overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалось, на даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сім`я існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Наслідки визнання позову відповідачу роз`яснені. Заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 21.05.1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін дітей не має. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію позивачки щодо припинення шлюбу, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у них не склалось через різні погляди на життя. На даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сім`я існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч. 7, п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 16.07.1994 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось, на даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сімя існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судове засідання позивач не зявилася подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 20.05.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилося два сина: Олександр, [INFO] та Андрій, 06.12.2013 року. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось, на даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сімя існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судове засідання позивач не зявилася подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 22 вересня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін дітей не має. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось, на даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сім'я існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 30 липня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON],[INFO]. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось, на даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, сімя існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача подав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечив. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 25 лютого 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися діти, які на даний час є повнолітніми. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на незадовільний стан здоров`я. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 10.10.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу дітей немає. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. В судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали. Позивачка категорично заперечила проти збереження шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, бажає зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 18.02.2015 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . З цього часу сторони разом не проживають. Враховуючи категоричну позицію позивачки щодо припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. На даний час подружніх відносин не підтримують, сім`я існує формально, тому подальше спільне проживання не можливе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач позовні вимоги не визнав, вважає, що збереження шлюбу відповідає інтересам доньки. Заслухавши доводи позивачки, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 15.04.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. На даний час разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивачка, її представник не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 24.11.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, відсутність клопотань про надання строку на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя у сторін не склалось через різні погляди на життя. На даний час разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно з матеріалів справи, сторони з 23.05.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. З огляду на наведене, враховуючи категоричну позицію [PERSON] щодо припинення шлюбу, відсутність клопотань про надання строку на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. Крім того,

Outcome: approved