Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 28 жовтня 2000 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя 31 липня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 липня 2014 року з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно. Однак з моменту розірвання шлюбу до стягнення аліментів з відповідача вона утримувала дитину самостійно. Вона неодноразово зверталася до відповідача за допомогою в утриманні дитини, але він завжди ухилявся від надання такої допомоги. Деякий час вона навіть не знала, де проживає відповідач, так як він не повідомляв їй про місце його проживання. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина за минулий час, вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів за період з 15 серпня 2012 року по 01 липня 2014 року. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] на розгляд справи до суду не з»явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку. Раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і заперечував проти його задоволення, вказавши на те, що після розірвання шлюбу позивачка вигнала його разом з сином з дому і майже рік він та його син проживали в його батьків. Він же сам і утримував сина в цей період, оплачував відвідування ним дитячого садка. На даний час син проживає з позивачкою, а він сплачує аліменти згідно рішення суду на його утримання. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить його свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 13 грудня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 965 (а.с.2). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 31 липня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінено на [PERSON] (а.с.3). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 липня 2014 року з відповідача стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] щомісячно починаючи з 08 липня 2014 року і до повноліття дитини (а.с.4). Позивачка [PERSON] не працює, свою підприємницьку діяльність припинила (а.с.25). Згідно довідки, виданої ПАТ Азовелектросталь від 18.02.2015 року [PERSON] працює на посаді начальника цеха, з його заробітної плати на підставі виконавчого листа № 2/265/2035 від 12.08.2014 року проводиться утримання та перерахування аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Заробітна плата відповідача за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року складає 70 118,32 грн., за виключенням аліментів становить 62 673,99 грн. Розмір сплачених аліментів за грудень 2014 року склав 4 298,75 грн., січень 2015 року 3 145,58 грн. (а.с.23-24). Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачка є її знайомою. Їй відомо, що позивачка зверталася до відповідача за матеріальною допомогою на утримання дитини, на що він відмовляв їй. Також [PERSON] брала в неї гроші в борг. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою відповідача. Син відповідача проживав з ним в його батьків з кінця жовтня 2013 року по червень 2014 року. [PERSON] гуляв з ним, придбавав йому речі, подарунки, оплачував відвідування дитячого садка. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою відповідача. Син відповідача переїхав і проживав з ним в його батьків з кінця жовтня 2013 року. Батько дитини займався його вихованням, утриманням, лікуванням. Її онука є медичною сестрою і коли дитина хворіла, то вона робила йому уколи. Позивачкою [PERSON] надана довідка ПП «Альянс - ГІС» від 14 січня 2015 року, згідно якої в [ADDRESS] разом з позивачкою проживає її син [PERSON], [INFO] з народження і по даний час (а.с.6). Як вбачається з довідки ПП «Ваш двір» від 28 квітня 2015 року за адресою: [ADDRESS] в період з грудня 2013 року по червень 2014 року разом з відповідачем [PERSON] проживав його син - [PERSON], [INFO] (а.с.47). Ця довідка видана на підставі акту, складеного ПП «Ваш двір» 05 липня 2014 року, з якого вбачається, що в квартирі [ADDRESS] з 01.12.2013 року по даний час - тобто день складання акту, з відповідачем [PERSON] проживав без реєстрації його син - [PERSON], [INFO]. Інформацію викладену в акті підтвердили сусіди відповідача, мешканка квартири [ADDRESS] [PERSON] та мешканець квартири [ADDRESS] [PERSON] Враховуючи вказаний акт, складений за участю сусідів, а також беручи до уваги пояснення свідків [PERSON] і [PERSON], суд вважає, що ними спростовуються доводи позивачки про те, що її син постійно проживав разом з нею. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів за період з 15 серпня 2012 року по 01 липня 2014 року. Однак, розглянувши вказані позовні вимоги суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не надала суду доказів того, що вона вживала необхідних заходів щодо отримання аліментів із [PERSON] і не мала можливості одержати їх у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відповідач ухилявся від цього. Крім цього, як встановлено при розгляді справи в період з грудня 2013 року по червень 2014 року неповнолітній син сторін [PERSON] проживав з батьком відповідачем по справі [PERSON], який і займався його вихованням та утриманням. Оскільки позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для стягнення аліментів за минулий час, тому позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі статей 182 - 183, 191 СК України,

Outcome: dismissed