Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема через оголошення в пресі. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечила проти заочного розгляду справи та подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість подати заяву про перегляд заочного рішення з моменту його отримання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала суду показання, відповідно до яких вона є знайомою позивача та часто приходить до неї в гості в помешкання на вул. Гната Хоткевича в м. Івано-Франківську. Ніколи нікого крім позивача там не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав суду показання, відповідно до яких він є двоюрідним братом позивача та приблизно один раз у два тижні приходить у її помешкання на вул. Гната Хоткевича в м. Івано-Франківську. Знає, що вона проживає там сама. Відповідача востаннє бачив приблизно у 2005 році. Заслухавши пояснення позивача та показання свідків, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою №02-02/6949 виписки з будинкової книги, відповідач подарувала позивачу 2/3 кватири за договором дарування (а.с.а.с. 4-6, 7). [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин більше одного року. Зазначена обставина нічим не спростована та підтверджена показаннями свідків. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад рік, зазначена обставина нічим не спростована, доказів, які б підтвердили поважність причин її відсутності суду не представлено, а тому її слід визнати такою, що втративла право на користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст.8, 24, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 16, ч. 4 ст. 311, ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 71 Житлового кодексу України,

Outcome: approved