Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до МтСБУ про відшкодування шкоди завданої злочином. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 27.06.2012 року у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з [PERSON] у її користь було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 140 527,10 гривень, яка залишається не відшкодованою, оскільки 19.07.2013 року виконавчий документ було їй повернуто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. За таких обставин вона звернулась до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування (регламентованої виплати) у розмірі 50000 гривень, однак у виплаті такої їй було відмовлено, оскільки матеріальні претензії задоволенні вироком Сколівського районного суду Львівської області. З огляду на це вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 50000 гривень страхового відшкодування та судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що майнові інтереси позивачки захищені у судовому порядку, зокрема вироком суду, що набрав законної сили, яким було стягнуто на користь позивачки шкоду в розмірі 140 527,10 гривень. Вважає, що позивачка, відповідно до ст. 20 ЦК України, реалізувала своє право на відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, відтак позовні вимоги є безпідставними. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З копії вироку Сколівського районного суду Львівської області від 27.06.2012 року, постановленого у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України вбачається, що цивільний позов [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково, а саме: стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 140 527,10 гривень та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили. 01.11.2012 року Сколівським районним судом Львівської області у даній справі було видано виконавчий лист, який 19.07.2013 року постановою державного виконавця було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка у липні 2012 року звернулась до відповідача з заявою про відшкодування, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 11.06.2011 року на 676км+900м автодороги Київ-Чоп у с. Орява Сколівського району Львівської області. З копії відповіді МтСБУ від 07.08.2012 року вбачається, що у задоволенні вказаної заяви позивачки було відмовлено, оскільки майнові інтереси [PERSON] захищені у судовому порядку. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону. Згідно п. 1.6., 1.7. ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, що регулює порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі і порядок виконання стягнення такої шкоди на підставі виконавчого документа, суд прийшов до висновку, що відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення не є підставою для повторного застосування такої відповідальності до відповідача. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України особа здійснює право на захист на власний розсуд. Оскільки Позивачка [PERSON] на момент звернення до суду з даним позовом реалізувала своє право на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в судовому порядку, про що свідчить копія вироку Сколівського районного суду Львівської області від 27.06.2011 року, при постановленні якого було вирішено питання такої відповідальності, про що також не заперечив у судовому засіданні представник позивачки, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак про відмову у їх задоволенні.

Outcome: dismissed