Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1992,22 грн. та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 6\~221,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.08.2014 року відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Починаючи з 14.08.2014 року відповідач проводив сплату аліментів, але інколи не в повному обсязі. На момент досягнення повноліття дитиною на [INFO] борг складав 7\~292,22 грн., який ним з листопада по січень 2021 року виплачувався частково. Заборгованість по аліментам на 19.02.2021 року склала 1992,22 грн. У зв`язку з чим, просила стягнути заборгованість з аліментів та пеню за прострочення їх сплати з липня 2020 по лютий 2021 року. Ухвалою суду від 02.03.2021 року було відмовлено у відкритті провадження у справі щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 1992,22 грн. Ухвалою суду від 15.03.2021 року було відкрито у справі спрощене позовне провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги та йому було роз`яснено судом наслідки визнання позову. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ За рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11.09.2014 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2014 року і до досягнення нею повноліття. За розрахунками заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.12.2018 р. по 16.10.2020 року, 01.12.2018 року по 28.02.2021 року [PERSON] з липня 2020 року по жовтень 2020 року допускав несвоєчасну сплату аліментів за рішенням суду. Заборгованість по аліментам погасив повністю лише лютому місяці 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі викладеного, оскільки позовні вимоги визнано відповідачем, відповідач допускав несвоєчасну сплату аліментів в повному обсязі, визначену законодавством можливість стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та те, що визнання позову не порушує права інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову та те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, який підлягав сплаті за подання позову в сумі 454,00 грн. (908:2) слід стягнути з відповідача на користь держави відповідно до ст. 133, 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved