Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Червоний Партизан», згідно сертифіката серії [NUMBER] . [PERSON] за життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй (позивачу). Вона (позивач) працювала соціальним працівником та проживала в с. Козари Носівського району Чернігівської області, а тому постійно доглядала за [PERSON] , допомагала їй по господарству, придбавала необхідні їй речі та ліки, а після смерті [PERSON] забрала на зберігання всі її документи, в тому числі і сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був втрачений після смерті [PERSON] , та речі домашнього вжитку. До переїзду на постійне проживання в м. Київ, яке мало місце після смерті [PERSON] , вона (позивач) доглядала за господарством, в якому до смерті проживала [PERSON] , а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Вона (позивач) не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , втрачений. [PERSON] просила: - встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, яке їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила задовольнити.\~ У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позов [PERSON] , просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знали [PERSON] . [PERSON] працювала соціальним працівником, тривалий час доглядала за [PERSON] , готувала їй обіди, а після смерті [PERSON] здійснила її поховання, забрала на зберігання всі її документи, до переїзду в м. Київ доглядала за житловим будинком та земельною ділянкою [PERSON] . Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,49 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП «Червоний Партизан», 23 квітня 1998 року на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 413 від 23 квітня 1998 року, що підтверджується копією довідки відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 7 лютого 2019 року (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 11). Таким чином, в силу ст. 534 ЦК УРСР [PERSON] , як особа, визначена у заповіті, має право на спадкоємство після смерті [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1895/01-17 від 1 квітня 2019 року (а.с. 21) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 502/01-16 від 8 квітня 2019 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала соціальним працівником та проживала в с. Козари Носівського району Чернігівської області, а тому постійно доглядала за [PERSON] , допомагала їй по господарству, придбавала необхідні їй речі та ліки, а після смерті [PERSON] забрала на зберігання всі її документи, в тому числі і сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , та речі домашнього вжитку. До переїзду на постійне проживання в м. Київ, яке мало місце після смерті [PERSON] , [PERSON] доглядала за господарством, в якому до смерті проживала [PERSON] , що підтверджується поясненнями позивача та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Таким чином, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , втрачений, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 211/02-31 від 25 лютого 2019 року (а.с. 13) та оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту прийняття спадщини має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить їй успадкувати, зокрема, право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , у порядку спадкування за заповітом після її смерті. За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є законні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved