Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на утримання та навчання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] р.н., аліментів в сумі 1000 грн. на місяць, посилаючись на те, що в даний час шлюб між ними не розірвано, але вона з відповідачем спільно не проживають, дитина залишилася з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча спроможний це робити. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, пояснивши, що в даний час їх дочка навчається в коледжі, має хворобливий стан здоров'я, а відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально дитину не підтримує, в зв'язку з чим, наполягає на стягненні з нього аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць. Також уточнила, що зазначення нею в прохальній частині позовної заяви про стягнення аліментів на навчання дочки є складовою частиною утримання неповнолітньої дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що при припиненні проживання з сім'єю він все спільно надбане майно залишив позивачці, а тому не вбачає підстав для стягнення з нього аліментів у судовому порядку; матеріальне забезпечення дочці буде надавати добровільно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 04 жовтня 1997 року шлюбу, який не розірвано, являються батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Дитина має хворобливий стан здоров'я, навчається в Ніжинському агротехнічному коледжі. Позивачка працює і отримує середньомісячний доход в розмірі 1048 грн. Відповідач також має постійне місце роботи і середній заробіток в сумі 3728 грн. на місяць, але матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідачем всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо неможливості сплати ним аліментів на утримання дитини, в тому числі й щодо залишення спільно нажитого за час шлюбу майна позивачці, не було надано. До того, ж з приводу розподілу майна відповідач не позбавлений права ініціювати відповідний спір у судовому порядку, а при передачі права власності на нерухоме майно в рахунок сплати аліментів - укласти відповідний договір згідно з положеннями ст.190 СК України. Разом з тим, оскільки відповідач має регулярний та стабільний доход від постійного місця роботи суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини його заробітку. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити частково й стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial