Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Новгород-Сіверської гімназії №1 ім.Б.Майстренка Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії - видати уточнюючу довідку відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Свою позовну заяву мотивує тим, що протягом 1992-1993, 1993-1994, 1994 -1995 навчальних років вона працювала вчителем медико-санітарної підготовки у Новгород-Сіверській середній школі №1 ім.Б.Майстренка. На даний час, з урахуванням часу цієї роботи, вона має необхідний стаж роботи на посадах в галузі охорони здоров`я та освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ « Про пенсійне забезпечення». Однак, документи необхідні для підтвердження стажу роботи вчителем медико-санітарної підготовки у Новгород-Сіверській середній школі №1 ім.Б.Майстренка протягом 1993-1994 навчального року вона не змогла отримати, а відповідний зпис не було внесено до її трудової книжки. З приводу видачі уточнюючої довідки та копії наказів про її прийняття та звільнення з роботи позивачка зверталась до відповідача, однак у видачі уточнюючої довідки їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю записів у книзі наказів з кадрових питань за відповідні навчальні роки. Без встановлення факту роботи на посаді вчителя медико-санітарної підготовки у Новгород-Сіверській середній школі №1 ім.Б.Майстренка протягом 1993-1994 навчального року у судовому порядку, позивачка не зможе підтвердити частину свого стажу роботи, який дає їй право на пенсі за вислугу років, а отже і реалізувати це право. В подальшому, за клопотанням позивачки, ухвалою суду від 28.10.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідча залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Яке не забезпечило явку свого представника в судове засідання, але скориставшись своїм правом, передбаченим статтею 181 ЦПК України надало до суду письмові пояснення щодо поданого позову. Які зводяться до того, що, на їх думку, подана [PERSON] позовна заява не підлягає розгляду, як заява про встановлення юридичного факту, оскільки це суперечить нормам цивільно-процесуального законодавства. Так як, згідно ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій наполягала на задоволенні вимог в частині встановлення факту її роботи на посаді вчителя медико-санітарної підготовки в Новгрод-Сіверській середній школі №1 ім.Б.Майстренка в період з 25.10.1993 по 14.05.1994 року. Та відмовилась від вимог про зобов`язання видати їй уточнюючу довідку. Додатково пояснила, що дійсно працювала на посаді вчителя медико-санітарної підготовки на основі трудового договору у вищезазначений у позовній заяві період. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Після виконання дій передбачених ч.2 ст.206 ЦПК України, суд ухвалив: прийняти відмову позивачки [PERSON] від позовних вимог в частині зобов`язання видати їй уточнюючу довідку та провадження у справі в цій частині - закрити. Предствник відповідача Новгород-Сіверської гімназії №1 ім.Б.Майстренка Мокрякова В.П. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту її роботи в Н- Сіверській СШ №1 у 1993-1994 навачальних рока, але відсутні первинні документи - накази про прийняття на роботу та звільнення, тому адміністрація гімназії не може видати їй уточнюючу довідку. Але [PERSON] дійсно правцювала у вказаний період вчителем медико-санітарної підготовки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в Н-Сіверській СШ №1 в 1993-1994 навчальних роках разом із [PERSON] , яка працювала за трудовим договором вчителем медико-санітарної підготовки. Також вона продовжує працювати в Н- Сіверській гімназії №1 і знає про те, що для отримання пільгової пенсії [PERSON] зверталась до адміністрації гімназії з метою отримання уточнюючої довідки, але виявилось, що в книзі наказів відсутній відповідний запис. Підтвердила суду факт роботи в школі [PERSON] у період 1993-1994 навчального року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду про те, що протягом тривалого часу він працював завучем в Н- Сіверській СШ №1 та підтвердив, що [PERSON] дійсно працювала в період з 1993-1994 навчального року на посаді вчителя медико-санітарної підготовки. Заслухавши вступне слово позивачки, представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові зави та докази по справі, суд приходить до наступного: Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що на сторінці 5 міститься запис за № 5 від 16.07.1993 року, про те, що вона звільнена на підставі ст.38 КЗпП України з Н-Сіверського відділу Укргосстрах. Наступним записом, є запис за №6 від 03.09.1994 року про прийняття на роботу на посаду викладача медико-санітарної підготовки по трудовому договору, та 25.05.1995 року- звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.13-20). Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п.п.1, 2 п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії напільгових умовах або за вислугу років, у становлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Із довідки Новгород-Сіверської гімназії №1 ім.Б.Майстренка вбачається, що [PERSON] дійсно працювала в Новгород-Сіверській середній школі №1 ім.Б.Майстренка вчителем медико-санітарної підготовки у 1993-1994 навчальному році, згідно з записами в класних журналах. Що також підтверджується копіями класних журналів 11-А класу Новгород-Сіверської середньої школи №1 за 1993-1994 навчальний рік, згідно яких, перший урок, що проводився [PERSON] датований - 25.10.1993 року, останній-14.05.1994 року (а.с.22,23,24). Згідно виписки з наказу по Н-Сіверському відділу освіти №78 від 03.11.1999 року, середню школу №1 ім.Б.Майстренка міста Новгород-Сіверський перейменовано у Новгород-Сіверську гімназію ім. Б.Майстренка Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.21). Як вбачається з довідки №56 від 22.04.2019 року КУ «Новгород-Сіверського районного центру обслуговування закладів освіти» Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської обласної ради, [PERSON] , відповідно особовим рахункам працювала в Н-Сіверській СШ №1 вчителем та отримувала заробітну плату у 1993-1994 р.р. (а.с.26). Відповідно до ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений орган, зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Згідно пп.1,2 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначенні пенсії в уточнюючій довідці повинні бути зазначені первинні документи. У зв`язку з відсутністю записів у книзі наказів з кадрових питань за 1993-1994 навчальний рік, адміністрація Новгород-Сіверської гімназія №1 ім.Б.Майстренка відмовила [PERSON] у наданні довідки для нарахування пільгової пенсії та витягів з наказів про прийняття та звільнення її з посади вчителя медико-санітарної підготовки (а.с.25). Згідно повідомлення від 28.10.2019 року №236/02-10 Новгород-Сіверського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України, позивачці було повідомлено про те, що згідно записів трудової книжки у неї недостатньо необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки згідно ст.62 Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (а.с.33). Згідно з ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення та встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. В судовому засіданні з`ясовано, що від встановлення цього факту залежить виникнення майнового права [PERSON] на пенсійне забезпечення, в її трудовій книжці відсутній запис про роботу в Новгород-Сіверській СШ №1 ім.Б.Майстренка у 1993-1994 навчальних роках, а також відсутні первинні документи на підставі яких може бути видана уточнююча довідка, тобто скористатися іншим порядком, передбаченим чинним законом [PERSON] також не може, так як і не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує даний факт, крім того, встановлення факту у цій справі, жодним чином не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, адже адміністрація гімназії визнає вимоги [PERSON] .. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] знайшли своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved