Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та просить положення п. 1.6 кредитного договору № 014/4084/74/34152 від 15.08.2007 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] визнати недійсним, а також визнати незаконними дії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо одностороннього підняття процентної ставки згідно з кредитним договором № 014/4084/74/34152 від 15.08.2007 року та зобов'язати відповідача провести відповідний перерахунок заборгованості за кредитним договором, в тому числі щодо нарахованої пені. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного з відповідачем договору споживчого кредиту із забезпеченням № 014/4084/74/34152 від 15.08.2007 року, вона отримала кредит у розмірі 35500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.08.2027 року. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між банком та третіми особами було також укладено договори іпотеки. Протягом відповідного періоду нею справно сплачувався кредит, однак у відділенні банку їй стало відомо, що з вересня 2013 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в односторонньому порядку, без належного повідомлення її та третіх осіб, що є порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України, прийняв рішення про збільшення процентної ставки на 5 %. Звернувшись до відповідача щодо незгоди з такими, терміново вжила заходів щодо страхування предметів іпотеки та свого життя і направила відповідну документацію до кредитної установи. На сьогоднішній день вона продовжує сплачувати кошти за кредитним договором у попередньому розмірі. В силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» положення п. 1.6 кредитного договору є несправедливими, а відтак підлягають визнанню недійсним. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов просять задовольнити з наведених в ньому підстав. В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечив про, що падав письмові заперечення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 014/4084/74/34152 від 15.08.2007 року, укладеного між сторонами, [PERSON] отримала кредит у розмірі 35500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.08.2027 року. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом складає 12,5 % річних. Також сторони домовилися, що кредитор має право без отримання будь-якої додаткової згоди позичальника коригувати (змінювати) процентну ставку протягом дії цього договору у випадках, перебдачених п.п. 1.5-1.6 договору, та з дотриманням порядку передбаченого п. 6.2. цього договору. Як передбачено п. 1.6 кредитного, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5 % річних від ставки, вказаної в п. 1.4 договору, при настанні такої умови як несвоєчасне подання кредитору договору (полісу) страхування застави/іпотеки та/або життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника та документів, що підтверджують повну сплату страхового платежу (якщо страхування передбачено умовами п. 1.4 договору). Також встановлено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі п. 1.6 кредитного договору, з яким [PERSON] погодилась, у зв'язку з несвоєчасним наданням кредитору договору (полісу) страхування застави/іпотеки та/або життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника та документів, що підтверджують повну сплату страхового платежу, прийняв рішення про збільшення процентної ставки за даним договором на 5 %, встановивши процентну ставку у розмірі 17,5 %. Про цей факт позивача було повідомлено листом-повідомленням. 02.10.2013 року позичальником [PERSON] укладено договори страхування від нещасних випадків та здоров'я, а також майна, що є предметом іпотеки. Листом, отриманим банком 16.10.2013 року, позивач повідомила про свою незгоду з підняттям процентної ставки та надала необхідні договори страхування. Розглянувши зазначену заяву, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» роз'яснило позивачу про можливість зменшення процентної ставки шляхом укладення додаткової угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вже було зазначено вище, під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди, що у випадку невиконання позивачем п. 1.6 кредитного договору, відповідач має право збільшити процентну ставку за користування кредитом на 5 %. Відповідно до ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Більше того, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 24.09.2014 року, в даному випадку підвищення процентної ставки відбувається унаслідок порушення договірної дисципліни, що прямо передбачено кредитним договором, погодженим сторонами ще при його укладенні, а не у порядку ст. 1056-1 ЦПК України, згідно з якою процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Посилання позивача на невідповідність умов кредитного договору приписам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; порядок і умови надання кредиту та його повернення; види (способи) забезпечення зобов'язань кредитодавця; винагорода кредитодавця; порядок повернення суми кредиту; порядок змін та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що умови договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Банком було підготовлено кредитний договір, зазначено права та обов'язки, як позичальника так і фінансової установи, яка виконала в повному обсязі свої зобов'язання перед позивачем (надала грошові кошти, в подальшому дотримувалась умов договору). Крім того, у випадку незгоди з обсягом таких прав та обов'язків позивач могла не підписувати кредитний договір, однак такий договір підписала та отримала суму кредиту. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні твердження позивача про відсутність попередження зі сторони банку про зміну процентної ставки оскільки встановлено, що відповідачем надсилалася інформація з повідомленням позивача про підвищення процентної ставки, яку позивач отримала. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed