Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на її користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 48531, 78 грн., компенсації за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з травня 2013 р. по грудень 2014 р. в сумі 9974, 26 грн., а всього 58506, 04 грн., посилаючись на те, що працює у відповідача на посаді провідного інженера з підготовки кадрів, виконує доручену їй роботу, однак відповідач під час роботи належні їй гроші по зарплаті не виплатив за період з травня 2013 р. по грудень 2014 р. включно, незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача. Крім невиплаченої заробітної плати в сумі 48531, 78 грн. боржник повинен їй виплатити компенсацію за час затримки виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за весь період затримки, з травня 2013 р. по грудень 2014 р., згідно діючого законодавства України, з врахуванням офіційної величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги збільшила в частині виплати компенсації за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, до 13098, 07 грн., мотивуючи тим, що станом на березень 2015 р. змінились індекси споживчих цін з врахуванням яких і змінилась сума компенсації. Представник відповідача позов визнав, тому суд згідно ст. 174 ЦПК України вважає за недоцільне з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, враховуючи, що представнику відповідача роз'яснені положення такого розгляду і він з ними погодився. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з Державним підприємством дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок», де працює провідним інженером з підготовки кадрів. Незважаючи на те, що позивачем виконувалась належним чином поручена їй робота, належні їй суми по заробітній платі за період з травня 2009 р. по грудень 2014 р. в сумі 48531 грн. 78 коп. у вказані місяці не були виплачені (а.с. 4, 5). Оскільки у несвоєчасній виплаті грошових коштів по заробітній платі є вина відповідача, з чим його представник у судовому засіданні погодився, то на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгована зарплата відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача №5 від 02.03.2015 р. заборгованість перед позивачем за вказаний період складає, з врахуванням проведених обов'язкових відрахувань та обов'язкових платежів до державного бюджету по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, 48531 грн. 78 коп., тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.5). Відповідно до статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (норма статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством (частина 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці»). Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Установлено, що позивач по справі з 06 червня 2011 року перебуває у трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до довідки про доходи з місця роботи [PERSON], наданої відповідачем, позивачу не було виплачено нараховану їй заробітну плату з вини відповідача, тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню компенсація за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з травня 2013 р. по грудень 2014 р., про що позивачем надані довідки-розрахунки, проти розрахунку по яких представник відповідача в судовому засіданні не заперечує (а.с.15-18). Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 367 ЦПК України стягнення заробітної плати позивачу з відповідача за один місяць в розмірі 3308 грн. 55 коп. підлягає негайному виконанню. На відповідача суд в силу ст. 88 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 616 грн. 30 коп. в якості судового збору, понесені судом при розгляді цивільної справи, оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved