Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Виспянської сільської ради Рогатинського району, Рогатинської районної державної адміністрації про визнання про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №300049, виданого 28 серпня 2000 року Рогатинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області на імя [PERSON] та визнання за нею права власності на земельну частку (пай) розміром 24,64 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Виспянської сільської ради Рогатинського району, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 08 серпня 1995 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік [PERSON] набув право власності на середню земельну частку (пай) у спілці власників селянських господарств «Виспа», згідно сертифікату серії РН №300049. 08 серпня 1995 року [PERSON] помер. У звязку із його смертю відкрилась спадщина на належне йому майно. Оскільки за життя він заповіту не склав, позивач по справі є спадкоємцем, що має право у першу чергу спадкувати майно свого чоловіка [PERSON] Позивач спадщину прийняла оскільки вступила в управління та володіння майном. Однак юридично свої спадкові права не може оформити з тих підстав, що сертифікат на право на земельну частку ( пай) було видано після смерті спадкодавця [PERSON] Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області сільський голова [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Представник Рогатинської районної державної адміністрації, головний спеціаліст юридичного сектору [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. За\~ст.43 ЦПК України\~участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії РН №300049від 28 серпня 2000року [PERSON] є власником земельної частки ( паю) розміром 24,64 умовних кадастрових гектарів у спілці власників селянських господарств «Виспа» на підставі рішення Рогатинської районної державної адміністрації № 267 від 23 серпня 2000 року. Згідно нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, виданої 22 червня 2017 року відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області, вартість земельної частки (паю) становить 9 370,71 грн. 08 серпня 1995 року [PERSON] помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ-НМ №286207 виданим 10 серпня 1995 року Виспянською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки №408 від 06 листопада 2017 року, виданої виконавчим комітетом Виспянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] проживала його дружина [PERSON] Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 жовтня 2017 року вбачається, що окрім [PERSON] інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Однак даною постановою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Виспа» в с.Виспа Рогатинського району, оскільки сертифікат на право на земельну частку ( пай) виданий після смерті спадкодавця [PERSON] За змістом ст.25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку ( пай) видано 28 серпня 2000 року на підставі рішення Рогатинської районної державної адміністрації від 23 серпня 2000 року №267, тобто після смерті [PERSON], що суперечить вимогам ст. 25 ЦК України 2003 року. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. \~ \~На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підлягає до задоволення.

Outcome: approved