Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Агропромисловий плодоовочевий комбінат «Одеса», Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в якому згідно уточненої позовної заяви просить зняти арешт та розшук накладений Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з легкового автомобіля Skoda модель Fabia 2003 року випуску, кузов № ТМВВY 46Y643956318, реєстраційний номер [NUMBER]. Вих. № 210870 від 08.07.2013 року, ВП № 36936355; Вих. № 19661 від 15.07.2013 року, ВП № 36847716; Вих. № 21059 від 08.07.2013 року, ВП № 36936355;Вих. № 19660 від 15.07.2013 року, ВП№ 36301381 та зняти арешт накладений відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ВП № 43488355. Позивач мотивує вимоги тим, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 року визнано за [PERSON] право власності на легковий автомобіль Skoda Fabia, 2003 року випуску, кузов № ТМВВY 46Y643956318, реєстраційний номер [NUMBER] та звільнено автомобіль з-під арешту, який накладений постановами ВП № 36847716 від 29.03.2013 року та ВП № 36301381 від 17.04.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згодом позивачкою було встановлено, що Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено пять обмежень на автомобіль, що підтверджується інформаційною довідкою Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Одеській області № 7/вх. 518 від 13.02.2015 року. Внаслідок накладення арешту на автомобіль [PERSON], остання позбавлена можливості здійснювати володіння, користування і розпорядження своїм майном, у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 року (а.с. 6), яке набрало законної сили 10.11.2014 року, визнано за [PERSON] право власності на легковий автомобіль Skoda Fabia, 2003 року випуску, кузов № ТМВВУ 46Y643956318, реєстраційний номер [NUMBER] та звільнено автомобіль Skoda Fabia, 2003 року випуску, кузов № ТМВВY 46Y643956318, реєстраційний номер [NUMBER] з-під арешту, який накладений постановами ВП № 36847716 від 29.03.2013 року та ВП № 36301381 від 17.04.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Окрім цього було встановлено, що Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено пять обмежень на автомобіль Skoda, модель Fabia 2003 року випуску, кузов № ТМВВY 46Y643956318, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується інформаційною довідкою Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Одеській області № 7/вх. 518 від 13.02.2015 року. Виявлені обмеження, а саме арешт та розшук автомобіля [PERSON] підлягають скасуванню, оскільки наявність даних обмежень порушують права останньої. У звязку з цим суд приходить до висновку, що необхідність перебування рухомого майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] під арештом та розшуку відсутня, оскільки у позивачки відсутні жодні зобовязання перед виконавчою службою. Відповідно до ст. 60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право Згідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених [PERSON] вимог, суд робить висновок, що уточнений позов підлягає повному задоволенню та вважає необхідним звільнити з-під арешту вказане майно, яке належить позивачці на праві приватної власності.

Outcome: approved