Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 26.02.1983 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей у даному шлюбі немає. Протягом тривалого часу між нею та відповідачем постійно відбувалися непорозуміння та сварки, в результат чого вони взагалі припинили нормальне спільне проживання та спілкування. На даний час ведення ними спільного господарства остаточно припинено. Позивач переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, а також втрачено почуття любові, у результаті чого примирення між нею і відповідачем та подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву згідно якої просить розглянути справу у її відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Причини неявки в судове засідання відповідача суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 26.02.1983 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві внаслідок різних характерів та поглядів на сімейне життя на грунті сімейно-побутових проблем між сторонами постійно виникали сварки, що призвело втрати між ними почуттів поваги та любові, натомість виникнення неприязні один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved