Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 4 000 доларів США, які є еквівалентом 105 880 грн. за курсом НБУ та судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2015 він дав у борг знайомому [PERSON] гроші у розмірі 4000 доларів США, які на той час були еквівалентом 100000 грн. за умови повернення до 30.03.2016, про що останній надав розписку. У зазначений строк відповідач кошти не повернув та взагалі не відповідає на телефонні дзвінки, зустрічей уникає. У судове засіданні позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2015 відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 грн. як еквівалент 4000 доларів США та зобовязався повернути 30.03.2016 всю суму в доларах США. Дана обставина підтверджується розпискою від (а.с. 5). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки позивачем було представлено суду оригінал розписки, за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у відповідача невиконаного у строк боргового зобов`язання перед позивачем. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України висловленому в постанові від 01.03.2017 року №6-284цс17. Станом на час розгляду справи за офіційним курсом НБУ курс долара становить 26.6737, а тому сума грошових коштів, які підлягають стягненню на користь позивача становить 106 694,80 грн. (4000х 26.6737). Відтак, з урахуванням вище викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 30.11.2015 у розмірі 106 694 грн. 80 коп., що є еквівалентом 4 000,00 доларів США за курсом НБУ станом на 25.04.2017. На підставі положень ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved