Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 20.11.1988 року відділом запису актів громадянського стану м. Вінниці зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя не склалося через несумісні характери та різні погляди на життя, що призводило до непорозуміння та сімейних негараздів, сварок. З травня 2012 року подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Вважає, що примирення між нею і відповідачем та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб розірвати, судові витрати залишити без відшкодування. Після розірвання шлюбу бажає носити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 20.11.1988 року відділом запису актів громадянського стану м. Вінниці зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №3210, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що спільне сімейне життя сторін не склалося по причині різних поглядів на життя, несхожості характерів, між ними втрачено почуття поваги та любові, сторони подружніх стосунків не підтримують з травня 2012 року, проживають окремо, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалася. Згідно ст.112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які виразились в тому, що сімейні стосунки у сторін не склалися через несумісні характери, сім'я фактично розпалась, примиритися та підтримувати подружні стосунки позивач не бажає, відповідач до суду не з'явився, що свідчить про його байдуже ставлення до питання збереження сім'ї, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку позивача, яка просить судові витрати покласти на неї та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved