Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до Ладижинської міської ради, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно у виді житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], та земельного паю, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 2,79га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради. [PERSON] за життя залишила заповіт від 23.11.2001 року, згідно якого заповідала все своє майно їй - [PERSON] Інших спадкоємців не має. Вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини. Однак, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в неї відсутній правоустановчий документ на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що унеможливлює оформлення спадщини. У зв'язку з чим просила визнати право власності на вищезазначене нерухоме майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник Ладижинської міської ради в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від міського голови [PERSON] надійшла заява, у якій він просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ради, та в задоволенні позову щодо визнання права власності на житловий будинок із господарськими спорудами [ADDRESS], - відмовити, оскільки не було надано доказів того, що вищезазначені об'єкти нерухомого майна перебували у власності [PERSON] на момент її смерті та увійшли у спадкову масу. В іншій частині вирішення позову покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO], після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно у виді житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], та земельного паю, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 2,79га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради. Відповідно до заповіту від 23.11.2001 року [PERSON]. заповідала все своє майно [PERSON], інших спадкоємців не має. Проте, позивач оформити спадщину не має можливості, оскільки правоустановчі документи втрачено. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 217. Із заповіту від 23.11.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON], видно, що [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було із чого б воно складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право. Із довідки № 621 від 04.09.2018 року, виданої КП «Тульчинське МБТІ», видно, що станом на 31.12.2012 року, згідно архівних даних, власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], була [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 28.05.1981р. [NUMBER], видане на підставі рішення виконкому Ладижинської міської Ради народних депутатів № 72 від 16.04.1981р. Із довідки № 7-21/302 від 29.08.2018 року, виданої відділом містобудування та архітектури Ладижинської міської ради Вінницької області видно, що назву вулиці [ADDRESS] згідно з свідоцтвом на право собистої власності на житловий будинок [NUMBER] від 28.05.1981 року належав [PERSON] Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 29.10.2010 року відділом Держкомзему у м. Ладижин Вінницької області витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 29.10.2004 видно, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER], на території Ладижинської міської ради із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] видно технічні характеристики цього будинку. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 786/02-31 від 10.10.2018 року видно, що завідувачем Другої тростянецької нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належало [PERSON], у зв'язку з тим, що спадкоємець не надав документи, що підтверджують право власності на вищезазначене майно. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Аналізуючи приведені докази суд звертає увагу на те, що покійна [PERSON] на законних підставах (свідоцтво про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 28.05.1981 року, видане виконкомом Ладижинської міської ради народних депутатів) володіла житловим будинком із господарськими спорудами, а позивачка , являючись спадкоємцем [PERSON], не може оформити спадщину, оскільки свідоцтво було втрачено. Позов в частині спадкування земельного паю ніким не оспорюється, а тому підлягає задоволенню. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, які він обґрунтовує тим, що суду не надано доказів того, що вищезазначені об'єкти знаходились у власності [PERSON] на момент її смерті та увійшли в спадкову масу, адже те, що [PERSON] була власником вказаного нерухомого майна повністю доведено позивачкою. Зокрема, про це свідчить довідка КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», а також довідка відділу містобудуваня та архітектури Ладижинської міської ради, у яких міститься інформація про те, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2500 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 12, 13, 77, 78, 79, 80, 141, 223, 259, 263-265, 352,354-356 ЦПК України,

Outcome: approved