Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON], зазначивши, що мешкала за адресою: м. Луганськ, кв. Гагаріна[ADDRESS]. Однак в зв»язку з загрозою її життя вона змушена була терміново виїхати з місця свого мешкання до м. Кривого Рогу, де проживає по теперішній час. З 05 червня 2014 року вона працювала на посаді менеджера з реклами у фізичної особи-підприємця [PERSON], однак на даний час не може реалізувати своє право на зайнятість, оскільки місце її роботи ФОП [PERSON] знаходиться в м. Свердловськ Луганської області, тобто в зоні проведення АТО. Вона ж проживає в м. Кривому Розі, тому повернутися до м. Свердловськ, звільнитись та отримати належним чином оформлені документи вона на даний час не може. З метою працевлаштування позивачка звернулася до Криворізького міського центру зайнятості для постановки на облік, однак їй було відмовлено, оскільки вона не припинила юридично трудові відносини з відповідачкою. ЇЇ намагання відправити Укрпоштою та курєрською поштою нотаріально посвідчену заяву про припинення з нею трудових відносин були марними, оскільки в м. Свердловськ пошта України та кореспонденція не доставляється. Тому в звязку з її вимушеним терміновим переселенням з території проведення АТО та неможливістю припинення трудових відносин з відповідачкою, просить припинити трудові відносини між нею та ФОП [PERSON] за власним бажанням у звязку з переїздом на нове місце проживання відповідно до ст. 38 КЗпП України та зобов»язати Свердловський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 05.06.2014 р., що укладений між нею та відповідачем . Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлялася. Представник третьої особи - Марківського районного центру зайнятості Луганського обласного центру зайнятості в судове засідання не зявився, надали заяву відповідно до якої просили розглянути справу у відсутність їх представника , проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 05 червня 2014 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (ІПН [NUMBER]), укладено безстроковий трудовий договір, що зареєстрований у Свердловському міськрайцентрі зайнятості (л.с. 12). За даним трудовим договором [PERSON] було прийнято на посаду менеджера з реклами, про що зроблено відповідний запис у її трудовій книжці під № 5 від 05 червня 2014 року. 15 липня 2014 року [PERSON] звільнена із займаної посади на підставі ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що зроблено запис у її трудовій книжці під № 6 від 15.07.2014 р. ( л.с. 10-11). Із позову вбачається, що на теперішній час, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Луганській області, не можливістю там проживання, позивач була змушена покинути своє постійне місце проживання та працевлаштування в Луганській області та переїхати до м. Кривий Ріг. У звязку з чим позивача [PERSON] було взято на облік як особу яка була переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (л.с. 3 довідка Управління праці та соціального захисту населення від 20.10.2014 року № [NUMBER]). Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII ( далі - Закон України № № 1706-УП) визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. З метою працевлаштування та отримання допомоги по безробіттю до фактичного працевлаштування, позивачка звернулась до центру зайнятості, для постановки на облік як безробітної. Але в цьому їй було відмовлено, бо юридично вона не припинила трудові відносини з фізичною особою підприємцем [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст.7 Закону № 1706-УІІ, Зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви), що також неможливо зробити , оскільки кореспонденція на територію Луганської області не доставляється, а тому позивач не в змозі врегулювати дане питання шляхом листування. Поїхати до м. Свердловськ Луганської області для належного оформлення припинення трудових відносин з відповідачкою позивач також позбавлена можливості Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно з Наказом Міністерства парці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, у разі припинення строку дії трудового договору достроково, у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення, з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають Державну службу зайнятості, яка реєструвала договір. Згідно із п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір(номер) знято з реєстрації(дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою. Отже, для зняття трудового договору з реєстрації роботодавець має виконати певні передбачені Порядком дії. Одних лише дій працівника для цього недостатньо. Позивач позбавлена можливості припинити трудові відносини з відповідачем у встановленому законом порядку, так як місце її роботи знаходиться в зоні проведення АТО ( м. Сверловськ Луганської області ). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] до ФОП [PERSON] в частині припинення трудових відносин між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та позивачем [PERSON], що виникли на підставі договору, зареєстрованого 05 червня 2014 року за № 12121400242 у Свердловському міськрайцентрі зайнятості, на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 07 2015 року залучено до участі у справі на стадії судового розгляду , у відповідності до ст.. 37 ЦПК України Марківський районний центр зайнятості Луганського обласного центру зайнятості як правонаступника Свердловського міськрайонного центру зайнятості, оскільки наказом Луганського обласного центру зайнятості № 58 від 15 04 2015 року « Щодо роботи Свердловського міськрайонного центру зайнятості « Марківський РЦЗ визнано правонаступником боргових зобов»язань Свердловського МРЦЗ. Цим же наказом директору Марківського РЦЗ надано право проводити роботу Свердловського МРЦЗ щодо зняття з реєстрації трудових договорів між працівником та фізичною особою , яка використовує найману працю відповідно до діючого законодавства. Щодо вимоги позивача про зняття з державної реєстрації трудового договору від 05 червня 2014 року, укладеного між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON], суд вважає, що ці вимоги не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки підставою для зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Outcome: partial