Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Репіна, буд. 18. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що на підставі договору дарування від 26.11.1996 року, який зареєстрований в реєстровій книзі Д-6 під №94 10.12.1996 року, їй належить 100/250 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Репіна, буд. 18. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично у даному домоволодінні не мешкає з жовтня 2012 року, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач добровільно залишив спірне житлове приміщення, забравши всі особисті речі та зараз мешкає у с. Гракове. Позивачка також зазначає, що звертався з вимогою до відповідача про зняття з реєстрації, однак [PERSON] добровільно це не робить. Тому, [PERSON], як власник, який має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення відповідних перешкод, і звернулася до суду з даним позовом. Від позивача та третьої особи до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутність, позивач просила задовольнити позов в повному обсязі, начальник Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] просив прийняти рішення згідно чинного законодавства України (а.с.16,54). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не доповідав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин,\~ відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224\~ ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачами жодних\~ заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 26.11.1996 року, 110/250 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Репіна, буд. 18, належить [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки, виданої головою вуличного комітету 23.11.2015 року, [PERSON] не мешкає за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Репіна, буд. 18 з жовтня 2012 року (а.с.9). Факт реєстрації [PERSON] за адресою:\~ Харківська область, м. Чугуїв, вул. Репіна, буд. 18, підтверджується Довідкою, наданою суду Чугуївським РВ ГУ ДМС України в Харківській області від року №48/4391 від 11.12.2015 року (а.с.19). У технічному паспорті на житловий будинок індивідуального користування фонду, що знаходиться за адресою: вул. Репіна, 18 у м. Чугуєві, вказується, що [PERSON] є власником 110/250 частини будинку (а.с.37-39). Згідно з реєстраційними матеріалами КП «Чугуївське МБТІ» право власності на нерухоме майно по м. Чугуєву на імя [PERSON] зареєстроване: на 110/250 частини будинку №18 по вул. Репіна, у м. Чугуєві на підставі договору дарування, посвідченого Чугуївською держнотконторою від 26.11.1996 року №2755 (а.с.51). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з жовтня 2012 року, будь-яких домовленостей з позивачкою з приводу користування зазначеним нерухомим майном укладено не було, а тому правових підстав для подальшої реєстрації відповідача у будинку позивачки наразі немає, внаслідок чого його необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком, що належить на праві приватної власності позивачу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved