Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету [PERSON] міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, загальною площею - 34, 5 кв. м., що розташований по вул. Зіни Білої, будинок № 92 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 29 квітня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що її бабуся [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований по вул. Зіни Білої, будинок № 92 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. 30 липня 1985 року [PERSON] слала заповіт, яким заповідала зазначений житловий будинок своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. 28 жовтня 1988 року її бабуся [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку, спадкоємцями якого за заповітом є батько позивача [PERSON] та його сестра [PERSON], яка проживала зі спадкодавцем та в установлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто остання вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері. В свою чергу батько позивача [PERSON], в установлений законом строк звернувся до [PERSON] міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, після чого була заведена спадкова справа, однак своїх спадкових справ за життя її батько так і не оформив. 29 квітня 2014 року [PERSON] помер. 26 вересня 2017 року позивач звернулася до [PERSON] міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено, оскільки право власності на вищезазначений житловий будинок за [PERSON] не було зареєстровано, тому право власності у останньої не виникло. Таким чином, позивач зазначає, що позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, тому звернулася до суду з зазначеним позовом. До початку судового розгляду позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Представник третьої особи [PERSON] міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON], у відповідності до якого остання померла 28 жовтня 1988 року (а.с. 18). У відповідності до заповіту, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2819, [PERSON] заповідала жилий будинок та надвірні побудови, що знаходяться у місті Новомосковську по вулиці З. Білої, 92 [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 16). Після смерті [PERSON] [PERSON] міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 166/89, у відповідності до якої [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, однак свідоцтво про право власності на спадщину не видавалося ( а.с. 33,34). У відповідності до вимог ст.. 548 ЦК УРСР, 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.549 ЦК УРСР, 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] являється [PERSON], інший спадкоємець, визначений у заповіті спадкодавця, - [PERSON], в силу ст. 60 ЦПК України, не надала суду доказів вчинення нею дій, що свідчать про прийняття спадщини. У відповідності до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР, 1963 року, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Таким чином, аналіз поданих доказів, свідчить про те, що [PERSON], не вчинивши жодної дії, визначеної ст.. 549 ЦК України, 1963 року, вважається такою, що відмовилася від спадщини. Суду надано суду наданий повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], у відповідності до якого останній помер 29 квітня 2014 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] [PERSON] міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №315/2017, у відповідності до якої [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом, однак державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 29 квітня 2014 року ( а.с. 20). У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований по вул. Зіни Білої в м. Новомосковську Дніпропетровської області, їй було відмовлено, оскільки нею не представлені оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Суду надано копію договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови приватного жилого будинку на праві приватної власності від 20.07.1960 року та посвідчений 18.11.1960 року [PERSON] державною нотаріальною конторою за № 6446, у відповідності до якого [PERSON], згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради № 433 надано право безстрокового користування земельною ділянкою для побудови приватного жилого будинку на праві приватної власності по вул. Шосейній, 86 (колишня адреса) в м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.44-46). Також в матеріалах справи міститься довідка КП «[PERSON] МБТІ» ДОР, у відповідності до якої в інвентаризаційній справі станом на 29.12.2012 року міститься інформація про те, що будинок розташований в м. Новомосковську, вул. З. Бєлої, № 92 (колишня адреса вул. Шосейна, № 86) побудований [PERSON], згідно з рішенням № 433 виконкому [PERSON] міської ради від 13.07.1690 року, право власності на зазначений будинок в БТІ не зареєстровано (а.с.11). Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. По обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Обєктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований по Зіни Білої, 92 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови приватного жилого будинку на праві приватної власності від 20.07.1960 року, однак, у звязку з втратою оригіналу документу до позивача, як до спадкоємця за законом, який вчинив всі необхідні дії, повязані з прийняттям спадщини, переходить право спадкування на спадкове майно у виді зазначеного житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved