Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити той факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №662, видане Перечинською державною нотаріальною конторою та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №4330920, виданого 03 серпня 2004 року Комунальним підприємством «Ужгородське технічне бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], жительці [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з належними будовами та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] Закарпатська область. В поточному році нею було прийнято рішення розпорядитися вищезазначеним майном на власний розсуд, однак при огляді правовстановлюючого документа, було виявлено помилку у свідоцтві про право на спадщину за законом, видане Перечинською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за №662 від 01 серпня 2004 року, так як в такому замість прізвища «[PERSON]» помилково зазначено «[PERSON]». Оскільки через вказані помилки вона позбавлена права розпоряджатися майном, яке належить їй на праві приватної власності, тому просить заяву задовольнити. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Перечинської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області 19 березня 2009 року, прізвище, ім'я та по батькові заявниці зазначене як «[PERSON]». Також встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Перечинським районним бюро ЗАГСу Закарпатської області 01 травня 1963 року, дошлюбне прізвище, ім'я та по-батькові заявниці зазначене як «[PERSON]», після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище «[PERSON]». Однак, у свідоцтві про право на спадщину за законом, видане Перечинською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за №662 від 01 серпня 2004 року, помилково її прізвище вказано як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Відповідно до ч.1 п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. Тому

Outcome: approved