Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виселення із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позов обґрунтований тими обставинами, що позивач проживала у зазначеній квартирі з 1967 року по жовтень 2012 року, позов подає з причин неможливості подальшого спільного проживання з відповідачами по справі, внаслідок систематичного порушення та порчі майна, взламу замків, побиття зі сторони відповідачів, порушення ними загальноприйнятих правил спільного мешкання у одному житловому приміщенні. Позивач вважає, що відповідачі самовільно користуються зазначеним житловим приміщенням, створюють їй перешкоди у користуванні квартирою та порушують її право власності, тобто на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач наголошує, що на цей час вона не має житла, у неї є лише зазначена квартира, її син [PERSON] з 2012 року у тривалій командировці, невістка [PERSON] та її дочка [PERSON] зареєстровані у Дніпропетровській області. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а саме виселити [PERSON] та [PERSON] із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. На підтвердження своїх вимог позивачем надано наступні докази: Довідку з місця проживання про склад сім»ї та прописку, видану КП «Жилкомсервіс» дільниця № 46 за № 2442 від 11.07.2013 року, відповідно до якої [PERSON] постійно проживає у квартирі [ADDRESS], квартира ізольована у будинку, що належить територіальній громаді м.Харкова, на її ім'я відкрито особовий рахунок, квартира не приватизована, в ній проживають: [PERSON] ( наймач), [PERSON] ( син), [PERSON] ( онук) ( фотокопія); Лист Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді Орджонікідзевського району ДССМС Харківської міської Ради від 12.07.2013 року за № 377 щодо неможливості провести соціальне інспектування зазначеної квартири через фактичне не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; Лист Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді Орджонікідзевського району ДССМС Харківської міської Ради від 06.11.2014 року за № 716 щодо неможливості провести обстеження квартири [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю вдома членів родини сім»ї [PERSON] та про надання відповіді за № 377 від 12.07.2013 року з даного питання [PERSON]; Висновок Ст. ДІМ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Зарецького Ю.В., затверджений начальником Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Денисенко С.А. від 17.04.2013 року про припинення перевірки за заявою [PERSON] щодо намагань сина [PERSON] та його родини відібрати в неї квартиру [ADDRESS], знущань над нею з їх боку та неможливості спокійно жити, необхідності їх виселення ( фотокопія); Висновок Ст. ДІМ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Зарецького Ю.В., затверджений начальником Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Денисенко С.А. від 28.03.2013 року про припинення перевірки за заявою [PERSON] щодо намагань сина [PERSON] та його родини відібрати в неї квартиру [ADDRESS], знущань над нею з їх боку та неможливості спокійно жити, необхідності їх виселення ( фотокопія); Постанова про відмову у порушенні карної справи за ст. 296 КК України за відсутності складу злочину, винесену ДІМ СДІМ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Гулак В.В., затверджена начальником Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Денисенко С.А. від 28.09.2012 року, за результатами розгляду повідомлення від оператора служби « 102» щодо звернення [PERSON] до 25 ХМКЛ з тілесними ушкодженнями, якою встановлено, що під час проведення дослідчої перевірки, обставин отримання [PERSON] тілесних ушкоджень не виявилось можливим встановити, бо остання веде бродяжницький спосіб життя, та її місце знаходження не встановлено ( фотокопія). Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позов не визнали повністю, проти його задоволення заперечували, пояснюючи свої заперечення відсутністю факту будь-яких протиправних дій щодо позивача з їх боку, крім того зазначили, що спірна квартира є неприватизованою, наймачі є позивач, її син [PERSON], та онук [PERSON], відповідач [PERSON] є невістка позивача, вона зі своєю дочкою [PERSON] заселилися у квартиру [ADDRESS] з дозволу [PERSON], що й встановлено Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.04.2012 року, яким у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], до [PERSON], [PERSON], СГІРФО Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, 3-ті особи: Адміністрація Орджонікідзевського району Харківської міської ради, служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про поновлення порушеного права, усунення перешкод у праві користування власністю та виселені із квартири [ADDRESS] - відмовлено ( Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25.06.2012 року в цій частині залишено без змін). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідив наявні докази по справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Судом не встановлено факту неможливості проживання позивача разом з відповідачами в квартирі [ADDRESS] Все викладене позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не підтверджується наданими суду доказами й спростовується відповідачами шляхом надання доказів на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Всі ці правові підстави позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає позов необґрунтованим, не доведеним, таким, що не підлягає задоволенню. Посилання позивача на вище перелічені докази для підтвердження таких обставин, безпідставні, бо надані докази жодним чином не підтверджують наявності факту протиправних дій з боку відповідачів щодо позивача, руйнації та псування квартири, використання її не за призначенням, порушень правил співжиття, застосування заходів запобігання і громадського впливу, такі документи підтверджують лише ту обставину, що позивач зареєстрована у зазначеній квартирі, але там постійно не мешкає, не є власником зазначеної квартири, інших доказів позивач суду не надала. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що факт неправомірних дій відповідачів, передбачених ст. 116 ЖК України існує, що відповідачі є винними у цьому особами, що вимогу про виселення заявлено належною особою. Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд відмовляє в задоволенні вимог позивача, бо такі вимоги позивача не підтвердженні жодним допустимим та відносним доказом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed