Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, від дня предявлення позову до досягнення донькою повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 3000 грн., щомісяця, від дня предявлення позову до досягнення донькою трьох років. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є батьком дитини, але належної допомоги на утримання дитини не надає. Натомість, позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому потребує утримання. На підставі викладеного позивач просила стягнути аліменти з відповідача. Позивач у судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги просила задовольнити, а справу розглянути без її участі (а.с.18). Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, заперечень чи відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.84 ч.ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно вимог ст.180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ст.ст.181, 191 СК України позивач, як мати дитини, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу) від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ст.182 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОЛ №092832, яке видано Кіровським відділом ДРАЦС Кіровоградського МУЮ, актовий запис №86 (а.с.7). У шлюбі народилась [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ №198081, яке видано виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №8, де батьками дитини зазначені сторони (а.с.8). Довідка №1871 від 26.10.2018 року, видана виконкомом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, свідчить, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом із доньками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно наказу №224 від 20.10.2016 року, виданого ТОВ ВКФ «Спліт», бухгалтеру [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.10.2016 року по 02.08.2019 року (а.с.9). Таким чином, зваживши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач не може самостійно забезпечити належне утримання малолітньої дитини, яка потребує утримання з боку відповідача, який є батьком дитини, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи положення ст.84 СК України, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача підлягають задоволенню, проте лише частково, оскільки позивачем не наведено належного обґрунтування необхідності стягнення аліментів у сумі, яку вказано у позові, отже стягненню підлягають аліменти в сумі 1000 грн., що буде достатнім і необхідним для утримання. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Відповідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial