Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтуванні заявлених вимог посилалася на те, що 05.08.1989 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . На початку 1991 року, після закінчення навчання в університеті, подружжя переїхало для постійного проживання до Російської Федерації у місто Мурманськ-60, що на той час було територією СРСР, оскільки саме у цю місцевість мали направлення на працевлаштування. Підтвердження працевлаштування та проживання в місті Мурманськ-60, після перейменування в 1994 році Сніжногірськ (рос.Снежногорск) є витяг із трудової книжки заявника. На підтвердження отриманням у подальшому громадянства Російської Федерації, є видане на підставі ч.1 ст.13 Закону РРФСР «Про громадянство РРФСР» від 28.11.1991 року (мовою оригіналу ч.1 ст.13 Закона РСФСР «О гражданстве РСФСР» от 28.11.1991 года), вкладишу до паспорту від 14.04.1994 року. Так, [PERSON] разом зі своїм чоловіком проживали у м.Сніжногірськ, Російської Федерації, до осені 2001 року. Восени 2001 року подружжя вирішило переїхати для подальшого постійного проживання до міста Дніпропетровська (наразі - Дніпро), Україна. 11.10.2001 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] уклали із [PERSON] договір купівлі-продажу 47/100 домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] . Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 701 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходяться: А-1 жилий буд. сам. обл. цеглою, жилою площею 26,0 кв.м, Б-1 - жил. буд. глиноб. обл. цеглою, жилою площею 21,9 кв.м, В-сарай, цегла, Д-гараж, шл. бет., Е-вбиральня, цегла, Ж-навіс, 3-сарай, цегла, И-гараж, шл. бет., К-навіс, мет., Л-сарай, цегла, М-літня кухня, цегла, Щ-злив. яма, бет. кіл., І,ІІ-мостіння, асфал., №12 - водоколон. із газ.тр., №1-11,13- огорожа. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Пришедько І.В. за реєстровим №982 від 11.10.2001 року. На момент укладання вказаного договору заявник разом із чоловіком не мали ані громадянства України, ані посвідки на тимчасове проживання, адже тільки переїхали з Російської Федерації, а документи були в процесі оформлення. Таким чином, на момент укладання правочину у [PERSON] та її чоловіка не було ані паспорту громадянина України, ані довідки про присвоєння ІПН, ані іншого документу, у якому б прізвище заявниці було вказано українською мовою. У заявниці та її чоловіка при укладанні договору купівлі-продажу для пред`явлення нотаріусу були паспорти зразка СРСР, оскільки після розпаду СРСР паспорти ще не змінювали, а до них йшли вкладиші про підтвердження громадянства Російської Федерації. Так, чоловік заявника є уродженцем с.Кам`янече, Новоархангельського району, Кіровоградської області, його свідоцтво про народження містить в собі повне ім`я, прізвище та по-батькові українською мовою - [PERSON] , однак у свідоцтві про шлюб усі дані записані російською мовою, а тому прізвище заявниці українською мовою відсутнє. У зв`язку з цим, нотаріус, через неправильний переклад прізвища із російської мови на українську, записав прізвище заявниці « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». На підставі укладеного договору купівлі-продажу 47/100 домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , 10.12.2001 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення, записане в реєстрову книгу №411, за реєстровим №55. У даному реєстраційному посвідченні також прізвище заявниці вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». 29.11.2002 року заявниця та її чоловік отримали паспорти громадянина України, у 2003 році отримано реєстраційні номери облікової картки платника податків. У вказаних документах прізвище заявниці вказано « [PERSON] ». На сьогоднішній день, через вказану розбіжність заявник не може провести реєстрацію права власності на домоволодіння та внести до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також отримати кадастровий номер на земельну ділянку, на якій знаходиться належне заявниці та її чоловіку домоволодіння. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила суд: -встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Пришедько Ї.В., за реєстровим №982 від 11.10.2001 року; -встановити факт належності [PERSON] реєстраційного посвідчення, виданого 10.12.2001 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу №411, за реєстровим №55. У судове засідання заявниця не з`явилася, її представник адвокат Терепіща Ю.В. надала заяву, якою просила розглянути справу за її та заявника відсутності та постановити рішення на підставі матеріалів справи. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2001 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] уклали із [PERSON] договір купівлі-продажу 47/100 домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] . Дане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 701 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходяться: А-1 жилий буд. сам. обл. цеглою, жилою площею 26,0 кв.м, Б-1 - жил. буд. глиноб. обл. цеглою, жилою площею 21,9 кв.м, В-сарай, цегла, Д-гараж, шл. бет., Е-вбиральня, цегла, Ж-навіс, 3-сарай, цегла, И-гараж, шл. бет., К-навіс, мет., Л-сарай, цегла, М-літня кухня, цегла, Щ-злив. яма, бет. кіл., І,ІІ-мостіння, асфал., №12 - водоколон. із газ. тр., №1-11,13- огорожа. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Пришедько І.В., за реєстровим №982 від 11.10.2001 року (а.с.21). При складанні договору купівлі-продажу прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] », однак згідно з паспортом громадянина України правильне написання прізвища заявниці значиться як « [PERSON] » (а.с.8-10). Вказана розбіжність, на думку суду, виникла внаслідок неправильного перекладу прізвища заявниці з російської на українську мову, враховуючи, що на час посвідчення договору купівлі-продажу 11.10.2001 року заявниця не мала паспорта громадянина України та при укладанні вказаного договору купівлі-продажу було надано паспорт зразка СРСР, із вкладишем про підтвердження громадянства Російської Федерації, де прізвище заявниці зазначено « [PERSON] » - російською мовою. Згідно зі ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Пленуму Верховного суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 31.03.1995 року №5, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючий документ, оскільки зазначені в них прізвища, ім`я, по-батькові, місце та час народження, місцепроживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає, що факт належності даних правовстановлюючих документів саме [PERSON] знайшов своє підтвердження у суді та підтверджується наявними у справі матеріалами у їх сукупності, тому вказана заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: approved