, так як не входить в коло спадкоємців відповідно до ст.ст. 529, 530, 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року). Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Починаючи з 2000 року позивач почала проживати у спірній квартирі, а тому вважає, що має право оформити право власності на це майно за набувальною давністю. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1993 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та члену її сім`ї - [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2020 після смерті [PERSON] , спадщину у вигляді 1/2 частки вказаної квартири прийняла [PERSON] - позивач по справі. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2000. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2020, яке набрало законної сили 21.07.2020 встановлено факт, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначено [PERSON] , додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась у зв`язку із смертю її тітки, а саме - протягом 2 місяців з дня набрання рішенням законної сили. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [PERSON] на підставі ст.ст. 529, 530, 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), у зв`язку з тим, що заявник не входить в коло спадкоємців. Анлізуючи норми права, які підлягають застосуванню у даному випадку, та мотиви їх застосування судом встановлено наступне. Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідними умовами є: добросовісне, відкрите та безперервне володіння, безтитульність володіння. Верховний Суд України у постанові від 27.09.2018, по справі №571/1099/16-ц, зазначив, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Відповідно до п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно, перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, прийшов до висновку, що виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач, є такі: 1) майно може бути об`єктом набувальної давності; 2) добросовісність володіння; 3) відкритість володіння; 4) давність володіння та його безперервність; 5) відсутність інших осіб, які претендують на це майно; 6) відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Як вбачається з акта від 07.12.2020, складеного зі слів сусідів та посвідченим начальником дільниці ТОВ «Сітісервіс-КР», за адресою: [ADDRESS] з 2000 року та по теперішній час проживає без реєстрації [PERSON] , що свідчить про відкритість давність та безперервність володіння позивачем вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десяти років, а наявність довідок з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «Нова Ком», про відсутність заборгованості зі сплати комунальних послуг, починаючи з 2012 року, свідчить про добросовісність володіння спірним майном. Отже, враховуючи, що під час розгляду справи вимоги позивача знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, підстав, які б унеможливлювали визнання за позивачем права власності на спірне майно саме за набувальною давністю судом не встановлено та матеріали справи таких не містять, позов підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved