Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даною заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] народилася її сестра - [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства 1А групи. Інвалідність встановлена довічно з діагнозом «Помірна розумова відсталість». Внаслідок хвороби [PERSON] страждає стійким психічним розладом здоров`я, не може керувати своїми діями, потребує постійного стороннього догляду та знаходиться на обліку у лікаря - психіатра, а тому просила визнати [PERSON] , [INFO] , жительку с. Оконськ Волинської області, недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши її опікуном. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через наслідки хвороби, у зв`язку з чим може стати жертвою недобросовісних людей. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Оконської сільської ради Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить наступних висновків. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними. Згідно з ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню діяльність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь - яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Згідно ч. 1-2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Маневицьким відділом ЗАГСу Волинської області 19 серпня 1976 року та копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 травня 2002 року (а.с. 9-10, 14). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 2-18 АЖ № 169025 від 20 липня 1992 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства 1 групи, непрацездатна та потребує постійного стороннього догляду і допомоги (а.с. 12). Із довідки КП «Маневицька центральна районна лікарня» № 204/01-06/2-21 від 26 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , жителька с. Оконськ, знаходиться під спостереженням у лікаря-психіатра КП «Маневицька центральна районна лікарня» з 28 червня 1990 року по даний час з діагнозом «Помірна розумова відсталість». 22 листопада 2011 року визнана інвалідом 1-А групи з дитинства довічно. Потребує постійного амбулаторного медикаментозного лікування в умовах поліклінічного відділення КП «Маневицька ЦРЛ» (а.с. 25). Висновком судово-психіатричного експерта № 80 від 19 березня 2021 року підтверджується, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними (а.с. 23-24). Відповідно до ч. 6 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Таким чином, оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому її слід визнати недієздатною. Крім того, суд вважає доцільним роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Щодо вимоги про призначення недієздатній особі опікуна слід зазначити наступне. Статтею 55 ЦК України унормовано, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1-4 ст. 63, ч. 1 ст. 64 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Із матеріалів справи, зокрема рішення Оконської сільської ради Маневицького району Волинської області № 102 від 27 листопада 2020 року та висновку про можливість призначення опіки, вбачається, що [PERSON] за станом свого здоров`я є непрацездатною та потребує постійного стороннього догляду і допомоги, тому є доцільним встановлення опіки над [PERSON] , призначивши опікуном її сестру [PERSON] (а.с. 7, 8). А тому, зважаючи на те, що протипоказань [PERSON] для встановлення опікунства над [PERSON] немає, заявниця є її рідною сестрою, суд приходить висновку про задоволення заяви в повному обсязі. На підставі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 39-41, 55, 58, 60, 63-65 ЦК України,

Outcome: approved