Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2010 року у звязку з нововиявленими обставинами. Заяву обґрунтовує тим, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2010 року є незаконним з підстав, що заявнику стало відомо, що на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова знаходилась ідентична цивільна справа за позовом прокуратури до [PERSON], [PERSON] та інших осіб „Про визнання недійсним державного акту та визнання недійсним договору купівлі продажу землі. Зокрема даною справою прокуратурою акцентувалась увага у даній справі, що [PERSON] на підставі незаконного рішення № 514 від 29.09.2005 р., тобто по такому ж рішенню, яким було надано заявнику у власність земельну ділянку незаконно було надано у власність земельну ділянку. У даній справі за позовом прокуратури до [PERSON], [PERSON] та інших осіб „Про визнання недійсним державного акту та визнання недійсним договору купівлі продажу землі, як стало відомо було винесено в період часу 2013 20114 р. рішення, яким в позові прокуратури було відмовлено. Оглянувши дані рішення заявника вразило те, що суд у даній справі повно і обєктивно розглянув справу, заслухав та задоволив усі клопотання і виніс законне і обгрунтоване рішення суду, яким прокуратурі на її думку законно відмовлено у задоволенні позову. Також звертає увагу на витяг з рішення № 380 від 28 жовтня 2004 р., яким дано дозвіл на виготовлення проекту відводу саме [PERSON] А саме звертає увагу на список депутатів, які приймали участь в сесії 14 квітня 2005 р. і давали дозвіл на виготовлення проекту відводу на спірну земельну ділянку. З огляду на протокол № 43 від 14 квітня 2005 р., список депутатів, які приймали участь в сесії 14 квітня 2005 р., та рішення Брюховицької селищної ради № 452 від 14 квітня 2005 р. можна чітко ствердити, що протоколи допитів депутатів суперечать протоколу № 43 від 14 квітня 2005 р., списку депутатів, які приймали участь в сесії 14 квітня 2005 р., та рішенню Брюховицької селищної ради № 452 від 14 квітня 2005 р. Вказує також на Державний акт на право власності на земельну ділянку від 3 листопада 2005 р. у відповідності до якого 7 земельних ділянок були обєднані в одну (в тому числі і спірна земельна ділянка), державний акт підписаний головою Брюховицької селищної ради та начальником відділу приміських земель м.Львова [PERSON] Вказує заявник також і на Акт прийому передачі протоколів та рішень засідань сесії Брюховицької селищної ради (перші примірники). Зокрема даним актом від 18.04.2006 р. чітко підтверджено, що оригінал рішення № 514 та протоколу № 48 від 29.09.2005 р. були передані гр.[PERSON], працівнику Брюховицької селищної ради, що посвідчено селищним головою [PERSON], оскільки секретар Брюховицької селищної ради була звільнена із даної посади. Зокрема у Акті прийому - передачі протоколів засідань сесій Брюховицької селищної ради (перші примірники) від 18.04.2006 р., який долучений до матеріалів справи вказано, що передано протоколи сесій 23-го скликання з 2001 р. 2002 р. 9 протоколів (9 папок) рішення з № 92 - № 134 та протоколи сесій 24 го скликання з 2002 р. 2006 р. 55 протоколів (57 папок) рішення з № 1 - № 621. Даним документом ще раз підтверджується, що оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 р. був у селищній раді, згодом був вилучений працівниками міліції, а на даний час прокуратура не бажає давати оригінал рішення із прізвищем [PERSON] Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву, дав аналогічні пояснення. В судовому засіданні представник прокуратури Львівської області заяву заперечив повністю та просив суд відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що заява безпідставна та необґрунтована, а викладені в заяві доводи не є підставою для задоволення такої. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд заяву задоволити в повному обсязі. Заявник [PERSON] Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», управління Держкомзему у м.Львові, Приватний нотаріус Лмно [PERSON], [PERSON], [PERSON], БСР в судове засідання повторно не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши подані докази, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-178/10 р., зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких мотивів. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2010 р. задоволено позов Прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до [PERSON], [PERSON], третіх осіб Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру», управління Держкомзему у місті Львові, приватних нотаріусів Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсною та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним правочину. Рішення суду вступило в законну силу. Суд вважає, що заява [PERSON] є такою, що перебуває в логічному звязку із обставинами справи, документи долучені заявником до заяви мають значення для її вирішення. 15.12.2008 р. заступник прокурора Львівської області в інтересах Брюховицької селищної ради звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], третіх осіб Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру», управління Держкомзему у місті Львові, приватних нотаріусів Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для дачного будівництва від 26 жовтня 2005 р. виданий [PERSON], кадастровий № 4610166300:06:002:0016 серія ЯБ № 342806 та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки кадастровий № 4610166300:06:002:0016, укладеного 28 жовтня 2005 р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 7831. В обґрунтування позову покликається на те, що в провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області перебуває кримінальна справа, порушена за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України і в ході досудового слідства встановлено, що службові особи Брюховицької селищної ради, зловживаючи своїм службовим становищем, видали державні акти на право власності на земельні ділянки, при тому, що питання виділення земельних ділянок вказаним особам, в тому числі [PERSON] не розглядалось, однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань (рішення та протокол сесії ради додаються). У державному акті на прізвище [PERSON] вказано, що земельна ділянка розташована на вул.Б.Макаренка, 1 у с.м.т.Брюховичі з цільовим призначенням для дачного будівництва, але згідно з інформацією виконавчого комітету Брюховицької селищної ради в селищі такої вулиці не існує, цільове призначення земельних ділянок не змінювалось, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся. Так як рішення про надання [PERSON] земельної ділянки не приймалось, а отже остання не мала права укладати договір купівлі продажу земельної ділянки із [PERSON] Підставою звернення із таким позовом є необхідність захисту державних інтересів, оскільки спір, що виник зачіпає її економічні інтереси захист права на земельну ділянку. Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В даному випадку доказування не може грунтуватися на припущеннях. Частиною 1 та 2 ст.116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Звертаючись до суду з даним позовом прокурор покликався на те, що рішення про затвердження проекту відводу та надання у власність земельної ділянки в с.м.т.Брюховичі [PERSON] не приймалося і посилається на те, що у матеріалах справи є рішення, яке дійсно було прийнято сесією, але останнє є іншим за змістом, що в свою чергу підтверджує факт незаконності отримання [PERSON] спірної земельної ділянки. На підтвердження своїх позовних вимог прокуратурою долучено копію документа під назвою рішення 16-ї сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р. [PERSON] копія документа завірена слідчим прокуратури [PERSON], у даній копії документа відсутні підпис та печатка голови Брюховицької селищної ради [PERSON] (т.1 а.с.6). Також до матеріалів справи прокуратурою долучено документ під назвою протокол № 48 Перше засідання від 29 вересня 2005 р. Даний протокол також завірений печаткою слідчого прокуратури [PERSON], у даній копії документа відсутній підпис та печатка голови Брюховицької селищної ради. [PERSON] (т.1 а.с.7, 8, 9). Зокрема представник прокуратури, як на підставу позовних вимог посилався на дані копії документа, а саме стверджував те, що у даних копіях документа відсутній запис [PERSON], а отже надання даній особі земельної ділянки було неправомірним. [PERSON] представник прокуратури не заперечував той факт, що сесія 29.09.2005 р. була. Але питання виділення та надання у власність земельної ділянки [PERSON] на розгляд сесії не виносилось і не вирішувалось. За весь період часу розгляду даної справи прокуратурою не надано належно завіреної копії рішення Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р. Згідно ст. 85 КПК України (в редакції 1960 р.) В протоколі про кожну слідчу дію повинні бути зазначені: місце і дата його складання; посади і прізвища осіб, що проводять дію; прізвища осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, адреси цих осіб; розяснення їх прав і обовязків; зміст проведеної слідчої дії, час її початку і закінчення; всі істотні для справи обставини, виявлені при виконанні даної слідчої дії. З метою нерозголошення даних про особу, щодо якої застосовані заходи безпеки, у протоколах слідчих дій, передбачених статтями 95, 96, 107, 145, 170, 171, 173 та 176 цього Кодексу, обмежуються відомості про цю особу в порядку, передбаченому статтею 52-3 цього Кодексу. Відповідно до ст.186 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачено, що при обшуку або виїмці можуть бути вилучені лише предмети і документи, які мають значення для справи, а також цінності і майно обвинуваченого або підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову або можливої конфіскації майна. Предмети і документи, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до справи. Всі документи і предмети, які підлягають вилученню, слідчий повинен предявити понятим та іншим присутнім особам і перелічити в протоколі обшуку або виїмки чи в доданому до нього опису з зазначенням їх назви, кількості, міри, ваги, матеріалу, з якого вони виготовлені, та індивідуальних ознак. У необхідних випадках вилучені предмети і документи повинні бути на місці обшуку або виїмки упаковані і опечатані. З вищезазначених норм КПК України суд дійшов однозначного та переконливого висновку, що працівниками міліції з приміщення Брюховицької селищної ради 07.12.2007 р. було вилучено оригінал протоколу № 48 від 29.09.2005 р. та оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 р., оскільки в протоколі вилучення зауважень до зазначених документів, їх оформлення, в тому числі відсутності у них підпису селищного голови та гербової печатки селищної ради не зафіксовано. Отже наведене свідчить, що долучені прокуратурою до позовної заяви ксерокопії документів під назвою протокол засідання Брюховицької селищної ради № 48 від 29.09.2005 р. та рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р. не є копією оригінального протоколу № 48 від 29.09.2005 р. та копією оригіналу рішення № 514 від 29.09.2005 р. [PERSON] ксерокопії не можуть бути доказами у справі. Окрім цього, в позовній заяві прокурор вказує на те, що службові особи Брюховицької селищної ради зловживаючи своїм службовим становищем, видали державні акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі і [PERSON], при тому, що питання про виділення земельних ділянок вказаним особам на розгляд сесії не виносилося і рішення з цього приводу не приймалось. Згідно ч. ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Однак в матеріалах справи, а також по даний час нікому з посадових осіб не предявлено з даного приводу підозру чи обвинувачення, вироку який вступив в законну силу також не має. До матеріалів справи долучено лист Брюховицької селищної ради від 18.01.2013 р. № 87 на запит прокуратури Львівської області від 11.01.2013 р. № 05/1-25 вих.13. Зокрема даною відповіддю було чітко встановлено, що було надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельних ділянок по вул.Курортна Макаренка в с.м.т.Брюховичі і згідно рішення № 514 від 29.09.2005 р. затверджено проекти відводу та передано у власність земельні ділянки по вул.Б.Макаренка в с.м.т.Брюховичі, але у звязку із виїмкою таких документів 07.12.2007 р. працівниками міліції, такі документи не можуть бути повторно надані в оригіналі до суду (т.2 а.с.). Дана відповідь ще раз підтверджує, що було вилучено працівниками міліції оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 р. та протокол № 48 від 29.09.2005 р. Окрім цього, в матеріалах справи міститься план схема кварталу дачного будівництва, який погоджений Управлінням архітектури і містобудування Львівського міськвиконкому та Головним санітарним лікарем Шевченківського району м.Львова (т.2 а.с.). В матеріалах справи міститься постанова Шевченківського районного суду м.Львова від 27 липня 2009 р. по обвинуваченню [PERSON], який працював на посаді архітектора виконкому Брюховицької селищної ради у скоєнні злочинів. Зокрема, даним архітектором погоджувались сервітути та обмеження при підготовці технічної документації на прізвище [PERSON] Оглянута судом постанова підтверджує те, що даній особі не інкримінувалось вчинення злочину по рішенню № 514 від 29.09.2005 р. (т.2 а.с.). В матеріалах справи міститься Акт прийому - передачі протоколів засідань сесій Брюховицької селищної ради (перші примірники) від 18.04.2006 р., який долучений до матеріалів справи вказано, що передано протоколи сесій 23-го скликання з 2001 р. 2002 р. 9 протоколів (9 папок) рішення з № 92 - № 134 та протоколи сесій 24 го скликання з 2002 р. 2006 р. 55 протоколів (57 папок) рішення з № 1 - № 621. Даним документом ще раз підтверджується, що оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 р. був у селищній раді, згодом був вилучений працівниками міліції, а на даний час прокуратура не бажає давати оригінал рішення із прізвищем [PERSON] (т.2 а.с.). До матеріалів справи долучено Державний акт на право власності на земельну ділянку від 3 листопада 2005 р. у відповідності до якого 7 земельних ділянок були обєднані в одну (в тому числі і спірна земельна ділянка), державний акт підписаний головою Брюховицької селищної ради та начальником відділу приміських земель м.Львова [PERSON] Зважаючи на такий державний акт можна чітко ствердити, що питання надання спірної земельної ділянки [PERSON] вирішувалось на сесії. Інших доказів по справі прокуратурою в ході розгляду цивільної справи не надано, а також не було здобуто позивачем інших доказів і при первинному розгляді цивільної справи. Прокуратура по даний час не обґрунтувала у своєму позові, яким чином зявилось рішення про передачу земельної ділянки у власність. Зокрема такі вимоги висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, коли скасував рішення Шевченківського районного суду м.Львова та ухвалу апеляційного суду Львівської області у ідентичних справах, зокрема це підтверджується доданими до матеріалів справи рішеннями Шевченківського районного суду м.Львова, ухвалами та рішеннями апеляційного суду Львівської області та ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. До матеріалів справи було долучено рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09. грудня 2013 р., ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14.04.2014 р. та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 р. у справі № 6-22839 св14. Зокрема даними судовими справами чітко встановлено і доведено, що документ під назвою рішення № 514 від 29.09.2005 р. та документ під назвою протокол № 48 від 29.09.2005 р., які надані прокуратурою, як на підтвердження своїх позовних вимог не можуть бути доказом у справі, а отже суди прийшли до правильного висновку про недоведеність позовних вимог і обґрунтовано відмовили у позові (т.2 а.с.). Додатково суд акцентує увагу також і на те, що Брюховицька селищна рада не була стороною договору купівлі продажу земельної ділянки, а отже обраний спосіб захисту своїх прав позивача не відповідає правовідносинам, які склалися між сторонами. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала судуу, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з новивиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з новивиявленими обставинами є: Істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи і ін. Відповідно до абз. 1 та 2 п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з ново виявленими обставинами» ново виявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до новивиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України). Необхідними умовами новивиявлених обставин, визначених пунктами 1. 2 частини другої статті 361 ЦПК україни є те, що вини існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи пояснення представника заявника, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заяви в повному обсязі, оскільки таке рішення на думку суду відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Outcome: approved