Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належав батьку позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина, мати позивачки [PERSON] . Своє право власності мати не оформляла. [PERSON] \~є єдиною\~спадкоємицею за\~законом. Спадщину [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву до Дворічанської держнотконтори, однак через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я померлої державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з оформленням спадщини за законом після смерті матері [PERSON] . В зв`язку з цим, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Позивач[PERSON] в\~підготовче судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала заяву,\~в якій\~підтримала позовні\~вимоги, просила суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача Дворічанський селищний голова Куп`янського району Харківської області Турбаба Г.Г. в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника селищної ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , про що було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.11.1971 (а.с. 8). 06 листопада 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, у зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.11.1985 (а.с. 12). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 червня 2021 року (а.с. 13). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03 листопада 2020 року (а.с. 14). З довідки Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 16.06.2021 № 16-20/40 вбачається, що [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала разом із чоловіком [PERSON] на день його смерті [INFO] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с. 19). Згідно плану на будівлю літ. А-1 (житловий будинок) від 12.09.1980, [PERSON] є володільцем вказаного будинку за адресою: с. Миколаївка Дворічанського району Харківської області (а.с. 15-17). В постанові\~Дворічанської державної\~нотаріальної контори\~Харківської області\~№ 550/02-31\~від 15\~червня 2021\~року зазначено,\~що після\~смерті [PERSON] залишився житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , на який спадкоємиця не надала до нотаріальної контори документ, який підтверджує право власності на житловий будинку з надвірними будівлями, в зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведено спадкову справу за № 223/2020 де спадщину за законом прийняла донька померлої [PERSON] (а.с. 20). Право власності на вищезазначений житловий будинок не було зареєстроване за життя померлою [PERSON] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 550/02-31 від 15 червня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я померлого. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного матері позивачки, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача. Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved