Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій вона зареєстрована та проживає. У вказаній квартирі 23.01.2013 року також зареєстрований її син [PERSON]. Однак з моменту прописки останнього у зазначеному помешканні між ними постійно виникають конфлікти та непорозуміння. Причиною цього стає поведінка відповідача, який постійно зловживає спиртними напоями, ображає та принижує її , не оплачує за комунальні послуги , були випадки коли застосовував до неї фізичне насильство та виганяв з квартири. Також [PERSON] без її відома продає належне їй майно , яке знаходиться у спірному приміщенні, нищить речі домашнього вжитку , що створює неможливі умови для спільного проживання. У серпні 2014 р. вона змушена була забрати свої речі та переїхати проживати до своєї сусідки так як відповідач став не пускати її до квартири. З огляду на наведене вважає, що їй чиняться перешкоди у користуванні житлом, вона позбавлена можливості потрапити у належну їй квартиру де проживала тривалий період свого життя, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі та постановити рішення яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS]. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини аналогічні підставам звернення до суду та додатково пояснила, що відповідач, який є її сином неодноразово застосовував до неї фізичну силу, що викликає в неї страх від спільного проживання із ним. [PERSON] вигнав її із належної їй квартири не дивлячись на похилий вік та незадовільний стан здоров'я. Вона зверталася із відповідними заявами з приводу неналежної поведінки відповідача у правоохоронні органи, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що його довіритель не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою, при цьому послався на його позитивну характеристику із місця праці. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - Червоноградського МС ДМСУ у Львівській області в судове засідання не з'явився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідків, дослідивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Як убачається із копії свідоцтва про право власності № 916 від 20.11.2000, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. В той же час встановлено, що у даній квартирі окрім власника [PERSON] зареєстрований її син [PERSON] Разом із тим, із висновків Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області від 24.12.2013 року, 24.01.2014 року , складеними за результатами розгляду повідомлення гр.. [PERSON] встановлено, що між сторонами (матір'ю і сином) із 2013 року існують особисті неприязні стосунки. [PERSON] вживає алкогольні напої та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння ображає свою матір. Через чинення на [PERSON] психологічного тиску з боку сина, вона часто ночувала у сусідів. При цьому дані матеріалів містять пояснення мешканки будинку [ADDRESS] - [PERSON], яка повідомила , що [PERSON] неодноразово прибігала до неї ночувати через чинення на неї психологічного тиску зі сторони сина [PERSON] Зазначене підтверджується у судовому засіданні [PERSON] та поясненнями свідка [PERSON], яка у суді повідомила, що [PERSON] на даний час проживає у її квартирі. ЇЇ подруга прибігала до неї у крові та розповідала, що її син [PERSON] наносив їй тілесні ушкодження та виганяв із помешкання. Позивачка боїться йти додому. На підставі аналізу зазначених доказів , суд приходить до висновку, що [PERSON] безпідставно чинить перешкоди у користуванні квартирою позивачці і цим зумовлена відсутність на даний час [PERSON] у квартирі за місцем її реєстрації. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ст.150 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ст. 116 ЖК України передбачено, якщо члени сім'ї власника або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Беручи до уваги вищенаведене, виходячи із принципу непорушності права приватної власності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, оскільки внаслідок дій відповідача [PERSON] не має змоги в повній мірі реалізувати свої права щодо користування житловим приміщенням, тому слід усунути перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS], шляхом виселення відповідача із вказаної квартири. Відтак позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved