Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання незаконною приватизації земельної ділянки [PERSON] та скасування рішення Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 06.09.2016 року № 74-09/VII та від 18.11.2016 року № 86-11/VII. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в неї виникла необхідність в отриманні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Степова (Щорса). Однак, остання не може вчинити вказані дії, оскільки земельна ділянки на даний час знаходиться у приватній власності [PERSON]. Вважає, що при наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] було порушено її право на виготовлення такого проекту, оскільки на розгляді в Маломихайлівській сільській раді Покровського району Дніпропетровської області знаходилися заяви як її так і [PERSON] При цьому, свою відмову у виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Маломихайлівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області мотивувала тими обставинами, що Відповідач-1 законно користується спірною земельною ділянкою. Дана відмова у виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була скасована рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2017 року. Відтак, на думку позивача, приватизація земельної ділянки [PERSON] здійснена незаконно, а рішення Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 06.09.2016 року № 74-09/VII та від 18.11.2016 року № 86-11/VII про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження даного проекту та передання земельних ділянок у власність підлягають скасуванню. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовольнити її на підстави викладених у позовній заяві вимог. [PERSON] (Відповідач-1) до судового засідання не зявився, будь-яких заперечень чи клопотань проти позову не надав, про причини неявки не повідомив, повідомлений належним чином. Представник Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (Відповідач-2) зявився до судового засідання, проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що Маломихайлівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області не було порушено законодавства під час виділення в натурі земельної ділянки ані [PERSON] ані [PERSON] Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2016 року позивач звернулась до Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Степова (Щорса). Рішенням Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 73-09/VII від 06.09.2017 року [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Степова (Щорса), оскільки дана земельна ділянка знаходилась у користуванні [PERSON], який не надав добровільної згоди на відмову від земельної ділянки. Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2017 року позовні вимоги задоволено частково: скасовано рішенням Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 73-09/VII від 06.09.2017 року, яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Степова (Щорса). В частині вимог про зобовязання Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відмовлено. З метою отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, 07.03.2017 року позивач звернулась до Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області із відповідною заявою, проте Відповідачем 24.03.2017 року за № 155-17/VII було прийнято рішення наступного змісту: 1.Враховуючи, що вищезазначена земельна ділянка по вулиці Степовій між житловими будинками № 25 та 27 на даний час знаходиться у приватній власності гр. [PERSON], який не надає добровільної згоди на відмову від неї, пропонувати гр. [PERSON] земельну ділянку по вул. Калиновій с. Маломихайлівка Покровського району. 2.Дати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по вул. Калиновій с. Маломихайлівка Покровського району площею 0,25 га. 3.Гр. [PERSON] замовити проект землеустрою в організаціях, які мають відповідні дозволи/ліцензії на виконання робіт. Також судом встановлено, що рішенням Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 06.09.2016 за № 74-09/VII громадянину [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площа 0,25 га та ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,44 га по вул. Степова (Щорса), із земель житлової забудови с. Маломихайлівка. В подальшому, рішенням Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 18.11.2016 року № 86-11/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га кадастровий номер 1224286700:03:008:4225 по вул. Степова, 21 для ведення особистого селянського господарства площею 0,2215 кадастровий номер 1224286700:03:008:1422 по вул. Степова, громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га кадастровий номер 1224286700:03:004:6431 по вул. Шевцова для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 кадастровий номер 1224286700:03:004:3146 по вул. Шевцова. Крім того, даним рішення вирішено передати громадянам [PERSON] та [PERSON] вищевказані земельні ділянки у власність. Саме на підставі вищезазначених рішень, Відповідач-1 у 2016 році здійснив реєстрацію права власності на земельну ділянку за 1224286700:03:008:1422 по вул. Степова для ведення особистого селянського господарства. За умовами ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, тощо. Положеннями статей 116, 118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. За правилами ч 6,7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не надано будь-яких належних чи допустимих доказів в підтвердження порушення порядку надання земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] На момент погодження розроблення технічної документації з землеустрою та передачі земельної ділянки у власність [PERSON]С не існувало обєктивних перешкод для не вчинення указаних дій. Сам по собі факт скасування рішення Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 73-09/VII від 06.09.2017 року, яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Степова (Щорса) не може бути підставою для безумовного висновку про порушення порядку надання земельної ділянки Відповідачу-1 і як наслідок визнання рішень органу місцевого самоврядування та приватизації вцілому незаконною. Посилання позивача на те, що його заява подана раніше, ніж заява Відповідача-1, у звязку з чим вона мала бути розглянута першочергово, не містить під собою обґрунтування, оскільки нормами діючого земельного законодавства передбачений одночасний розгляд всіх заяв на найближчому засіданні постійної депутатської комісії, черговість розгляду вказаних заяв не передбачена. Крім того, правомірність передання громадянину [PERSON] у власність земельної ділянки була досліджена та встановлена постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2017 року, згідно висновку якого: «[PERSON] правомірно став власником вищевказаної земельної ділянки, отримавши її у власність ще в 1996 році, але через зміни в законодавстві не зміг її переоформити за собою в 1996 році, що зробив згідно чинного законодавства в 2016 році». Також, даною постановою суду не було зобовязано Маломихайлівську сільську раду Покровського району Дніпропетровської області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою саме опорюваної земельної ділянки та прийняття відповідних рішень щодо неї одночасно з Відповідачем -1. В силу\~положень статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ч.1 п. 2 ЗК України право власності на землю гарантується. Статтею 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.5,6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконною приватизації земельної ділянки [PERSON] та скасування рішення Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області від 06.09.2016 року № 74-09/VII та від 18.11.2016 року № 86-11/VII необґрунтованими, оскільки порушать законні права та охоронювальні законом інтереси не тільки гр. [PERSON], а також гр. [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed