Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0191237 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП імені Куйбишева. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (баба позивача) [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191237, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Куйбишева, на його ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191237, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 407 від 16 вересня 1996 року, що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 8 листопада 2019 року (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 35; 37-43). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0191237 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2017 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 11). З копії спадкової справи № 350/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 44-105) вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином, частка у спадщині, яку мали право прийняти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , перейшла [PERSON] , як єдиному спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0191237 належало [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191237, виданий на ім`я [PERSON] , вважається недійсним, так як був втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 7). Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0191237 втрачений, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 38/02-31 від 23 січня 2020 року (а.с. 18). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved