Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якій зазначає, що 21.11.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у сумі 20 000 гривень, факт отримання відповідачем коштів підтверджується власноручно написаною ним розпискою. У відповідності до п.2 Договору позики відповідач зобов'язався повернути зазначену вище суму в строк до 21.03.2012 року, однак в порушення умов договору до теперішнього часу грошові кошти відповідач не повернув. У зв'язку з викладеним на підставі ст.ст. 625, 1048, 1049 ЦК України позивач просить позов задовольнити і стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, проценти, а також 3% річних та інфляційні втрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, оскільки в порушення умов договору позики від 21.11.2011 року відповідач не повернув грошові кошти, передання яких підтверджується борговою розпискою. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час судового розгляду був завчасно та належним чином повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за № 145 (5274) від 12.08.2014 року, заперечення проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не подав, у зв'язку з чим суд вирішує справу у відповідності до ч.4 ст.169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Предметом договору позики можуть бути речі, визначені родовими ознаками, та грошові кошти. Договір позики є реальним, одностороннім, відплатним або безоплатним договором. Це означає, що він набуває чинності тільки після передачі майна, всі обов'язки покладені лише на позичальника і у визначених законом випадках договір позики може бути як оплатним так і безоплатним. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець у свою чергу, відповідно до ст. 545 ЦК України, на вимогу позичальника зобов'язаний видати йому розписку про повернення боргу частково або у повному обсязі. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України позика має бути повернута у гривнях. Якщо у договорі позики визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає поверненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі порушення боржником строків повернення позики для нього настають несприятливі наслідки, передбачені главою 51 ЦК України. Судом встановлено, що 21 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с.5), у відповідності до п.1 якого позикодавець (позивач [PERSON].) передала, а позичальник (відповідач [PERSON]) прийняв у власність 20 000 гривень, що еквівалентно 2504,853 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору ( 1 долар США 7,9845 гривень). Договір позики від 21.11.2011 року підписаний сторонами і у відповідності до п.8 вступає в силу і вважається укладеним з моменту передання грошей. Факт передання відповідачеві вказаної у договорі суми грошових коштів підтверджується розпискою (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п.п.2,3 даного Договору зазначену вище суму грошей відповідач зобов'язався повернути позивачеві в строк до 21.03.2012 року, місце повернення позики - [ADDRESS]. Після повернення позики в повній сумі позикодавець [PERSON] повинна повернути позичальникові [PERSON] розписку. Отже, наявність розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем як позичальником свого обов'язку щодо повернення боргу. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме: позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; позичальник, який прострочив виконання зобов'язання з повернення позики, на вимогу позикодавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Якщо немає іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Суд приймає як належні докази надані позивачем розрахунки заборгованості за договором позики ( 20 000 гривень), у тому числі процентів за користування коштами у відповідності до ст.1048 ЦК України (3566,43 грн.), інфляційних втрат за весь час прострочення ( 20 000х105,97%-20 000 = 1194 грн.), а також 3% річних від простроченої суми у відповідності до ст.625 ЦК України (20 000х791х0,03/365=1300,27 грн.). Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved