Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Посилалася, що з 29.04.2001р. перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Вона та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом. З квітня 2013р. сторони припинили шлюбні стосунки, з цього часу відповідач проживає окремо від сім»ї. [PERSON] проживає разом з дітьми, займається їх вихованням, здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом. Відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти, хоча має до того матеріальну можливість, так як є приватним підприємцем та засновником приватної фірми. З врахуванням встановленого, на час подання позову прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку [PERSON] просить суд стягнути зі [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 609 грн., на утримання [PERSON], [INFO],- 1000грн., на утримання [PERSON], [INFO], - 516 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], повноліття, у розмірі 609 грн. Стягнення аліментів позивачка просить проводити починаючи з 01.05.2013р. Крім того, у позові [PERSON] просила суд зобов»язати [PERSON] приймати участь у додаткових витратах на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка вказані вимоги підтримала. Пояснила, що не працює, т.я. займається вихованням неповнолітніх дітей та здійснює догляд за дитиною-інвалідом, яка внаслідок захворювання прикута до ліжка і потребує постійного стороннього догляду. На теперішній час шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені, в провадженні суду перебуває позов про розірвання шлюбу. Постійної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому позивачка бажає визначити вказане питання в судовому порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що незважаючи на ускладнення стосунків з позивачкою, він не припиняв з нею шлюбно-сімейні стосунки, постійно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. За таких обставин, він не бачить потреби у визначенні аліментів у судовому порядку. Крім того, він проти стягнення аліментів саме на користь [PERSON], т.я. не довіряє їй у питаннях витрати коштів на потреби дітей. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, досідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що з 29.04.2001р. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 501 від 29.04.2001р. (а.с.4). В судовому засіданні сторони не заперечували, що на теперішній час в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувають позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом (а.с.9). З квітня 2013р. сторони припинили шлюбні стосунки. З пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що з цього часу він постійно за місцем проживання дружини та дітей за адресою: [ADDRESS], не мешкає, свої речі він вивіз до офісу, там інколи і ночує. В той же час встановлено, що [PERSON] постійно проживає разом з дітьми, займається їх вихованням, не працює, здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом. Позивачка зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання дітей, хоча має до того матеріальну можливість, т.я. є приватним підприємцем та засновником приватної фірми. Той факт, що він є приватним підприємцем, засновником приватної фірми, крім того неофіційно працює на декількох роботах без оформлення трудових відносин, а також наявність матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям та дружині, з боку відповідача [PERSON] не заперечувався. Так, зокрема, [PERSON] пояснював суду, що заперечує проти пред'явленого до нього позову з тих причин, що матеріальну допомогу він надає сім'ї добровільно, а тому не бачить потреби у стягненні аліментів у судовому порядку, вважає це для себе принизливим, крім того не довіряє дружині у питаннях витрати коштів на потреби дітей. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Проте положеннями ч.2 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ст.184 СК України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Інших неповнолітніх дітей та аліментних зобов'язань відповідач [PERSON] не має. З врахуванням встановленого на час розгляду справи прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме дитини до 6 років - 1032грн., та для дитини від 6 до 18 років - 1286грн., та приймаючи до уваги, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн., на утримання [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом, 700грн., на утримання [PERSON], [INFO], - 500грн. Заперечення відповідача відносно наявності в нього сумнівів щодо раціональної витрати аліментів позивачкою при вирішенні питання стягнення аліментів суд до уваги не приймає, при цьому роз'яснює відповідачеві його право у відповідність до положень ч. 1 ст. 186 СК України здійснювати перевірку цільового витрачення аліментів через органи опіки та піклування. Положеннями ст.185 СК України закріплений обов'язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також того з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином мова ведеться про фактично понесені або передбачувані витрати, про наявність яких позивакою [PERSON] не надано відповідних доказів. На підставі наведеного, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог стосовно зобов'язання [PERSON] приймати участь у додаткових витратах на утримання неповнолітніх дітей через недоведеність цих вимог, роз'яснивши їй процесуальну можливість звернутися з відповідним позовом до суду при наявності відповідних обставин та підтвердження їх належними доказами. Положеннями ст.88 СК України передбачене право одного із подружжя, в тому числі і працездатного, який проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом, в зв'язку з чим позивачці [PERSON] призначено державну соціальну допомогу 877,70 грн. (а.с.9). З боку відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувався той факт, що вказана дитина страждає на тяжку форму ДЦП, прикута до ліжка, потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок цього позивачка [PERSON], яка мешкає разом з дитиною-інвалідом, не працює та здійснює за нею відповідний догляд. З врахуванням наведеного, суд вважає, що [PERSON] має право на утримання від [PERSON] до досягнення [PERSON], [INFO], 18-річного віку. З врахуванням того, що прожитковий мінімум для працездатної особи на 2014р. встановлений у розмірі 1218 грн., а також приймаючи до уваги отримання позивачкою державної соціальної допомоги в зв'язку із доглядом за дитиною - інвалідом та наявність у відповідача аліментних зобов'язань стосовно утримання неповнолітніх дітей, розмір вказаного утримання визначається судом в розмірі 500 грн. За аналогією закону (ч.1 ст.10 СК України) суд застосовує положення ч.2 ст.184 СК України, яка передбачає індексацію розміру аліментів , що стягуються на користь дитини і у випадку стягнення утримання на дружину у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Положеннями ч.2 ст.191 СК України передбачена можливість стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за три роки, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати. З врахуванням того, що з боку позивачки [PERSON] не доведений факт намагань щодо одержання аліментів від [PERSON] та факт ухилення останнього від їх сплати, аліменти за рішенням суду підлягають присудженню від дня подання позовної заяви, тобто з 25.07.2014р. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial