Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. про визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності вона та [PERSON] набули у власність земельну ділянку площею 0,1639 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. [INFO] чоловік [PERSON] - [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частку земельної ділянки. Будь-які інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не приймали. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після іншого співвласника земельної ділянки. З метою прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, позивач у встановлені законодавством строки звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. з відповідною заявою про прийняття спадщини. 13.11.2017 року приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О.Ю. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1639 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], оскільки визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, так як немає можливості з'ясувати домовленість між співвласниками. За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка [PERSON], який помер [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1639 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] становила - 1/2 і частка [PERSON] на цю ж земельну ділянку становить - 1/2, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1639 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], зокрема, на 1/2 частку в порядку спадкування за законом, що раніше належала [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов своєї довірительки підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити. Представник відповідача Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що позов [PERSON] визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О.Ю. в судове засідання не з'явилася, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER], виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області Бучацьким М. О. 23.03.2013 року, [PERSON] та [PERSON] набули у власність земельну ділянку площею 0,1639 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] (а.с. 11 - 12). [INFO] чоловік [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області [INFO] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частку земельної ділянки. 13.11.2017 року приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О.Ю. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 839/02-31, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1639 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], так як визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, оскільки немає можливості з'ясувати домовленість між співвласниками. Частинами 1, 2 статті 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В даному випадку законом встановлена саме спільна сумісна власність на земельну ділянку, оскільки у свідоцтві на право власності на земельну ділянку не визначені частки співвласників. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п.п. 12, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов в частині визначення, що частка [PERSON], який помер [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1639 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] становила - 1/2 та, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на цю ж земельну ділянку становить - 1/2, підлягає до задоволення. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З відмови приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької О.Ю. вбачається, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна. Тобто, після визначення цих часток, позивач не позбавлений права знову звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, оскільки це є компетенцією нотаріальної контори, а суд не може підміняти собою інший орган наділений владними повноваженнями. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тому, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наведене свідчить про те, що звернення позивача до суду з вимогою визнання за нею права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed