Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лиманської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі (на місцевості), в якому просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) члена КСП «Лиман» Старобільського району Луганської області, встановленої норми; зобов'язати Лиманську сільську раду Старобільську району Луганської області виділити їй земельну ділянку з не витребуваних земель, які виділялись в колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ №000126 членам КСП «Лиман», земельну ділянку в натурі (на місцевості) встановленої норми в КСП «Лиман » Старобільського району Луганської області. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що вона була членом колгоспу ім. Калініна з 1980 року, після реорганізації колгоспу в КСП, продовжувала бути членом КСП «Лиман» Старобільського району Луганської області з 1992 року по 01.08.1995 року. Після звільнення працювала на інших підприємствах. В 2015 році дізналася від знайомої, що вона, як колишній член КСП, яка також була звільнена отримала земельну частку (пай). Звернувшись до Відділу Держгеокадастру у Старобільському районі їй повідомили, що її було внесено до списків, що додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 000126, виданого КСП « Лиман » Старобільського району від 14 лютого 1995 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3, за порядковим № 304. Однак, до списків громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), що додаються до Технічної документації її прізвище не внесли. Про наявність права на земельну частку (пай) їй відомо не було. Списки громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), що додавалися до Технічної документації були затверджені 24.12.1996 року, тобто після її звільнення, вона не могла про них знати, а тому вважала, що строк позовної давності нею пропущений не був. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач - представник Лиманської сільської ради Старобільського району Луганської області до суду не з'явився. Надав письмову заяву в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, правила Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року), про позовну давність застосовується до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, і відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року - « Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.» З довідки Відділу Держгеокадастру у Старобільському районі, встановлено, що списки громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), що додаються до Технічної документації були затверджені 24.12.1996 року (а.с.10) Про наявність права на земельну частку (пай) [PERSON] стало відомо у жовтні 2015 р., а тому суд вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений не був. Позивач з 1980 року була членом колгоспу ім. Калініна, після реорганізації до 01.08.1995 року включно членом КПС «Лиман», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9). Ні сертифікату на право власності на землю, ні Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримувала. Згідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) мають сільські, селищні, міські ради-приймають рішення щодо виділу в натурі земельних ділянок у межах населених пунктів, районні державні адміністрації приймають таке рішення щодо земель за межами населених пунктів. Згідно до ч. 2 п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай ) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай ). Згідно до ч. 3 п. 24 вищевказаного Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року № 7 - при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно довідки Лиманської сільської ради Старобільського району Луганської області за № 136 від 25 березня 2016 року - на території сільської ради є не витребувана земельна ділянка (пай) площею 5,0643 га., яка є відумерлою спадщиною (а.с.12). Згідно довідки Відділу Держгеокадастру від 21. 03. 2015 року за № 03-03-21/1061 середній розмір земельної частки (паю) із земель КСП « Лиман » складає 5,85 га, в умовних кадастрових гектарах, а вартість-138672,42 грн. (а.с.11) Оскільки, позивач була включена до списків, які додаються до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ ЛГ № 000126, виданого КСП «Лиман», то згідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» набула право на земельну частку (пай). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає позов законним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову у суд, вона не порушує питання про стягнення з відповідача судового збору, а суд сам не може вийти за межі позову. На підставі ст. ст. 81, 122 ЗК України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п. п. 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved