Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом, мотивуючи вимоги тим, що 07.01.2010 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору, яка не втратила своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг. Однак, за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документ на відповідну частину даного будинковолодіння, в звязку з чим заявник має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. 05 квітня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право своїй дочці [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 05 квітня 1996 року, [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 30, дублікат заповіту, замість втраченого, виданий позивачу та посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 28 квітня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 58. Таким чином, після смерті [PERSON] позивач є спадкоємицею за заповітом; осіб, що мають право на обовязкову частку спадщині після смерті [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 23 листопада 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-1389 на спадкову земельну ділянку. 07 березня 2011 року помер рідний брат позивача - [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради, в звязку з чим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем другої черги за законом, як рідна сестра померлого, та спадщину після смерті брата прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 листопада 2016 року, видане [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-1394 на спадкову земельну ділянку. Інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. Згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради, станом на 15.04.1991 року будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки Вінницького району Вінницької області відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами на зазначену дату були двоє осіб: [PERSON] та [PERSON]. Тобто, їх частки у майні двору є рівними і дорівнюють по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння на кожного. За наведених обставин, позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 05 квітня 1996 року, [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 30, дублікат якого, замість втраченого, виданий та посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 28 квітня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 58, після смерті 07 січня 2010 року матері [PERSON] на 1/2 частку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті 07 березня 2011 року брата [PERSON] на 1/2 частку, а загалом на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов своєї довірительки підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити. Відповідач, представник Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.01.2010 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 159069 від 09.01.2010 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору, яка не втратила своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг (а.с. 32 - 49). Однак, за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документ на відповідну частину даного будинковолодіння, в звязку з чим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року № 2361/02-31 (а.с. 50). 05 квітня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право своїй дочці [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 05 квітня 1996 року, [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 30, дублікат заповіту, замість втраченого, виданий мені та посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 28 квітня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 58 (а.с.9). Таким чином, після смерті [PERSON] позивач є спадкоємицею за заповітом, осіб, що мають право на обовязкову частку спадщині після смерті [PERSON] немає, що підтверджено оглянутою в судовому засіданні копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 23 листопада 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-1389 на спадкову земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року № 2361 /02-31 (а.с. 50). 07 березня 2011 року помер рідний брат позивача - [PERSON] (а.с. 8), після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на 1/2 частку у праві власності на будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області, що належала [PERSON] як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради (а.с. 32 - 49), в звязку з чим позивач не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року № 2361 /02-31 (а.с. 50). Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем другої черги за законом, як рідна сестра померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 325700 від 04 жовтня 1956 року [PERSON], видане повторно 13 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10); свідоцтвом серії І-АМ № 328542 про укладення шлюбу 20 жовтня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11); Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 04 жовтня 2017 року, в якому підтверджено, що прізвище матері позивача після розірвання шлюбу 11 листопада 1966 року: «Галузинська», а до розірвання шлюбу «Пивовар» (а.с.12); свідоцтвом про народження серії І-АМ № 488531 [PERSON], видане 20 січня 1960 року Мізяківсько-Хутірською сільською радою (а.с. 13). Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 листопада 2016 року видане [PERSON], державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-1394 на спадкову земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року № 2361 /02-31 (а.с. 50). Інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті [PERSON] - відсутні, що підтверджується виписками з погосподарських книг (а.с. 32 49), постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2017 року № 2361 /02-31 (а.с. 50). Згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради, станом на 15.04.1991 року будинковолодіння № 32 по вул. Шевченка в с. Переорки, Вінницького району Вінницької області відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами на зазначену дату були двоє осіб: [PERSON] та [PERSON]. Тобто, їх частки у майні двору є рівними і дорівнюють по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння на кожного, що підтверджується: технічним паспортом, виготовленим ФОП «Рожанська Лідія Володимирівна» від 16.03.2017 року (а.с. 18 - 22), виписками з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради (а.с. 32 - 49), довідками Мізяківсько-Хутірської сільради (а.с. 23 - 30), виписками з земельно-кадастрових книг сільської ради (а.с. 42 - 49) . Дані правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки; - ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 123 ч. 2 ЦКУРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved