Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Сальнік О.Ю. про визнання незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] її матері - [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом у вигляді права власності на нерухоме майно, зокрема: на земельні ділянки, площею 1,0000 га та площею 5,366 га.. Заповітом від 15.08.2006 року, який зареєстрований реєстрі за № 279, на випадок своєї смерті [PERSON] призначила її єдиним спадкоємцем вищезазначених земельних ділянок, на час відкриття спадщини чинність заповіту була встановлена, про що секретарем виконкому Андріївської селищної ради 16.07.2015 року зроблено відповідний запис. Також позивачка зазначила, що у встановлений законом строк вона звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини на вищезазначені земельні ділянки, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 483/2015, але коли після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини вона звернулась до нотаріуса за оформленням свідоцтв про право на спадщину, то їй було видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,0000 га., проте у видачі свідоцтва на земельну ділянку площею 5,366 га нотаріус відмовила їй, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2016 року, в якій державний нотаріус Сальнік О.Ю. зазначила, що в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яким посвідчено право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 5,366 га, вказано кадастровий номер [NUMBER], який при цьому не співпадає з кадастровим номером [NUMBER], що зазначений у витязі з Державного земельного кадастру, який був наданий нотаріусу разом з іншими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Як слідує із змісту постанови, зазначені вище факти стали для державного нотаріуса Сальнік О.Ю. підставою вважати державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] таким, що не відповідає вимогам законодавства, що на думку відповідача є причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка зазначила, що вважає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2016 року незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки вона надала державному нотаріусу всі документи в оригіналі, які були необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,366 га, в тому числі державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що посвідчує право спадкодавця на земельну ділянку, при цьому висновок держаного нотаріуса Сальнік О.Ю. про те, що цей державний акт заповнений з порушенням вимог законодавства і тому не може бути прийнятий нею для вчинення нотаріальних дій є безпідставним, оскільки форма державного акта повністю відповідає вимогам Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», заповнений на бланку встановленого зразка у чіткій відповідності до вимог п. 2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею в тому числі й на умовах оренди) та договорів оренди землі» (в редакції, чинній на момент складання державного акта), усі записи зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, без виправлень, з використанням комп'ютерної техніки, жодних інших вимог до заповнення вищевказаного правоустановчого документа дана Інструкція не визначала. Будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би регламентував вимоги до заповнення державного акту на право приватної власності на землю, на момент його видачі спадкодавцю не існувало. За таких підстав вважає, що наявність в державному акті нижче графи «земельна ділянка розташована на території» надрукованого з використанням комп'ютерної техніки напису «[NUMBER]» не позбавляє його статусу документа, який відповідає вимогам законодавства і посвідчує право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно. Крім того вважає, що зазначення держаним нотаріусом Сальнік О.Ю. в постанові від 27.01.2016 року причини відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом наявністю розбіжностей між так званим кадастровим номером «[NUMBER]» в державному акті і кадастровим номером [NUMBER] у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2301606142015 від 14.08.2015 року є безпідставним, оскільки саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно і достовірно зазначені всі відомості про земельну ділянку, в тому числі і дані про площу і кадастровий номер, а той факт, що надрукований з використанням комп'ютерної техніки в державному акті так званий кадастровий номер «[NUMBER]» є помилковим, а зазначений у витязі з Державного земельного кадастру як складової відомостей про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] є актуальним було підтверджено інформаційною довідкою управління Держземагенства у Бердянському районі від 01.10.2015 року № 29-28-0.2-1566/2-15. Дана довідка була надана державному нотаріусу Сальнік О.Ю. до прийняття нею рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, позивачка зазначила, що державний нотаріус зазначила причину відмови без посилання на конкретні норми чинного законодавства, тобто безпідставно відмовивши їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку державний нотаріус порушила гарантоване їй право набути і оформити право власності на вищезазначену земельну ділянку, в подальшому розпоряджатися нею. Просила суд визнати незаконною і скасувати постанову державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік О.Ю. від 27.01.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 14 п. 168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району і належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за [NUMBER], виданого 22 квітня 2002 року; зобов'язати державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік О.Ю. видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 14 п. 168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], 1939 р.н., померлої [INFO], яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за [NUMBER], виданого 22 квітня 2002 року. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори у зв'язку з великим обсягом роботи. Крім того надала письмові заперечення щодо заявлених позовних вимог, в яких зазначила, що в Бердянській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за № 483/2015 по заяві спадкоємиці [PERSON], яка приймає спадщину за законом та за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Також зазначила, що спадкоємиця [PERSON] надала нотаріусу Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 22.04.2002 року, в якому у графі «земельна ділянка розташована на території» зазначений кадастровий номер [NUMBER], але земельним ділянкам під час видачі таких актів не присвоювались кадастрові номери, тому державним нотаріусом 27 січня 2016 року була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку. Крім того зазначила, що на час видачі цього державного акта діяла Постанова Верховної Ради України «Про форми державних атів на право власності на землю і права постійного користування землею» від 13.03.1992 року за № 2201-ХІІ (яка втратила чинність 08.01.2004р.), тому вважає, що форма державного акта була заповнена з порушенням законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтва про смерть [NUMBER] виданим Відділом ДРАЦС по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 515.. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, зокрема, на земельну ділянку площею 5,366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 14 п. 168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району і належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за [NUMBER], виданого 22 квітня 2002 року. Згідно витягу з Державного земельного кадастру НВ-2301606142015 від 14.08.2015р. земельна ділянка площею 5,3656 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 14 п. 168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, належить [PERSON] на підставі Державного акту [NUMBER] від 22.04.2002р., кадастровий номер - [NUMBER]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 15.08.2006 року секретарем виконкому Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 279, відповідно до якого вона заповідала [PERSON], зокрема, належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,366 гектарів, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ДП № 14 п.168 Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22 квітня 2002 року. Також в судовому засіданні з'ясовано та підтверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ 41214808 від 13.08.2015р.), що у Бердянській державній нотаріальній конторі 13.08.2015р. за № 57810301 заведена спадкова справа, спадкодавець - [PERSON], дата смерті - [INFO] Державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік О.Ю. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 5,366 га, що розташована на території ДП № 14 п.168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 січня 2016 року. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Сальнік О.Ю. послалася на те, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яким посвідчено право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 5,366 га, вказано кадастровий номер [NUMBER], який при цьому не співпадає з кадастровим номером [NUMBER], що зазначений у витязі з Державного земельного кадастру, який був наданий їй разом з іншими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на Постанову Верховної Ради України № 2201-ХІІ (яка втратила чинність 08 січня 2004 року), якою було затверджені форми державних актів на право приватної власності на землю, і в яких не було передбачено вказання кадастрового номеру, державний нотаріус вважала, що форма вищезазначеного державного акту заповнена з порушенням, оскільки в витязі з Державного земельного кадастру, зазначений інший кадастровий номер ніж в акті. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Підстави для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст.49 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомостей (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулася особа, яка у встановленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, законом визначено чіткий перелік підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 22 квітня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Андріївської селищної ради від 20 грудня 2001 року № 126 було виготовлено та видано Державний акт (серії [NUMBER]) на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На час видачі вищезазначеного державного акта діяла Постанова Верховної Ради України «Про форми державних атів на право власності на землю і права постійного користування землею» від 13.03.1992 року за № 2201-ХІІ (яка втратила чинність 08.01.2004р. на підставі Закону N 1377-IV ( 1377-15 ) від 11.12.2003, ВВР, 2004, N 15, ст.228), якою не було передбачено зазначення в державному акті кадастрового номера. Відповідно до інформаційної довідки Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області № 29-28-0.2-1566/2-15 від 01.10.2015р. кадастровий номер земельної ділянки розташованої за адресою: Запорізька обл., Бердянський район - [NUMBER], у державному акті від 22.04.2002 року кадастровий номер [NUMBER] зазначено помилково, земельна ділянка зареєстрована та внесена до державного земельного кадастру із кадастровим номером [NUMBER]. За таких підстав суд вважає, що позивачкою [PERSON] були подані державному нотаріусу всі необхідні відомості та документи на підтвердження права спадкодавеці [PERSON] на земельну ділянку площею 5,366 га, що розташована на території ДП № 14 п.168 КСП «Світанок» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт (серії [NUMBER] віл 22.04.2002р.) на право власності [PERSON] на земельну ділянку чинний, не оспорений та не скасований, оформлений у встановленому порядку відповідно до чинного на момент набуття права власності законодавства. Ані право спадкодавеці на земельну ділянку, посвідчене зазначеним Державним актом (серії [NUMBER] віл 22.04.2002р.) та повністю підтверджене витягом з Державного земельного кадастру (НВ-2301606142015 від 14.08.2015р.), ані право позивачки щодо спадкування на час відмови у вчиненні нотаріальних дій не оспорювалося. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена без достатніх підстав, перелік яких чітко визначений, та підлягає скасуванню, за таких обставин позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved