Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що 21.08.2012 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500299394, за умовами якого позивач отримала в позику кошти в сумі 45 508,00 грн. зі сплатою 39,99% річних за користування кредитом з кінцевим строком його повернення 22.08.2017 року, що є також датою припинення нарахування відсотків згідно з п. 2.3 договору. Правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Позивач вказує, що 03.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року у розмірі 47 787,30 грн., з яких: 14 759,74 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 618,19 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 939,52 грн. - строкова заборгованість за комісією; 16 029,02 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 14 440,83 грн. - строкова заборгованість за штрафами та пенею. В подальшому, як зазначає позивач, відповідач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. із заявою про примусове виконання вказаного вище виконавчого напису, на підставі чого 21.09.2020 року було відкрито виконавче провадження. [PERSON] вважає, що нотаріус не дотримався встановленої законом процедури вчинення виконавчого напису, оскільки відповідно до договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків, - 22.08.2017 року, однак зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягується 1 618,19 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 16 029,02 грн. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року, які згідно з п. 2.3. договору могли бути нараховані лише до 22.08.2017 року. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису 03.09.2020 року минув трирічний строк з дня виникнення права вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості, а сама заборгованість, що була стягнута за виконавчим написом, не є безспірною, оскільки вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» заявлені з пропуском строку позовної давності, який закінчився 23.08.2020 року. З огляду на те, що заборгованість, на яку вказує відповідач, не являється безспірною та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, [PERSON] просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. від 03.09.2020 року, реєстровий №422, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.10.2020 справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира за підсудністю. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 27.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2020 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №422. 04.01.2020 року від представника відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст.ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки [PERSON] у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. За змістом відзиву, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих доказів. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Давиденко В.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідачем заявлені до [PERSON] вимоги з пропуском строку позовної давності, оскільки після 23.08.2017 року банк втратив право нараховувати відсотки. За словами представника, загальна сума заборгованості у виписці не співпадає з їх складовими, що не свідчить про безспірність суми боргу, та не збігається із сумою, зазначеною у виконавчому написі Крім того, як вказує адвокат, у відзиві не надано заперечень щодо вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Із судових витрат просив стягнути з відповідача лише судовий збір. Представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.08.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500299394, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 45 508,00 грн. зі встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 39,99% річних. Остаточна дата повернення кредиту, згідно з пунктом 2.3 договору, - 22.08.2017 року, яка вважається і датою припинення нарахування відсотків. Судом також встановлено, що 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 47 787,30 грн., що виникла за кредитним договором №500299394 від 21 серпня 2012 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14 759,74 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 1 618,19 грн., строкової заборгованості за комісією в розмірі 939,52 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 16 029,02 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 14 440,83 грн. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого у свою чергу на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01\\19\\2 від 29.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Крім цього у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року. На підставі виконавчого напису №422 від 03.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. 21.09.2020 відкрито виконавче провадження №63101248. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17. Згідно з п. 3.1 та п. 3.4 Глави 16 Розділу ІІ «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із матеріалів справи вбачається, що за умовами договору останнім днем, коли позивач [PERSON] повинна була своєчасно виконати зобов`язання є 22 серпня 2017 року, відповідно саме із цього часу у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, однак виконавчий напис вчинено 03 вересня 2020 року, тобто поза межами трирічного строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №201/11696/16-ц. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В обґрунтування позову [PERSON] посилається, зокрема, на те, що заборгованість за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року, яка стягується за виконавчим написом, не відповідає дійсності. Зокрема, позивач не погоджується зі строком нарахування простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам в сумі 1 618,19 грн. та строкової заборгованості по несплаченим відсоткам в сумі 16 029,02 грн., які згідно з п. 2.3 договору могли бути нараховані лише до 22.08.2017 року. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трирічного строку, оскільки спірний виконавчий напис вчинено 03.09.2020 року, однак датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків, є 22.08.2017 року. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 47 787,30 грн. таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено поза межами строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. З огляду на викладене та

Outcome: approved