Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 22.12.2015 року, вона уклала шлюб із [PERSON] , про що виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий зшиє № [NUMBER] . Позивачка зазначає, що на даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично не існують. З відповідачем шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Спільне проживання з відповідачем є неможливим. По сьогоднішній день вони не підтримують сімейних відносин, шлюб між ними існує лише формально. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 22.12.2015 року між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засіданні повторно не з`явився будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~зокрема і\~через офіційний веб. сайт судової влади України. Надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позовної заяви не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] від 13.06.2016 року про шлюб, 22.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області складено відповідний актовий зшиє № [NUMBER] . Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне життя з [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Спору щодо поділу спільного майна, сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Крім цього, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи із заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу [PERSON] , слід залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору та на користь держави в розмірі 908 грн. судового збору.

Outcome: approved