Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до відповідача. Позов мотивований тим, що сторони перебували в шлюбі, який розірваний 22 серпня 2005 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач залишив сім'ю ще восени 2004 року та більше не з'являється, з дитиною не спілкується, нею не цікавиться, добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитина відвідує школу, також займається додатково вивченням англійської мови, однак батько не цікавиться її розвитком. За таких обставин просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Прокурор, який заявив про свою участь у справі, підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести у її відсутність, надавши висновок органу опіки та піклування. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 липня 2004 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.5). 22 серпня 2005 року шлюб між сторонами розірваний. З осені 2004 року по теперішній час відповідач проживає окремо. Протягом останніх десяти років батько з дитиною не спілкується, не підтримує з нею родинних відносин, ухиляється від її виховання, не цікавився її життям та розвитком. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов'язками про піклування та виховання своєї доньки є характеристики [PERSON], надана керівником гуртка по вивченню англійської мови при підприємстві «Агроград В» та ЗОШ І-ІІІ ступенів №12, де навчається малолітня, та актом від 21 травня 2014 року, складеним мешканцями будинку, де проживає позивачка зі своєю донькою. Вихованням та навчанням дитини займається мати. Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось Органом опіки та піклування Вінницької міської ради. Згідно його висновку від 05.09.2014 року №01-00-011-36567, враховуючи невиконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню своєї доньки протягом останніх 10 років та думку дитини з приводу позбавлення щодо неї батьківських прав її батька, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON],[INFO]. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дочки, свідоме нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною протягом десяти років та не бажає спілкуватися, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, та приходить до висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], оскільки це не суперечить інтересам дитини. При цьому, суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved