Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за позикою в сумі 27350 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] надала [PERSON] грошову позику в сумі 28050 грн, станом на 26.06.2017 року, із її поверненням частинами щомісячно по 500 грн. 12.07.2017 року [PERSON] повернула частину коштів в розмірі місячного платежу в сумі 500 грн. Письмово підтвердила заборгованість в сумі 27350 грн. Позивач [PERSON] 21.07.2018 року рекомендованим листом направила [PERSON] вимогу про поверненння суми позики в сумі 27350 грн. до 01.09.2018 року, яку відповідачка отримала 28.07.2018 року. Незважаючи на це, [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернула, що стало підставою для звернення позивача із вказаним позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримала, про що направила до суду письмову заяву. Цивільну справу просила розглянути без її участі і задовольнити позов. Відповідач до суду не прибула, в письмовій заяві позовні вимоги визнала і не заперечувала проти розгляду позову [PERSON] без її участі в судовому засіданні Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують боргові зобов`язання, які підтверджуються розпискою. Станом на 26.06.2017 року сума боргу [PERSON] перед [PERSON] складала 28050 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язалась повертати позику по 500 грн. щомісячно. За період з 26.06.2017 року по 21.07.2018 року відповідачем на виконання своїх зобв`язань було сплачено 700 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання у вигляді повернення позики, [PERSON] направила [PERSON] вимогу про дострокове повернення боргу в строк до 01.09.2018 року. Про те, у вказаний строк борг позивачу повернуто не було. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення коштів в сумі 27350 грн необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім.

Outcome: approved