Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, змінивши позовні вимоги, представник позивача [PERSON] просить встановити факт належності позивачу заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монасириського району Тернопільської області 05.04.1996 року, складеного від імені [PERSON] на імя [PERSON] замість [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно,що залишилось після смерті 06.02.2005 року [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06.02.2005 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,40 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №048276. Вказане спадкове майно [PERSON] заповіла позивачу. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що у заповіт складено на земельний пай, а на даний час вже видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, існують розбіжності у свідоцтві про народження позивача та заповіті, складеному на її імя, а саме заповіт складено на прізвище «Стайківської», а у свідоцтві про народження позивача її прізвище вказано як «Стойківська». Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилися, у поданому позові представник позивача просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позов підтримав. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, вказавши при цьому, що в [PERSON] сільській раді Монастириського району Тернопільської області дійсно був складений заповіт від імені [PERSON], яка померла 06.02.2005 року на імя [PERSON], зареєстровано в реєстрі під №36 від 05.04.1996 року. У вказаному заповіті допущена помилка у прізвищі спадкоємця [PERSON], де правильно мало бути зазначено [PERSON] Судом встановлено наступні обставини. Згідно ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0273931 від 18.09.1997 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської селян «Колос» розміром 0,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №048276 від 16.01.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4 га у межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зі змісту листа-відповіді №422/111-18 від 19.07.2018 року наданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, адресованого адвокату [PERSON], вбачається, що земельна ділянка площею 0,40 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР 048276, виданого на підставі сертифікату серії ТР №0273931. За [PERSON] інші земельні паї, окрім того, який був зареєстрований на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія ТР №0273931 зареєстровані не були. Те, що [PERSON] належала вказана вище земельна ділянка підтверджується також довідкою №396, виданою 05.07.2018 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. [PERSON] померла 06.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №059031 від 07.12.2007 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,40 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №048276. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області 05.04.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №36, [PERSON] жилий будинок, погосподарські будівлі, все своє майно, належні їй на праві власності трудовий та земельний паї та нараховані дивіденди, які знаходяться в селянській спілці «Колос» Монастириського району Тернопільської області заповіла [PERSON] При укладенні шлюбу 04.08.2010 року з [PERSON], позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Стойківська» (згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №485371 від 14.05.1988 року) на «Левицька», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №083842 від 04.08.2010 року. Судом встановлено,\~що у\~свідоцтві про\~народження позивача\~[PERSON] (дошлюбне\~ [PERSON])\~З.М.\~(серії\~ІІ-ИД\~№485371\~від 14.05.1988\~року)\~позивач зазначена\~як «Стойківська\~Зоряна Михайлівна»,\~а заповіт виданий на імя «Стайківська Зоряна Михайлівна». Зі змісту розяснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 21.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~передбачено, що\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. Як встановлено судом заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області [PERSON] 05.04.1996 року, зареєстрований в реєстрі за №36, складений від імені [PERSON] на імя «Стайківська Зоряна Михайлівна». Зі змісту письмової відповіді [PERSON] сільської ради №271/2-8 від 13.09.2018 року, адресованої адвокату [PERSON] вбачається, що у [PERSON] сільській раді Монастириського району Тернопільської області дійсно був складений заповіт від імені [PERSON], яка померла 06.02.2005 року на імя «Стайківської Зоряни Михайлівни», зареєстрованого в реєстрі під №36 від 05.04.1996 року, у якому допущена помилка у прізвищі спадкоємця [PERSON], де правильно мало бути зазначено [PERSON]. На підставі зазначених обставин суд приходить до переконання, що запис прізвища позивача у заповіті, посвідченому секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області [PERSON] 05.04.1996 року, зареєстрованому в реєстрі за №36, виданому на імя «Стайківської Зоряни Михайлівни» вчинений помилково. Встановлення факту належності [PERSON]\~заповіту,\~посвідченого секретарем\~виконкому [PERSON]\~сільської ради\~Монастириського району\~Тернопільської області\~[PERSON]\~05.04.1996\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№36,\~складеного від\~імені [PERSON]\~на імя\~«Стайківська Зоряна\~Михайлівна»відповідатиме інтересам позивача та необхідне позивачу для реалізації спадкових прав. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується актом №212/28 від 16.07.2018 року, складеного комісією в складі сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], якою встановлено, що [PERSON], [INFO], проживала в житловому будинку №1 по вул.Шевченка с.Сеньків Монастириського району Тернопільської області разом зі своєю бабцею [PERSON], яка померла 06.02.2005 року, про що підтверджують сусіди: [PERSON], [PERSON], [PERSON] У звязку з тим, що заповіт від імені [PERSON] складено на імя позивача на земельний пай, а на даний час вже виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №443/01-16 від 17.07.2018 року. Згідно інформаційної відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №555/01-18 від 27.08.2018 року згідно даних спадкового реєстру після смерті 06.02.2005 року [PERSON] спадкові справи не заводились. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 06.02.2005 року [PERSON] \~ \~ \~ \~

Outcome: approved