Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON], якому належав житловий будинок за вказаною адресою. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом на майно, зокрема на вказаний житловий будинок та господарські будівлі. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно позивачу. Позивач спадщину прийняла подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач - Вахновецька сільська рада Новоушицького району Хмельницької області подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 травня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Вахновецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №4. Із дублікату заповіту від 04 лютого 2003 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вахновецької сільської ради Новоушицького району [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01 квітня 1994 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09 листопада 2016 року підтверджується те, що позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Відповідно до довідок виданих Вахновецькою сільською радою №376, 377 від 12 грудня 2017 року домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], значиться за [PERSON], в кому він був зареєстрований до дня смерті [INFO] року. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 грудня 2017 року № 589/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно. Із матеріалів спадкової справи №290-2016 від 06 липня 2017 року заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач подала заяву про прийняття спадщини. Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS], що належало [PERSON] становить 29579,00 гривень, реєстрація права приватної власності на об'єкти нерухомого майна не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] спадщина не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст.1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved