Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що 10.05.2011 її згідно наказу № 04 к від 10.05.2011 року прийнято на посаду бухгалтера у відділ № 62 ВАТ «Черкаського приладобудівного заводу» про, що в її трудовій книжці зроблено запис за № 6 від 10.05.2011. В період з 2011 по 2019 рік ВАТ «Черкаський приладобудівний завод» перетворено у ПАТ «Черкаський приладобудівний завод», згодом в ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» і на останок в AT «Черкаський приладобудівний завод», що є відповідачем по справі. Підтвердженням трудових відносин між нею та відповідачем слугують записи в її трудовій книжці за № 7 від 26.04.2011; № 8 від 01.11.2016; № 9 від 20.04.2017; № 10 від 25.04.2018. 26.06.2019 її звільнено з займаної посади за поданою за власним бажанням згідно поданої заяви (наказ 3 к від 26.06.2019) про, що в трудовій книжці зроблено запис № 11 від 26.06.2019. На день звільнення відповідач допустив заборгованість по виплаті її заробітної плати в розмірі: 35999,79 грн. (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 79 копійок), що підтверджується довідкою про заборгованість з виплати заробітної плати від 17.09.2019 № 235 виданою AT «Черкаський приладобудівний завод». Станом на день подання цієї позовної заяви, заборгованість по виплаті заробітної плати та всіх належних їй сум відповідачем не здійснена. Відповідно статті 117 КЗПпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок компенсації за час затримки розрахунку: Сума компенсації за час затримки розрахунку визначена на підставі відомостей наданих довідкою AT «Черкаський приладобудівний завод» від 27.08.2019 № 225 у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 та розраховується наступним чином: 5361,25 грн. (заробітна плата квітень 2019) + 5406,87 грн. (заробітна плата травень 2019)/58 (кількість робочих днів за квітень - травень 2019) = 185,66 грн. (сто вісімдесят п`ять гривень 66 копійок) (середній заробіток за день). (1+23+21+21+22+21+21+21+10(кількість робочих днів за період червень 2019 лютий 2020) * 185,66 грн. = 29891,26 грн. (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 26 копійок). Таким чином вартість позову становить: 35999,79 грн. + 29891,26грн = 65891,05 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 05 копійок). Просить стягнути з відповідача - AT «Черкаський приладобудівний завод», код ЄДРПОУ 14309572, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 65891,05 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 05 копійок), що складається із 35999,79 грн. (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 79 копійок) заборгованості по виплаті заробітної плати та 29891,26 грн. (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 26 копійок) компенсації за час затримки розрахунку. В судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З наданої позивачем копії трудової книжки вбачається, що згідно наказу № 04 к від 10.05.2011 року [PERSON] прийнято на посаду бухгалтера у відділ № 62 ВАТ «Черкаського приладобудівного заводу» про, що в трудовій книжці зроблено запис за № 6 від 10.05.2011. В період з 2011 по 2019 рік ВАТ «Черкаський приладобудівний завод» перетворено у ПАТ «Черкаський приладобудівний завод», згодом в ПрАТ «Черкаський приладобудівний завод» і на останок в AT «Черкаський приладобудівний завод», про що свідчать записи в трудовій книжці відповідача. Підтвердженням трудових відносин між позивачем та відповідачем слугують записи в трудовій книжці позивача за № 7 від 26.04.2011; № 8 від 01.11.2016; № 9 від 20.04.2017; № 10 від 25.04.2018. Відповідно до копії наказу № 3 к від 26 червня 2019 року [PERSON] звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, підстава звільнення заява [PERSON] . Вказаний факт також підтверджується записом в трудовій книжці позивача за № 11 від 26.06.2019. На день звільнення відповідач допустив заборгованість по виплаті заробітної плати позивача в розмірі: 35999,79 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість з виплати заробітної плати від 17.09.2019 № 235 виданою AT «Черкаський приладобудівний завод». Станом на день розгляду справи заборгованість по виплаті заробітної плати та всіх належних позивачу сум відповідачем не здійснена. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України\~у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв`язку з положеннями ст. ст.\~116,\~117,\~237-1 КЗпП України\~слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~є обов`язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс1. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки проводиться на підставі «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Сторонами не заперечується заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 35999,79 грн. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, розрахунок позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить: 5361,25 грн. (заробітна плата квітень 2019) + 5406,87 грн. (заробітна плата травень 2019)/58 (кількість робочих днів за квітень - травень 2019) = 185,66 грн. (сто вісімдесят п`ять гривень 66 копійок) (середній заробіток за день). (1+23+21+21+22+21+21+21+10(кількість робочих днів за період червень 2019 лютий 2020) * 185,66 грн. = 29891,26 грн. (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 26 копійок). Таким чином вартість позову становить: 35999,79 грн. + 29891,26грн = 65891,05 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 05 копійок) - середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати. Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 № 13 зазначив про те, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Крім того, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового Кодексу України. Відповідно до п.п. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподаткований дохід до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (контракту) ( п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України). У ст. 165 ПК України не передбачено середній заробіток за час затримки розрахунку як дохід, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу. Таке роз`яснення міститься у листі ДФС України від 09 березня 2016 року №665/4/99-99-1-17-03-03-13. Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/4086/16-ц, в якій судом касаційної інстанції в резолютивній частині здійснено посилання при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на відрахування при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. За таких обставин до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає\~заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 35999,79 грн., середній заробіток\~за весь\~час затримки\~по виплаті\~заробітної плати\~з наступним\~відрахуванням (утриманням)\~при виплаті\~податків,\~обов`язкових платежів\~та зборів,\~передбачених законодавством\~України в розмірі 29891,26 грн., оскільки відповідачем порушені права позивача на оплату праці, які підлягають до поновлення та обраний позивачем спосіб судового захисту обґрунтований на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved