Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності йому, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному співвласнику на підставі свідоцтва про право власності на житло. Сімейне життя з відповідачем не склалося і рішенням Рівненського міського суду від 04 березня 2011 року було розірвано між ними шлюб. В 2011 році [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до позивача та [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. 28 березня 2012 року було винесено рішення про задоволення позову [PERSON] та стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 частини вище вказаної квартири у сумі 51 478 грн. та припинено право власності відповідача на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. На сьогоднішній день ним повністю виплачено грошову компенсацію по рішенню суду. Однак, відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, в якій не проживає з 2011 року і добровільно знятися з реєстрації наміру немає. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік, шляхом зняття її з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задоволити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялая у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, заперечень проти позову до суду не надходило. В судове засідання відповідач не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку. Суд, у відповідності до вимог ч. 4ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному співвласнику на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Рівне-Азот» 13 жовтня 2003 року згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фронду» відповідно до наказу №20 від 13 жовтня 2003 року. 04 березня 2011 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі №-1352/11, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Рівненського міського суду від 28 березня 2012 року по справі №2-5658/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] у сумі 51 478,00 грн., та припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Однак відповідач, в порушення вимог закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, не знялася з реєстрації у квартирі. Відповідно до актів від 13 травня 2014 року, 25 серпня 2014 року, 17 жовтня 2014 року, складених комісією в складі майстра ЖКП «Західне» та мешканців будинку [ADDRESS], затвердженого начальником ЖКП «Західне», у квартирі [ADDRESS], гр. [PERSON] зі слів сусідів з листопада 2011 року не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним. Вказане також викладене у ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Та обставина, що крім позивача та [PERSON] в належній їм на праві приватної приватної спільної часткової власності в квартирі зареєстрована [PERSON], що обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до додаткових витрат по утриманню квартири. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Отже, зі спливом шестимісячного терміну особа втрачає право користування жилим приміщенням. Статтею 72 ЖК України передбачено що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи вище наведене суд вважає, що відповідач втратила право користуватись житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved