Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків заробітної плати щомісячно та в судовому засіданні додатково пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 22 червня 2015 року їх шлюб було розірвано заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги, свого обов'язку утримувати дітей, як батько, не виконує. Тому позивач просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків заробітної плати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньок в розмірі 1/3 частки від його заробітку. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до \~часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). На даний час діти проживають з позивачем по справі, що підтверджується довідкою, виданою Іваничівським ВУЖКГ від 04.06.2015 року за №1180 (а.с.5). Обов'язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище батьків, зокрема те, що відповідач працює водієм автомобіля виїзної бригади КЗ «Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф»(а.с.13), має регулярний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. А тому, суд приходить до висновку, що до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial