Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитної угоди, укладеної 24 березня 2013 року між останнім та її матір»ю [PERSON], недійсною. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що на даний час в провадженні Борщівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 002-19022-240313 від 24 березня 2013 року в сумі 14163,35 грн. Оскільки рішенням Борщівського районного суду від 20 березня 2015 року [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку та призначено позивача її опікуном, в межах вказаної цивільної справи, ознайомившись з позовною заявою, доданими до такої матеріалами, через невідповідність наявним підписам, зробила для себе висновок про те, що на момент укладення спірної угоди її мати - [PERSON] таку не підписувала, а отже, підписи проставлені іншою особою. В листопаді 2014 року [PERSON] подала заяву до Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області, в якій виклала вищенаведені факти, на підставі яких було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України та внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12014210050000368 від 12 листопада 2014 року. Проте, результатів розслідування не має, експертне дослідження підписів [PERSON] не проведено. Поряд з тим, зазначила, що на момент укладення кредитної угоди її мати - [PERSON] хворіла - страждала психічним захворюванням, в зв»язку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В зв»язку з захворюванням мати з 18 липня 2006 року перебуває на обліку в Борщівській районній поліклініці з діагнозом - шизоафективний розлад, неодноразово перебувала на лікуванні в Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні, в тому числі і в період 2013 року. А отже, на момент укладення спірної угоди не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. А тому, просила суд визнати недійсною кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-19022-240313 від 24 березня 2013 року, укладену між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ( правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк Дельта») та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, пояснила, що на момент розгляду справи судом кримінальне провадження не завершено, особи, які вчинили шахрайські дії не встановлені. З врахуванням висновку проведеної у справі судово-психіатричної експертизи, якою встановлено, що на момент укладення спірної кредитної угоди [PERSON] страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, змішаний тип, в зв»язку з чим не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, просила суд визнати спірну кредитну угоду недійсною. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому просила суд в задоволенні позову відмовити, у зв»язку з відсутністю доказів, які б стверджували наведені позивачем обставини, зокрема щодо психічного стану [PERSON] на момент укладення спірної угоди, про що надала письмові заперечення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали спави, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 225 Цивільного Кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, 24 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, відповідно до умов заяви [PERSON] за № 002-19022-240313, було укладено кредитну угоду за № 002-19022-240313, відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 якої [PERSON] банком відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановлено ліміт у розмірі 10000 грн. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2015 року, яке набрало законної сили 31 березня 2015 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено опіку над такою та призначено опікуном [PERSON]. Також встановлено, що в зв»язку з невиконанням обов»язків щодо погашення кредиту АТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за таким, в зв»язку з чим судом було відкрито провадження у справі № 594/1286/14-ц. Після чого, [PERSON] звернулася з заявою до правоохоронних органів щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, в ході розгляду якої було встановлено, що 24 березня 2013 року невстановлені особи шахрайським способом оформили кредит на її ім»я у ПАТ «Дельта Банк», а саме у відділенні, яке розташоване в м. Тернопіль вул. Перля 3. 1 квітня 2015 року кримінальне провадження по даному факту було направлено для продовження розслідування за місцем вчинення злочину у Тернопільський міський відділ УМВС України в Тернопільській області. Даних, які б свідчили про те, що особи шахраїв встановлені, суду позивачем надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Поряд з тим, судом встановлено, що [PERSON] в період з 29 травня 2002 року по 08 червня 2015року неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в 4-му психіатричному відділенні, а востаннє у 6 відділенні ТОККПНЛ з діагнозом шизоафективний розлад, що стверджено інформацією адміністрації Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні № 03-7/5034 від 02 листопада 2015 року. Крім того, [PERSON] числиться на обліку в психіатричному кабінеті Борщівської районної поліклініки з діагнозом : шизоафектний розлад з 18.07.2006 р. Згідно акту огляду МСЕК, від 05.06.2013р., серії АВ № 0005359 є інвалідом другої групи, інвалідність встановлено довічно, їй дозволяється робота в спеціально створених умовах. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 637 від 08.12.2015р. встановлено, що [PERSON] на час укладення кредитної угоди 24 березня 2013 року страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді Шизоафективного розладу, змішаний тип. [PERSON] на час укладення кредитної угоди 24 березня 2013 року внаслідок хронічного психічного захворювання у вигляді Шизоафективного розладу, змішаний тип, не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, на момент укладення кредитної угоди за № 002-19022-240313 від 24 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], остання внаслідок хронічного психічного захворювання не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, а отже, брати на себе певні обов»язки. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У випадку, коли воля суб'єкта правочину не відповідає його волевиявленню, такий правочин визнається недійсним. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно до ч. 1, 2 ст. 225 ЦК України передбачені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а саме правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Зокрема у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Зазначена позиція висловлена і в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» № 9 від 6 листопада 2009 року правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на час укладення спірної кредитної угоди 24 березня 2013 року страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді Шизоафективного розладу, змішаний тип, на час укладення кредитної угоди 24 березня 2013 року внаслідок хронічного психічного захворювання у вигляді Шизоафективного розладу, змішаний тип, не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, укладена між нею та ПАТ «Дельта Банк» угода підлягає визнанню недійсною. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача і суму понесених таким судових витрат у розмірі 243,6 грн. На підставі ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України,

Outcome: approved