Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона уклала шлюб з відповідачем 12 січня 2013 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 40. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 27 червня 2013 року. [PERSON] на даний час проживає з позивачем. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися з 2019 року. Після того, як сторони проживали окремо, позивачка надавала відповідачу безперешкодний доступ до спілкування з малолітньою [PERSON] , однак, з незрозумілих підстав відповідач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою, встановлення безперешкодного спілкування з малолітньою [PERSON] , також в подальшому стало відомо, що відповідач звернувся до Служби із заявою про визначення місця проживання [PERSON] разом з ним. Таким чином, на даний час виник спір про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивачка вважає за необхідне встановити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю, тобто з нею, оскільки дитина хоче жити з матір`ю та братом, вона має стабільний дохід, у дитини є всі умови для проживання, навчання разом з нею в її будинку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Ломанов Д.О. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду від його представника адвоката Спасової Л.М. надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає, заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д.В. від 18.01.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. 24.05.2021 від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.05.2021 відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2021 підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, закрити. Справу призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Спільне життя між сторонами фактично припинилося. В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 24.11.2020 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , 24 листопада 2020 року змінила ім`я на [PERSON] . Як вбачається з листа Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Державної адміністрації, під час спілкування з психологом Центру з [PERSON] , встановлено, що вона хоче жити з матір`ю та братом. Відповідно до висновку психологічного обстеження № 37 від 12.03.2020, винесеного міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї, з`ясовано, що [PERSON] має міцну емоційну прив`язаність до матері та брата, та бажає постійно бути поруч з ними. Поряд з матір`ю почуває впевненість та спокій, визначені спільні інтереси з нею. Згідно з висновку органу опіки та піклування (Служби у справах дітей Хмельницької міської ради) щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] № 2743/01-31 від 26.08.2021, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 38220 від 14.05.2020 у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved