Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] посилаючись на те, що з серпня місяця 2014 року по 2016 рік вони проживали разом, не будучи у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], 16.01.2015 року, на утримання якої відповідач не надає належної та необхідної матеріальної допомоги, хоча має в тому зобовязання і можливість, оскільки працює офіційно у Самбірській лікарні Державної ветеринарної медицини та в ТзОВ «АГРО ЛВ ЛІМІТЕД». У звязку з наведеним позивач просила присудити до стягнення в судовому порядку аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги позову та посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду; вважала, що за судовим рішенням можливо присудити до стягнення аліментні зобовязання не менше ? частки від заробітку (доходів) відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні по суті спору позов визнав частково і просив позовні вимоги задовольнити частково та присудити сплачувати ним аліментні зобовязання на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частки із його заробітку, оскільки у нього також на утримані є двоє дітей від іншого шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Із копії свідоцтва про народження серії І-СГ №438647 відомо, що батьком [PERSON], [INFO] записаний [PERSON]. У судовому засіданні під час розгляду цивільної справи із пояснень позивача встановлено, що [PERSON] останніх кілька місяців частково виконував обовязок по утриманню дочки, а також мало брав участь в її вихованні. Однак, дані обставини не були істинними, що потягнуло звернення позивача до суду із спором про стягнення аліментів. У звязку з цим суд надає віри позивачу в тому, що фактично на утримання дитини протягом зазначеного часу саме нею використовувались та затрачалися кошти на утримання неповнолітньої дитини: на харчування, одяг, при необхідності на лікування та інші потреби, але про це документально підтвердити їй складно, оскільки фактично не збирала доказів. Із пояснень відповідача при зясуванні обставин справи установлено, що він по суті спору згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки від заробітку щомісячно. Однаково під час розгляду цивільної справи установлено, що у позивача від першого шлюбу також є двоє неповнолітніх дітей, на утримання котрих вона не отримує аліментних зобовязань. Зазначене є окремим питанням від цього цивільного спору і покликання сторони позивача про участь відповідача [PERSON] в утриманні її трьох неповнолітніх дітей є неприпустимим, оскільки не ґрунтується ні на договорі, ані на законі. За законодавством України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Відповідач офіційно працює, тому аліменти слід присудити у частці від його заробітку (доходу) згідно ст. 183 СК України. Зазначеною нормою Закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, аналізуючи зібрані докази сторонами із наведеними нормами закону, беручи до уваги пояснення відповідача та позивача у суді, ураховуючи інтереси дитини, обставини при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу, а також ураховуючи судову практику визначення такого розміру аліментних зобовязань у подібних випадках, суд прийшов до висновку в необхідності присудити стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходів) відповідача щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття з часу предявлення такого позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При присудженні такої суми і частковому задоволенні позову суд виходить із положень Сімейного Закону, засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу позицій сторін, представлених ними документів і присуджує до стягнення щомісячні кошти (аліменти) з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], розяснивши сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів; що [PERSON] вправі звернутись із окремим позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Outcome: partial