Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім`ю та несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, з 2018 року проживають окремо, збереження шлюбу є неможливим, а тому просить терміну на примирення не надавати, позов задовольнити, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, проти надання терміну на примирення заперечив. Справу просив розглянути у його відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні, задовольнивши позовні вимоги, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2011 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №31, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO]., що стверджується свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім`ю та обов`язки, несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе через фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved