Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2013 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350,00 грн. на місяць, починаючи з 01.04.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів з боку відповідача, утворилась заборгованість. За таких обставин,\~\~позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2013 року по 31.02.2019 року в сумі 23150,00 грн., що складає 100 відсотків суми заборговності за аліментами. В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності позивача та представника. Відповідач до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про часткове визнання позовних вимог. Надав до суду розрахунок заборгованості по аліментах, здійснений Кодимським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.05.2019 року №37-4955, відповдно до якого просив стягнути пеню за заборгованість по аліментам. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2013 року сплачує на користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.04.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. \~\~Статтею 196 СК України\~передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. \~\~Частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц дійшла правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно, наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.04.2013 року по 31.02.2019 року, її розмір склав 23150,00 грн. Однак, відповідачем був наданий до суду новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснений Кодимським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.05.2019 року №37-4955, відповідно до якого розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.04.2013 року по 31.02.2019 року склав 19500,00 грн. Відповідно до вищевказаного рохрахунку, наданого відповідачем, розмір пені за заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.04.2013 року по 31.02.2019 року, відповідно до формули, яка викладена у вищезазначеній постанові Верховного Суду, становить 189029,50 грн. Враховуючи, положення ч.1 ст.196 СК України, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню пені за заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.04.2013 року по 31.02.2019 року, у розмірі 19500,00 грн., що становить 100 відсотків суми заборгованості за аліментами. Стосовно розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом розраховано, що позовні вимоги задоволені на користь позивача частково на 84,23 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 19500,00 х 100 / 23150,00), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 15.77 відсотків (100 84,23). З урахуванням задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню 84,23 відсотка судового збору, що складає 647,22 грн. (768,40 х 84,23 / 100).

Outcome: partial