Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, що 02 березня 2010 року в смт. Братське Братського району Миколаївської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 14,62 га, кадастровий номер 4821455000:01:000:0073, що розташована в межах території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області. Згідно заповіту від 29 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], та зареєстрованого за № 754, [PERSON] заповідала право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК №0096193, та право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК №0096194, у власність [PERSON]. При зверненні позивача до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно, йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки заповіт посвідчено з порушенням норм діючого законодавства - заповіт складено на право на земельні частки (паї), а спадщина відкрилася у виді земельної ділянки. Це сталося через те, що після реалізації своїх прав на земельні частки (паї) та отримання земельної ділянки в натурі [PERSON] не звернула уваги на це та не склала новий заповіт з зміненим заповідальним майном. До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не зявилася, до суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 02 березня 2010 року в смт. Братське Братського району Миколаївської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 14,62 га, кадастровий номер 4821455000:01:000:0073, що розташована в межах території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області, яка належала померлій, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №828027, виданого Братською райдержадміністрацією Миколаївської області 02 лютого 2006 року, на підставі розпорядження від 09 грудня 2005 року №463-р. Із заповіту від 29 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], та зареєстрованого за № 754, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК № 0096193, та право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК №0096194 заповідаю [PERSON] (а.с. 4). 02 лютого 2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 828027, відповідно до якого остання є власником земельної ділянки площею 14,62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області (а.с. 5). Відповідно до повідомлення Братської державної нотаріальної контори № 367/01-16 від 28.05.2016 року, згідно чинного законодавства об'єктом спадщини є земельна ділянка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Я № 828027, а об'єктом заповідального розпорядження є земельна частка (пай) (а.с. 7). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON], відповідно до заповіту від 29 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстрованого за № 754, яким заповідала право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК №0096193, та право на земельну частку (пай) розміром 8,55 ум.кад.га, посвідчене сертифікатом серії МК №0096194, у власність [PERSON], слід вважати, що дане заповідальне розпорядження стосується земельної ділянки розміром 14,62 га, що розташована в межах території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №828027, виданого 02 лютого 2006 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області, на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 09 грудня 2005 року №463-р, яку заповідає у власність - [PERSON], [INFO]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved