Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати недієздатним сина [PERSON] , оскільки через психічні розлади останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також встановити над ним опіку, призначивши заявника опікуном. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи направив на адресу суду заяву, якою не заперечував проти задоволення заяви, справу просив розглядати без її участі. Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідно ним правовідносини. [PERSON] , [INFO] , являється сином заявника, [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №2155 від 5.10.2020 року (а.с. 7), висновком та рішенням про доцільність призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] . Відповідно до зазначеної вище довідки заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить, серед інших, син [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до висновку №8 Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 9.02.2021 року, затвердженого рішенням №111 від 18.02.2021 року, призначення [PERSON] опікуном відносно [PERSON] є доцільним. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №45-2021 від 16.02.2021 року ступінь наявної у [PERSON] розумової відсталості настільки виражена на даний час, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ст. 39 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 56 ЦК України). Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилалася заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення заяви у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved