Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший український міжнародний банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та скасування арешту майна. Зазначала, що 23.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис № 1879, відповідно до якого стягнуто з неї на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 62290, 40 грн. Разом з тим, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Банком не було надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1879 від 23.05.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. Крім того, зазначала, що 04.09.2018 на підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. було винесено постанову у виконавчому провадженні № 54850371 про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: АТ «Райфайзен Банк Аваль» код банку (МФО) 3808054; ПАТ «ПУМБ» код банку (МФО) 334851; АБ «Укргазбанк» кода банку МФО 320478; АТ «ОТП Банк» кода банку (МФО) 300528; ПАТ «МІБ» код банку (МФО) 380582; філія - Головне управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» код банку (МФО) 322669; АТ «Прокредит банк» кода банку (МФО) 320984; АТ «Укрсиббанк» код банку (МФО) 351005; ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» код банку (МФО) 380281; ПАТ «БТА Банк» код банку (МФО) 321723; ПАТ «ВТБ Банк» код банку (МФО) 321767; ПАТ «Перший інвестиційний банк» код банку (МФО) 300506; ПАТ «Промінвестбанк» код банку (МФО) 300012; ПАТ «Укрсоцбанк» код банку (МФО) 300023; ПАТ «Універсал банк» код банку (МФО) 322001; ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» код банку (МФО) 322313; ПАТ «Альфа-банк» код банку (МФО) 300346; ПАТ «Айбокс-Банк» код банку (МФО) 322302. Посилаючись на те, що виконавчий напис № 1879 від 23.05.2017 вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та він підлягає скасуванню, просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та скасувати арешт на грошові кошти, що був накладений на підставі даного виконавчого напису. Представник позивача подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її та позивача відсутності та вказала на те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача та позивача. Представник ПАТ «Перший український міжнародний банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський С.С. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис № 1879 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP-5062210 від 12.09.2013 за період з 19.04.2016 по 18.04.2017 у розмірі 62290,40 грн., яка складається з: 16893,60 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 23801,20 грн. простроченої заборгованості за комісією, 5507,16 грн. простроченої заборгованості за процентами, 15836,89 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту, 219,60 грн. строкової заборгованості за комісією, 31,95 грн. строкової заборгованості за процентами та 600 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 11). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилалася на те, що банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача ПАТ «Перший український міжнародний банк» суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь банку, безспірності характеру правовідносин між сторонами. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Одночасно, позов в частині скасування арешту майна задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) відповідно до яких позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, власник/володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові може звернутися з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна. Як установлено судом [PERSON] була боржником у виконавчому провадженні № 54850371 (а.с. 20) та заявила вимогу про скасування арешту майна. Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону власником/володільцем майна подається до суду позов про визнання права власності та зняття арешту з майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, [PERSON] була боржником у виконавчому провадженні № 54850371 та просить сксувати арешт майна, а тому правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 704 грн. 8 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial