overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 05 липня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області Україна із [PERSON], актовий запис № 150. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 липня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося у звязку із втратою почуття кохання. Шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. В судове засідання позивач [PERSON]С не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила шлюб розірвати (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, на розірвання шлюбу погодився, справу просив розглянути у його відсутність (а.с.28). В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 05 липня 2008 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Полікарпова) та [PERSON] зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області Україна про що в Книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис за № 150 (а.с. 3). Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем (а.с. 47). На даний час сімя фактично розпалася, шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року, отже сім'ю зберегти не можливо, умов для примирення немає, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище «Іконописець» суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 06 жовтня 1999 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що фактично подружні відносини припинено, сторони протягом останній двох років проживають окремо, збереження сімї є неможливим. Неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею, відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дитини, а тому спору щодо місця проживання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач просить позов задовольнити, відповідач проти розірвання шлюбу з підстав вказаних у позовній заяві не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №035493 виданого Грушатицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області, вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 06.10.1999 року. Подружжя має одну неповнолітню дитини сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, фактично подружні відносини між сторонами припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони тривалий час проживають окремо, а тому збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи викладене суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 06 липня 2012 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що фактично подружні відносини припинено, сторони проживають окремо, збереження сімї є неможливим. Відповідач не докладає зусиль для побудови майбутнього для сімї та для дітей, живе за рахунок коштів мами, не має власних заробітків та не прагне до вдосконалення. Через це в сімї постійно виникали сварки, які негативно впливали на психічне здоровя дітей. На цей час дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], проживають разом із позивачем, спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала із зазначених підстав. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 094816, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області сторони перебувають в шлюбі з 06 липня 2012 року. Подружжя має двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно із частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, фактично подружні відносини між сторонами припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, сторони проживають окремо, вжити судом заходи примирення позитивних результатів не дали. Враховуючи викладене суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем згідно поданого клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 07.06.2006 року з [PERSON]. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з березня 2013 року вона та відповідач проживають окремо, шлюб існує формально, почутя між ними відсутні, дитина проживає з нею, відповідач не приймає участі у їхньому житті, збереження сім'ї неможливе. В судове засідання призначене після закінчення строку для примирення позивач не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 07 червня 2006 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, судом вживались заходи для примирення подружжя, надавався відповідний строк, по закінченні часу на примирення позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не надає суду доказів, які б свідчили про збереження сім'ї та не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, при цьому приймається до уваги факт фактичного припинення подружніх відносин. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Судові витрати по справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 07 лютого 2015 року з [PERSON]. У подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO].\~ В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не складається через\~сварки між ними, різні характери та погляди на сімейне життя, неповагу її відповідачем, подружні відносини припинено, з серпня 2016 року проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу є неможливе, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.\~ Керуючи положеннями ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі, яким позов задовольнити повністю, як підставний та обґрунтований. Так, з свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 094873\~ виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби\~ Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 07.02.2015 року. У подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що\~ підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ № 241435. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Як визначено\~ ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні строни не проживають разом, їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, та поведінку відповідача, який не з'явився до суду, суд вважає\~ необхідним шлюб між сторонами розірвати. \~ \~ \~ \~ В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у справі в розмірі сплаченого останнім судового збору.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 10 серпня 2003 року з [PERSON]. У подружжя є дві неповнолітні дитини: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на вирішення основних питань побудові сімейних відносин, подружні відносини припинено, проживають окремо. Вважає, що збереження шлюбу є неможливе, на примирення не згідна, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На клопотання відповідача суд надавав строк на примирення, після відновлення провадження у справі відповідач не підтвердив суду примирення сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 10.08.2003 року. У подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Як визначено ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ( ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, позицію сторін, які не демонструють наміру збереження смі'ї, та те, що застосовані судом заходи примирення подружжя результатів не дали, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 11 жовтня 1996 року з [PERSON] В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність порозуміння. З листопада 2015 року шлюбні відносини припинені. З грудня 2015 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим , на примирення не згідна, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Керуючи положеннями ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі, яким позов задовольнити повністю, як підставний та обґрунтований. Так, з свідоцтва про шлюб серії 1 ЕЛ № 098793 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 11.10.1996 року, актовий запис № 1639. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Як визначено ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні строни не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, їх шлюб носить формальний характер, позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, та поведінку відповідача, який не з'явився до суду, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на сторони порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 12 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області з [PERSON], актовий запис № 362. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 грудня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає несумісність характерів. Подружні відносини з відповідачем припинені з червня 2014 року, спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і суперечитиме інтересам позивача та інтересам дитини. В судове засідання сторони не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність. Позивач просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.16, 17). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved