Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із відповідною позовною заявою в якій вказу, що в [ADDRESS] знаходиться будинок з господарськими будівлями, власником 1/3 частини є вона, 2/3 - відповідач по справі. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 січня 2011 року було проведено розділ будинку в натурі між його співвласниками, а питання встановлення порядку користування земельною ділянкою так і не було вирішено, зважаючи на відсутність на той час доказів того, що рішенням Прилуцької міської ради за будинком №7 була закріплена відповідна земельна ділянка, у зв'язку з чим подача такого позову була визнана передчасною. Посилаючись на ті обставини, що на даний час так і не вирішено питання щодо порядку користування земельною ділянкою, а позивачем було отримано рішення виконкому Прилуцької міської ради про реєстрацію прав землекористувачів, в тому числі і виділений під будинок [ADDRESS], нині Ветеранській, в м.Прилуках Чернігівської області, яка до даного часу не приватизована власниками будинку та знаходиться у віданні Територіальної громади м.Прилуки, [PERSON] просить суд встановити порядок користування такою. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, зважаючи на висновок експертизи, яким передбачено можливість виділення кожному із співвласників окремої земельної ділянки, з уникненням двору загального користування, відповідно до належних їм часток у будинку. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] 23.10.2014 року розпорядився належними йому 2/3 частинами даного будинку шляхом дарування таких [PERSON], ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року було проведено заміну неналежного відповідача на належного. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник не заперечили проти задоволення позовних вимог, зважаючи на ті обставини, що він дійсно повинен мати окремо як визначені частини будинку так і земельної ділянки, щоб мати можливість вільно користуватися ними. Представник територіальної громади в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог і при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст.120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі про відчуження будівлі і споруди. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що у справах за позовами учасників спільної власності на землю встановлення порядку володіння або користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил та правила протипожежної безпеки. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів, як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній частковій власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, права на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Так, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивачка є власником 1/3 будинку з надвірними будівлями , що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1976 року та 13.02.1992 року. Відповідач є власником 2/3 частин вказаного будинку, згідно договору дарування від 23 жовтня 2014 року. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 січня 2011 року проведено розділ будинку між його співвласниками [PERSON] та [PERSON], шляхом виділення кожному із них окремих приміщень у житловому будинку та господарських будівель. Земельна ділянка за даною адресою не приватизована та належить територіальній громаді. За висновком комплексної судової земельно-технічної експертизи від 29.04.2015 року №С-144 надано один варіант порядку користування земельної ділянки у відповідності до часток, де кожному із співвласників надається у користування індивідуальний двір - позивачу, як власнику 1/3 частини будинку , - земельну ділянку позначену синім кольором площею 267 кв.м., відповідачу , як власнику 2/3 частин будинку - земельну ділянку позначену зеленим кольором площею 533 кв.м. Тому,

Outcome: approved