Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Мокрецької сільської ради Турійського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 28 травня 1996 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами по вул. Паралельна, 21 в с. Туропин Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] склала заповіт і заповіла належне їй майно своїм дітям, з яких лише позивач фактично вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину, оскільки інші спадкоємці [PERSON], який помер 09 березня 2012 року, [PERSON], який помер 09 листопада 2013 року, за життя подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, а [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Вказуючи, що в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] У судове засідання позивач та її представник не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи, та просили позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 травня 1996 року (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Паралельна, 21 в с. Туропин Турійського району (а.с. 21). За життя [PERSON] 22 квітня 1996 року склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] померли (а.с. 15-16), але за життя подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 40). [PERSON] та [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавали і в управління або володіння спадковим майном не вступали, а тому в контексті положень ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, доглядає за будинком та обробляє земельну ділянку, є дочка спадкодавця [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11, 21). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується випискою з погосподарської книги Мокрецької сільської ради Турійського району № 8 (а.с. 22). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 86 кв. м, житловою площею 63,9 кв. м, та господарська будівля сарай «Б-1» (а.с. 23-25). Постановою державного нотаріуса від 14 березня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 14). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 22 квітня 1996 року, не змінювався і є дійсним (а.с. 35-36). Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 233/2010 до майна померлої [PERSON] (а.с. 37-49). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті матері та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Судові витрати суд залишає за позивачем у звязку з відповідним її клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 548, 549, 553 ЦК УРСР та

Outcome: approved