Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання батьківства та стягнення адліментів. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона зустрічалася декілька місяців в 2013 році, вела спільне життя без укладення шлюбу. В 2014 році вона народила доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач є біологічним батьком, однак він відмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства і не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки. Батьківство відповідача стосовно його доньки [PERSON] може бути підтверджено її показами, показами свідків, але вона думає, що відповідач визнає вказані обставини. Враховуючи це вона просить суд встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі ? від усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача а її користь аліменти на її утримання у розмірі ? від усіх доходів щомісячно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, судом обєктивно встановлено, що 27.08.2014 року народилася [PERSON], в актовому записі про народження якої мати значиться [PERSON], батько значиться [PERSON], відомості про батька записано у відповідності до ст. 135 СК України. [PERSON] проживає разом зі своєю матірю. Статтею 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу В судовому засіданні відповідач визнав своє батьківство стосовно малолітньої доньки [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги стосовно стягнення аліментів, суд враховує, що згідно ст.. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення по справі. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. До суду не надано доказу тому, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішення законної сили. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває, ще одна неповнолітня дитина.

Outcome: approved