Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона відноситься до національності полька, з внесенням відповідних змін в актовий запис про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] та в актовий запис про народження її сина [PERSON]. Заява вмотивована тим, що вона, [PERSON] народилася [INFO] в м.Дніпропетровськ та її батьками є [PERSON]., за національністю росіянин, та [PERSON], за національністю полька. 23 липня 1966 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилися діти: [PERSON], 1970 року народження, та [PERSON], 1976 року народження. У свідоцтві про народження [PERSON] національність батька зазначена «українець», національність матері «росіянка». Вважає, що в свідоцтві про її одруження та в свідоцтві про народження сина її національність зазначена не вірно. У грудні 2017 року вона звернулася до Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу 23 липня 1966 року між [PERSON] та [PERSON] та до актового запису про народження [PERSON], а саме просила змінити в актових записах її національність з «росіянка» на «полька». За результатами розгляду її заяви їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Встановлення факту приналежності до польської національності її та її сина має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових, а в подальшому, можливо і майнових прав, зокрема право на звернення для отримання карти поляка. Заявник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областів судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви і клопотань від нього не надходило. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч.2 ст.293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Дніпропетровськ, про що в книзі записів актів громадянського стану 09 квітня 1947 року зроблено відповідний запис за № 1157. Її батьками записані: [PERSON] національність «росіянин», та [PERSON], національність «полька» (а.с.6). 23 липня 1966 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 1370) та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В графі національність вказана «росіянка» (а.с.6). [INFO] народився [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження 06 липня 1976 року здійснено запис № 381 (а.с.7). Батьками [PERSON] записані [PERSON], національність «українець», та [PERSON], національність «росіянка» (а.с.7). Таким чином, [PERSON] відноситься до польської національності за фактом свого народження. Отже, нащадки [PERSON] (зокрема, її син - [PERSON]) також відносяться до польської національності за фактом свого народження від польки. У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про внесення змін до актового запису про її народження в частині зміни її національності та в актовому записі про народження її сина в частині зміни національності матері. Однак, в задоволенні заяви їй було відмовлено у зв'язку з тим, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (а.с.8). Відповідно до ст.4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Права і свободи громадян захищаються судом (ст.ст.11, 55 Конституції України). Відповідно до ст.ст.3, 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч.2 ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до п.2.13., п.2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п.2.16.7 Правил). Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що мати заявниці була полькою, заявниця також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полька». Заінтересована особа [PERSON] в наданій суду заяві підтримав заявлені вимоги своєї матері і просив їх задовольнити, отже, надав згоду на внесення змін до актового запису про своє народження в частині зміни національності матері. Встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву [PERSON] На підставі статей 11, 55, 124 Конституції України, статті 300 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved