Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, належить Ѕ частина вище вказаної квартири, якою вона в цілому фактично користується з 2006 року. Враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє квартирою [ADDRESS] , доглядає за нею аби запобігти її псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ній, відкрито володіє всією квартирою більше десяти років, не приховуючи цей факт, вона вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за нею право власності на вказану частину квартири, яка належить [PERSON] , який своїм майном не цікавиться та не приймає участь у витратах на його утримання. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував (а.с. 14). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3\~ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.10.2010 р. посвідченого Державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-3544, [PERSON] належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно довідки ТОВ «Проектно будівельне підприємство СХІД» [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок 571/19, не має заборгованості з надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій та вивозу твердих побутових відходів станом на 01.08.2019 р. (а.с. 12). Згідно акту обстеження від 12.08.2019 р. [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] , починаючи 2006 року та до теперішнього часу (а.с. 13). У відповідності до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено\~ЦК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1\~ст. 344 ЦК\~України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~5,\~16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з абз. 2 п. 13 указаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. [PERSON] по даній справі є власником вказаної частини квартири. Отже, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє Ѕ частиною квартири [ADDRESS] , доглядає за нею аби запобігти її псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ній, відкрито володіє квартирою більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за Позивачем право власності на вказану частину квартири, яка належить [PERSON] .

Outcome: approved