Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, що 29.01.2014 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємицею першої черги за законом та спадщину після смерті чоловіка прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Інші спадкоємці, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. 04.09.1997 року померла рідна сестра чоловіка позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] була рідна мати померлої [PERSON] та яка прийняла спадщину після смерті своєї доньки, отримавши свідоцтво про право на спадщину. Однак, [PERSON] за життя зміг оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права лише на 1/3 частину земельної ділянки, оскільки на момент смерті [PERSON] були наявні ще двоє спадкоємців першої черги за законом, які не прийняли спадщину після її смерті і не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї доньки [PERSON]. 19.09.2002 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва. 27.06.1994 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала [PERSON] своє майно. Таким чином, чоловік позивача - [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], спадщину після її смерті він прийняв у встановлений законом строк і отримав на іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 серпня 2003 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-2510 на земельну ділянку площею 0,0410 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2005 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2563 на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2013 року за позивачем, як за спадкоємцем [PERSON], було визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, надану для ведення садівництва, кадастровий номер 0520681000:05:001:0160. Також на підставі зазначеного рішення суду було визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ВН, виданий [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 рок на підставі рішення [PERSON] сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 557- [PERSON]. Однак реалізувати належним чином своє право на спадщину після смерті чоловіка на 100% даної земельної ділянки позивач не має можливості, так як в державному акті на право приватної власності на землю помилково вказано, що земельна ділянка надана для сільськогосподарського виробництва. Таким чином, 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, надану для ведення садівництва, кадастровий номер 0520681000:05:001:0160 залишилися не оформленими [PERSON], хоча фактично усю спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише її мати [PERSON], інші спадкоємці спадщину не прийняли та на неї не претендують. Згідно рішення 14 сесії 21 скликання [PERSON] сільської ради Вінницького району від 18.12.1993 року та додатку до нього, цільове призначення земельних ділянок, які були передані [PERSON] та [PERSON] у власність, визначене для ведення садівництва, зазначено, що це землі садівницького колективу «Підлісний» с. масиву Вінницькі Хутори - 2 і саме на дану земельну ділянку відкрилася спадщина. [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, оформив своє право на інше спадкове майно. Так як фактичне цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, позивач має право на спадщину в порядку спадкування за законом на земельну ділянку відповідно до її фактичного цільового призначення. За наведених обставин, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити. Відповідач, представник Вінницько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 276983 від 30.01.2014 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва, що раніше належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 рок на підставі рішення [PERSON] сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 557 (а.с. 18). Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємицею першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 316639 від 03.11.1974 року (а.с. 8). Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 37898875 від 17.07.2014 року ( а.с. 9). Інші спадкоємці, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після його смерті. 04.09.1997 року померла рідна сестра чоловіка позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 016249 від 04.09.1997 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва, що раніше належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 рок на підставі рішення [PERSON] сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 557 (а.с. 18). Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] була рідна мати померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 14), свідоцтвом про шлюб матері [PERSON] серії 1-АМ № 441572 від 20.03.1981 року, згідно якого вона змінила своє прізвище «Клименко» на «Бондаревську» після реєстрації шлюбу 20.03.1981 року з [PERSON] (а.с.17). [PERSON] єдина прийняла спадщину після смерті своєї доньки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2005 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2563 (а.с. 21). В даному свідоцтві зазначено, що земельна ділянка площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області належала [PERSON], яка померла 04 вересня 1997 року, спадкоємцем якої була матір померлої - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Однак, [PERSON] за життя зміг оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права лише на 1/3 частину земельної ділянки, оскільки на момент смерті [PERSON] були наявні ще двоє спадкоємців першої черги за законом, які не прийняли спадщину після її смерті і не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини, що підтверджується відомостями з Третьої Вінницької державної нотаріальної контори. Згідно статті 553 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно статті 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї доньки [PERSON]. 19.09.2002 року померла мати чоловіка позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 173624 від 23.09.2002 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області передана для ведення сільськогосподарського виробництва, що раніше належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ВН, виданого [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 рок на підставі рішення [PERSON] сільської ради 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 557- [PERSON], яка померла 04 вересня 1997 року, спадкоємцем якої була матір померлої - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. 27.06.1994 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала [PERSON] своє майно. Даний заповіт був посвідчений Четвертою Вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 5-706 (а.с. 19). Оглядом спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що чоловік позивача [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], спадщину після її смерті він прийняв у встановлений законом строк і отримав на іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 серпня 2003 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-2510 на земельну ділянку площею 0,0410 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2005 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2563 на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області. Також, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2013 року визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий [PERSON] [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 року на підставі рішення [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 555; визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, виданий [PERSON] [PERSON] сільською радою Вінницького району Вінницької області 10 лютого 1994 року на підставі рішення [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 18.12.1993 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 557; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 серпня 2003 року, видане [PERSON], державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-2510 на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0410 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2005 року, видане [PERSON], державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2563 на імя [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області; визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 19 вересня 2002 року в місті Вінниці, на земельну ділянку площею 0,0410 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення садівництва; визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 19 вересня 2002 року в місті Вінниці, на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення садівництва, кадастровий номер 0520681000:05:001:0160. У відповідності до норм ст. 61 ч. 3 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою третьої Вінницької державної нотаріальної контори від 17.11.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0434 га у межах згідно з планом, що розташована на території Вінницько Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення садівництва, кадастровий номер 0520681000:05:001:0160, після смерті її чоловіка, оскільки у [PERSON] не виникло право власності на вказану земельну ділянку. Згідно рішення 14 сесії 21 скликання [PERSON] сільської ради Вінницького району від 18.12.1993 року та додатку до нього, цільове призначення земельних ділянок, які були передані [PERSON] та [PERSON] у власність, визначене для ведення садівництва, зазначено, що це землі садівницького колективу «Підлісний» с. масиву Вінницькі Хутори - 2 і саме на дану земельну ділянку відкрилася спадщина (а.с.22 - 24). Дана обставина була також встановлена рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2013 року. Дані правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; -ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки; -згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За даних обставин, оскільки [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, оформив своє право на інше спадкове майно; фактичне цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, позивач має право на спадщину в порядку спадкування за законом на земельну ділянку відповідного до її фактичного цільового призначення, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved