Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі земельна ділянка площею 0,5497 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Козарівської сільської ради. Вона (позивач) є спадкоємцем майна померлого за законом, спадщину прийняла, отримала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, яка належала її чоловіку. Отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 003495 в нотаріальній конторі вона (позивач) не може, так як нотаріус, оглянувши даний державний акт, встановила, що при його виготовленні допущені помилки, які не дозволяють нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину. В зв'язку з цим вона (позивач) вимушена звернутися до суду. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,5497 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Козари Козарівської сільської ради і належала померлому [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розгляд справи проводити без її участі. В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову сільська рада не заперечує, просив розгляд справи провести без його участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,5497 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Козари Козарівської сільської ради, на яку 13 серпня 2001 року на ім'я останнього був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 003495, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 92, що підтверджується його копією (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 23). [PERSON], як дружина померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9), відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після його смерті. В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, отримала в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на іменні акції, частину житлового будинку та право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 14-23). В судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку в зв'язку з тим, що в державному акті зазначено, що він був виданий на підставі рішення (без номера) Козарівської сільської ради від 26 червня 2001 року, однак згідно архівної довідки № 07-07/68, виданої архівним відділом Носівської РДА 28 березня 2014 року, в архівному фонді Козарівської сільської ради є рішення виконавчого комітету сільської ради від 4 листопада 1993 року за № 27 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам згідно Земельного кодексу України, в тому числі і [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 663/02-31 від 8 квітня 2014 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Факт належності [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки, крім копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 003495 від 13 серпня 2001 року, який міститься в матеріалах справи, підтверджується повідомленням відділу Держземагенства у Носівському районі № 01-15/34 від 8 квітня 2014 року (а.с. 8). Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивача власником земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 003495 від 13 серпня 2001 року.

Outcome: approved