Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим\~ приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані: син [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] та колишня невістка [PERSON] .. 03 лютого 2020 року шлюб між сином позивачки [PERSON] та відповідачем по справі, колишньою невісткою [PERSON] , розірвано. У звязку з чим [PERSON] вже протягом двох років фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Пояснила, що добровільно відповідач не зняв місце своєї реєстрації, неодноразово син позивача звертався до колишньої дружини з таким же проханням, але вона ігнорує таку вимогу. Даний факт створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, доводиться оплачувати додаткові комунальні платежі. у зв`язку із чим, просить суд визнати [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просили суд задовольнити позов та не заперечували щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання смс-повідомлень, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2020 року серія ННО 651843, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 лютого 2019 року, а також витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 05 лютого 2019 року. Відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради №1288 від 05 жовтня 2015 року, вулицю Леніна в с. Щасливцеве, Генічеський район, Херсонської області перейменовано на вулицю Миру. Згідно копії довідки № 944 від 02 листопада 2020 року виданої виконавчим комітетом Щасливцевської сільської ради, [PERSON] [INFO] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , крім неї за цією адресою зареєстровані: син [PERSON] , онук [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] та колишня невістка, відповідач по справі [PERSON] .. Відповідно до копії рішення Генічеського районного суду Херсонської області, 03 лютого 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, також з мотивувальної частини рішення вбачається, що сторони з квітня 2019 року проживають окремо, у зв`язку з чим, після розірвання шлюбу [PERSON] не є членом сім`ї. Факт того, що [PERSON] фактично не мешкає у будинку, належному позивачу підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили фактичні обставини справи та пояснили, що їм достеменно відомо, що [PERSON] протягом двох років фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Згідно зі ст.ст. 71,\~72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання [PERSON] такою, що втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідач близько двох років не проживає у належному позивачу будинку, ним не виконано зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житловим будинком. Також, з огляду на задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: approved