Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], перебуваючи на непідконтрольній території у м. Харцизьк у пологовому будинку [INFO] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03.05.2017 року. Однак органи РАЦС відмовили в реєстрації народження дитини, посилаючись на те, що даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просить суд встановити факт народження [PERSON], [INFO] року, місце народження м. Харцизьк, мати - [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO] Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв суду не надав та причини неявки суду невідомі. Їх неяка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що 11.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецької області зроблено актовий запис № 798, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.09.2013 р. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2017 р., виданого Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 137. Згідно з медичним свідоцтвом про народження, № 140/96 від 27.05.2017 р., в акушерському відділенні Центральної міської лікарні м. Харцизька, [PERSON] [INFO] народила хлопчика. Заявник звернулася до органу РАЦС для проведення державної реєстрації народження дитини та отримала відповідь Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, згідно з якої у проведенні державної реєстрації народження відмовлено, заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено дублікат медичного документу, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народженні і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт народження [PERSON], [INFO] року, місце народження м. Харцизьк, Донецької області, а заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved