Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 30.08.2008 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції у Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №465. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] ( [NUMBER] ). Позивачка зазначає, що з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, не проживають разом понад рік та спільного господарства не ведуть з січня 2020 року. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 30.08.2008 року між нею та [PERSON] розірвати. Після розлучення просить залишити прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи своєчасно та належним чином, в тому числі й через офіційний веб-сайт судової влади. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з виданого свідоцтва серії [NUMBER] від 30.08.2008 року про шлюб, 30.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського управління юстиції у Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №465. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] ( [NUMBER] ). Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, через відсутність почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаємопорозуміння. Спільне життя з [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Спору щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання дитини, сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, прізвище позивачки - слід залишити « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 908 грн. та на користь позивачки сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved