Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та посилається на те, що є підстави для його задоволення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї та про присудження до стягнення аліментів у розмірі ј всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що батько не цікавиться її життям, зокрема не займається вихованням, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не надає коштів на її утримання і не спілкується з нею, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та присудити стягувати з нього аліменти на її утримання. У судовому засіданні позивач позов підтримала наполягала на його задоволенні, її представник [PERSON] у підготовчому судовому засіданні аналогічно позов підтримувала з викладених підстав у зверненні до суду та доданих документів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому звернення визнав, не заперечив проти його задоволення окрім присудження аліментів, оскільки сам офіційно не працює. Представник третьої особи Сич Т.А. підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківський прав відносно дочки [PERSON] Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дочки не займається, матеріально не допомагає, аліментів не сплачує, ніде не працює, іноді зловживає спиртними напоями. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Із висновку Старосамбірської районної державної адміністрації від 27.05.2019р. №01-25/801 відомо, що орган опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації уважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Однаково за законодавством України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у спосіб, визначений за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що між сторонами в даній цивільній справі не досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи вище наведене суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи інших осіб, що існують всі законні підстави для задоволення позову, - про позбавлення батьківських прав відповідача відносно позивача, та про стягнення аліментів із відповідача на утримання дочки розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, роз`яснивши, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений чи зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів у встановленому законом порядку; що батько позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України.

Outcome: approved