Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області. Обґрунтовуючи свою заяву заявниця посилається на те, що 29 січня 2017 року на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, в м.Донецьк помер [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті від 08 лютого 2017 року №346. Вона є матір»ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ІІ-РО №306944. [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в м.Донецьк провул.Землячки, №5 кв.1, що підтверджується довідкою про його реєстрацію. Місцем проживання та настання смерті [PERSON] є м.Донецьк, а тому 03 травня 2017 року, Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР видано свідоцтво про його смерть. Для отримання належного свідоцтва про смерть, звернулася особисто до Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, але у зв»язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено. Прийняла рішення звернутися до суду за захистом прав, остільки встановлення данного факту необхідно їй для оформлення спадкових прав на майно померлого [PERSON]. Заявниця [PERSON], будучи вчасно та належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з»явилася, надала заяву від 16 травня 2017 року про судовий розгляд без її участі вказавши, що заяву підтримує та просить її задоволити. Представник заінтересованої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області у судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але надав заяву від 19 травня 2017 року №1035/15.9-04.1 про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечив. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність. Суд, розглянувши заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.1 п.8 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян, організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. У відповідності до п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті провадиться за заявою, у тому числі родичів померлого. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №1207-VII, тимчасово непідконтрольна українській владі територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України Серії ВЕ №581028 виданого на ім»я [PERSON], місце її реєстрації в період з 11 жовтня 1982 року до 13 липня 2010 року [ADDRESS] (а.с.6). Дана обставина вказує на те, що заяниця проживала у вказаний період в м.Донецьк. Як вбачається із свідоцтва про народження Серії ІІ-РО №306944, заявниця є матір»ю [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки про причину смерті від 29 січня 2017 року №346 та свідоцтва про смерть [PERSON] помер 29 січня 2017 року (а.с.7-8). Із свідоцтва про смерть та медичної довідки слід вбачати, що вони видані на непідконтрольній території Україні. У поданій заяві заявниця посилається на те, що особисто зверталася до Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі медичної довідки, виданої за місцем смерті, але отримала відмову та роз»яснення в усній формі з тих підстав, що державні органи на території України не визнають документів виданих на території не підконтрольній України. Заявниця не може зареєструвати факт смерті сина [PERSON] і дана обставина створює перешкоди для оформлення спадкових прав на майно померлого. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вище наведене слід вбачати, що свідоцтво про смерть [PERSON], який помер 29 січня 2017 року, видане 03 травня 2017 року в м.Донецьк є недійсним і не створює правових наслідків. Законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Заява підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON], копією довідки про причину смерті від 08 лютого 2017 року №346, копією довідки про місце реєстрації [PERSON], копією карточки прописки на ім»я [PERSON].

Outcome: approved