Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] та ТОВ «ОАЗІС» Тревел Україна» про розірвання договору про надання туристичних послуг від 31.01.2018р. та стягнення солідарно з TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] та ТОВ «ОАЗІС» Тревел Україна» грошові кошти в сумі 9 200грн. як відшкодування збитків внаслідок невиконання договору про надання туристичних послуг. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 31.01.2018р. між нею та TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] було укладено договір про надання туристичних послуг, згідно якого туроператор зобовязується організувати тур для позивача на 3-ох осіб в Туніс в період часу з 15.08.2018р. по 25.08.2018р. включно. Згідно квитанції №NOVP 951047 від 01.02.2018р. нею здійснено оплату в розмірі 9200грн. Однак, як зазначено позивачем у заяві, туроператор не виконав бронювання квитків на зазначені дати та завчасно не повідомив позивача про зміну дати рейсу, внаслідок чого позивач не змогла скористатися замовленим заздалегідь туром до Тунісу, а сімейний відпочинок зірвано. Оскільки на момент звернення із позовною заявою грошові кошти в розмірі 9200грн. позивачу не повернуті, [PERSON] просить розірвати договір про надання туристичних послуг від 31.01.2018р. та стягнути солідарно з TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] та ТОВ «ОАЗІС» Тревел Україна» грошові кошти в сумі 9200грн. як відшкодування збитків внаслідок невиконання договору про надання туристичних послуг. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.01.2019р. відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.02.2019р. Відповідно до змісту відзиву відповідач підтвердила факт укладення договору про надання туристичних послуг між позивачем та TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] 31.01.2018р. TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] (м.Чернівці) діє на підставі агентського договору №2420-14 від 10.01.2014р. та під контролем ТОВ «Оазіс Тревел Україна», умовами якого визначено, що агентська винагорода сплачується замовником туру на користь TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] за 14 днів до запланованого вильоту. Відповідачем у відзиві підтверджено, що позивач здійснив часткову оплату вартості туру в розмірі 20% від його загальної вартості у розмірі 9200грн. При цьому вказала, що дані кошти були зараховані на розрахунковий рахунок туроператора TUI, представником якого на території України є ТОВ «Оазис Тревел Україна», а TUI\~ таурагенція в особі ФОП [PERSON]Д (м.Чернівці) ніяких коштів від позивача не отримувала. У звязку з відміною авіакомпанією «Браво» чартерних рейсів до Тунісу із датою вильоту 15.08.2018р. з аеропорту м.Львів, заявку позивача на бронювання туру на відпочинок до Тунісу було анульовано. Враховуючи викладене вище, відповідач - TUI турагенція в особі ФОП [PERSON] просить задоволити позов частково- розірвати договір про надання туристичних послуг від 31.01.2018р., стягнути з ТОВ «Оазіс Тревел Україна» грошові кошти в сумі 9200грн.на користь [PERSON], а в решті позовних вимог відмовити. Відповідач ТОВ «Оазіс Тревел Україна» правом на надання відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався, в судове засідання представники товариства не зявилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи у його відсутності не клопотав. Відповідно до ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів. Представник позивача подав суду заяву за змістом якої вимоги, викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, а розгляд справи проводити без участі представника позивача. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, відзив, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між позивачем- Бабій [PERSON] та TUI Турагенція в особі ФОП [PERSON] 31.01.2018р. укладено договір про надання туристичних послуг. Згідно даного договору відповідач [PERSON] на підставі Агентського договору №2420-14 від 10.01.2014р. діє від імені ТОВ «ТТВК», яке в свою чергу діє від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Оазіс Тревел Україна». За змістом даного договору- Туристом є [PERSON], а Туроператором Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», яке має гарантію фінансового забезпечення цивільної відповідальності Туроператора перед туристом №1174/15Г від 29.12.2015р., наданого ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» у розмірі 20 000 Євро. Крім того, 01.02.2018р. позивачем здійснено оплату за пакет турпослуг (а/квитки, обслуг. за кордоном, страхування) в розмірі 9 200,00грн., що підтверджено рахунком на оплату №710172 від 01.02.2018р. та не заперечується стороною позивача та відповідача [PERSON] Разом з тим, даний факт підтверджений копією квитанції (а.с.16) від 01.02.2018р. №NOVP951047 на суму 9200,00грн., відповідно до якої отримувачем коштів є ПР ТОВ «ТТВК». Згідно ст.5 Закону України «Про туризм», організацію та забезпечення створення туристичного продукту, реалізацію та надання туристичних послуг виключно здійснює туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. А туристичні агенти - це юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність в реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Отже, ФОП [PERSON] у відповідності до положень вказаного Договору фактично здійснює посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту ТОВ «Оазіс Тревел Україна» у відповідності до положень ст.243 ЦК України, тобто, комерційне представництво (представництво при укладенні договорів у сфері підприємницької діяльності) і відповідно до статті 295 ГК України. Відповідно до положень, визначених п.1.1 договору від 31.01.2018р. туроператор зобовязується забезпечити надання туристу туристичного продукту (туру) на умовах, визначених цим договором, а турист зобовязується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру згідно договору. Положенням п.п.2.6.3 договору туроператор взяв на себе зобовязання організувати тур для туриста на 3 осіб в Туніс з 15.08.2018р. по 25.08.2018р., який включає в себе бронювання авіаквитків на літак, що слідує за маршрутом Львів-Монастир-Львів. Дата вильоту з аеропорту Львів 15.08.2018р. о 14год.00хв. Згідно п.3.5 договору передбачено, що туроператор не несе відповідальності за негативні наслідки і не відшкодовує збитки, які виникли в результаті подій і обставин що знаходяться поза сферою його компетенції, а також за дії або бездіяльність третіх осіб за дії перевізника зміна, затримка скасування відправлення авіарейсів, поїздів, та інших транспортних засобів та повязані із цим зміни обсягу і строків туру При цьому, підпунктом 2.6.1 договору визначено, що авіакомпанія має право в односторонньому порядку змінити дату здійснення рейсу, час вильоту, тип чи номеру повітряного судна, у цьому випадку Туроператор зобовязується проінформувати туриста про відповідні зміни будь-яким способом протягом 2годин з моменту отримання відповідної інформації від авіакомпанії. Крім того, ч.8 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов'язаний не пізніше як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Судом за результатами вивчення матеріалів та обставин справи встановлено, що ні туроператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна», ні [PERSON], яка діяла від імені ТОВ «ТТВК» не було повідомлено позивача про зміну обставин, що визначені згідно договору про надання туристичних послуг від 31.01.2018р., у звязку з відміною авіакомпанією «Браво» чартерних рейсів до Тунісу із датою вильоту 15.08.2018р. з аеропорту м.Львів, в результаті чого заявку позивача на бронювання туру на відпочинок до Тунісу було анульовано. При цьому, відповідачами не надано жодного доказу, який би підтверджував сам факт виконання умов договору стосовно взятих на себе зобовязань туроператором бронювання або оплати авіаквитків на літак, що слідує за маршрутом Львів-Монастир-Львів, дата вильоту з аеропорту Львів 15.08.2018р. о 14год.00хв., а отже відсутні підстави вважати в даному випадку авіакомпанію «Браво» відповідальною за невиконання зобовязань з надання послуг авіаперельоту з аеропорту м.Львова 15.08.2018р. Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання\~ або\~ неналежне\~ виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб,\~ не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Відповідно до ч.11 ст.20 Закону України «Про туризм», якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Однак, туроператором не було дотримано вимог ч.11 ст.20 Закону України «Про туризм», оскільки не запропоновано позивачу жодного альтернативного заходу та не відшкодовано витрати, що були понесені позивачем у звязку із бронюванням замовлення на туристичні послуги. Таким чином, Позивач не зміг виїхати в обумовлений договором термін на відпочинок до Тунісу, внаслідок чого не отримав туристичних послуг. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до абз.8 ч.2 ст.30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Відповідно до ч.13 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.33 Закону України «Про туризм» субєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобовязаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором абозакономне передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобовязань туроператор, турагент, інші субєкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки відповідач-2 після отримання коштів за замовлену позивачем туристичну послугу не забезпечив її надання за замовленням позивача, чим порушені права позивача як споживача та завдана матеріальна шкода на вказану суму, тому підлягають до задоволення позовні вимоги про розірвання договору про надання туристичних послуг від 31.01.2018р., та відшкодування матеріальної шкоди, оскільки право споживача відмовитись від договору про надання послуг та відшкодування збитків передбачене ст.10 Закону «Про захист прав споживачів» та відповідно до п.п.2.2.3 договору від 31.01.2018р. турист має право на відшкодування збитків, завданих у разі невиконання Туроператором своїх зобовязань відповідно до чинного законодавства України або неналежного виконання умов договору. Згідно до ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Outcome: partial