Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] від 12.07.2017 року, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Умріхіною Клавдією Андріївною, серія та номер НМО № 805109, реєстровий № 826 від 12.06.2017 року. Мотивуючи свою заяву тим, що її мати [PERSON] була власником квартири за адресою [ADDRESS] . Після смерті матері вона почала збирати документи щодо звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та їй стало відомо, що квартира за вказаною адресою була приватизована. Приватизацією квартири займався [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 20.08.2015 року (зареєстрована в реєстрі № 1195). В подальшому, а саме в липні 2017 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] став [PERSON] на підставі договору дарування від 12.07.2017 року, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Умріхіною Клавдією Андріївною. Вважає, що договір дарування є недійсним, оскільки її мати [PERSON] за станом здоров`я не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вважає, що вказаний договір був підписаний без участі матері, а на підставі довіреності від 20.08.2015 року, яка була оформлена на [PERSON] , і який став в подальшому власником квартири. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлова Ю.В. від 20 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б. від 27 вересня 2021 року вказану справу прийнято до свого провадження, для подальшого розгляду. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року у справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивачка через канцелярію суду надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі письмових доказів у справі та письмових пояснень свідків. Відповідач подав через канцелярію суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та просив повністю відмовити в задоволенні позову. Третя особа до суду не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Свідок [PERSON] надала письмові пояснення в яких зазначила, що знала покійну [PERSON] та за життя розповідала про те що свою квартиру заповідає синові [PERSON] . Вказала, що вони спілкувалися кожного дня по телефону і в розмові покійна казала, що квартиру дочці [PERSON] квартиру вона вже подарувала, а там де мешкає квартиру залишить синові [PERSON] та розповідала як збирала документи для оформлення квартири на сина. [PERSON] завжди була при повній свідомості, хоч і перенесла інсульт. Через канцелярію суду подані письмові пояснення [PERSON] в яких він зазначив, що [PERSON] є його бабусею. Тривалий час він проживав разом із бабусею за адресою: [ADDRESS] і чув від бабусі, що квартиру вона залишить його матері [PERSON] та її брату [PERSON] . Як з`ясувалося [PERSON] оформив на себе довіреність від імені бабусі та виписали його із квартири в судовому порядку та приватизували квартиру. Потім стало відомо, що від імені бабусі [PERSON] подарував квартиру собі. Вважає ці дії [PERSON] не законними, оскільки бабуся перед смертю хворіла та приймала ліки, через що вважає договір дарування здійснено обманним шляхом. Свідок позивача [PERSON] надала письмові пояснення через канцелярію суду та суду пояснила, що вона є сестрою [PERSON] та зазначила, що вона не могла вчиняти будь які нотаріальні дії щодо свого майна і взагалі у приватного нотаріуса Умріхіної Клавдії Андріївни через конфлікт інтересів ,оскільки [PERSON] була першою дружиною громадянського чоловіка [PERSON] . Крім того приватний нотаріус Умріхіна К.А. являється матір`ю приватного нотаріуса Мазепи Наталії Володимирівни. Через що, вважає, що взагалі ці нотаріуси не мали права вчиняти будь які нотаріальні дії на користь відповідача. Приватний нотаріус Мазепа Наталія Миколаївна являється рідною сестрою по батькові відповідачу [PERSON] . Звернула увагу суду, що її сестра [PERSON] не могла подарувати квартиру, не врахувавши інтереси позивача [PERSON] . Також, вказала, що померла [PERSON] перенесла тяжкий інсульт, втратила мову. Вважає, що її сестру вводили в оману, користуючись її схильністю до зловживання алкогольних напоїв. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку. За правилами статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] (а.с.32-33). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 31). Квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 25.05.2017 року (а.с.75). У відповідності до договору дарування від 12.06.2017 року, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Умріхіною Клавдією Андріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 826, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74). За правилами статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 717 ЦК України\~передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша\~статті 718 ЦК України). Приписами частини другої\~статті 719\~ЦК України визначено: договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша\~статті 722 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. За позовом заінтересованої особи суд визнає договір дарування недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану особи в момент укладання правочину, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання договору, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Тобто, для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідне обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме в момент укладення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Верховний Суд\~у складі\~Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного\~суду у\~постанові від\~11\~листопада 2019\~року у\~справі №\~496/4851/14-ц\~(провадження\~№ 61-7835сво19) виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Судувід 13 травня 2019 у справі № 372/830/17-ц (провадження № 61-39444св18), від 22 травня 2019 року у справі № 234/9293/14-ц (провадження № 61-2968св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 495/538/16-ц (провадження № 61-43716св18). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок про\~тимчасову недієздатність\~учасника правочину\~слід робити,\~перш за\~все,\~на основі\~доказів,\~які свідчать\~про внутрішній,\~психічний стан\~особи в\~момент вчинення\~правочину.\~Хоча висновок\~експертизи в\~такій справі\~є лише\~одним із\~доказів і\~йому слід\~давати належну\~оцінку в\~сукупності з\~іншими доказами,\~будь-які\~зовнішні обставини\~(показання\~свідків про\~поведінку особи\~тощо)\~мають лише\~побічне значення\~для встановлення\~того,\~чи була\~здатною особа\~в конкретний\~момент вчинення\~правочину розуміти\~значення своїх\~дій та\~(або)\~керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12). Обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Зважаючи на те, що ні позивачкою, ні її представником не було подано до суду клопотання про призначення у справі судово-психіатричної експертизи для з`ясування, чи могла [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними на час складення нею правочину, суд роз`яснив позивачці та представнику позиваці під час підготовчого судового засідання їх право заявити таке клопотання у судовому засіданні. Однак, діючи на власний розсуд, вони не скористались правом заявити клопотання\~про призначення у справі судово-психіатричної експертизи. Письмові покази свідків суперечливі щодо того чи могла [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати на час складення нею оспорюваного правочину. Відсутні і письмові докази, які б підтверджували таку обставину. З огляду на викладене, суд вважає не доведеним той факт, що [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними на час підписання договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS] від 12.06.2017 року, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Умріхіною Клавдією Андріївною, серія та номер НМО № 805109, реєстровий № 826 від 12.06.2017 року. Встановивши, що позивачка не довела за допомогою належних та допустимих доказів ту обставину, що [PERSON] на момент складання договору дарування 12.06.2017 року перебувала у стані, який не давав їй можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed