Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Позов, на задоволенні якого в судовому засіданні наполягали, обґрунтований тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається: з житлового будинку [ADDRESS] та на земельної ділянки площею 0,0738 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS]. 02 серпня 2013 року [PERSON] склав на її ім'я заповіт, згідно якого заповідав їй, [PERSON], все належне йому майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку через те, що не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Після звернення до Управління Держземагенства у Нікопольському районні Дніпропетровської області їм було відмовлено, так як власник помер, не переоформивши на себе, у встановленому порядку, право власності на земельну ділянку, і тому немає законних підстав видавати їм правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про час, місце та дату розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що 01.11.2013 року ВДРАЦС Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис № 708 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0738 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS], та належала йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 19.04.2012 року нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON]. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 9,11). 02 серпня 2013 року [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, згідно якого заповідав [PERSON] все належне йому майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось (а.с. 7) . Після звернення до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] про що 23.05.2014 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори було винесено постанову (а.с.15) . Позивач звернулася за відповідним правовстановлюючим документом до Управління Держземагенства у Нікопольському районні Дніпропетровської області де їй було відмовлено, так як власник помер, не переоформивши на себе, у встановленому порядку, право власності на земельну ділянку, і тому немає законних підстав видавати їм правовстановлюючі документи на земельну ділянку (а.с. 13). Позивач є єдиним спадкоємцем, якій [PERSON] заповів все своє майно. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула права власності, право користування на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Об'єкт спадкування земельна ділянка має майновий характер, а тому, приймаючи спадщину, позивач прийняла права і обов'язки спадкодавця щодо цієї земельної ділянки. Неможливість отримання позивачами правовстановлюючих документів на земельну ділянку, так як вони не були належним чином оформлені спадкодавцем за життя, перешкоджає їм належним чином оформити на себе право власності на дану земельну ділянку. У зв'язку з цим, через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивач має право на визнання у судовому порядку права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved