Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, яка відкрилася 30.03.1998 року після смерті її діда - [PERSON], просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за спадковою трансмісією від покійного діда [PERSON], покійного батька [PERSON] та покійної матері [PERSON]. Ухвалою суду від 12.08.2016 року залучено до участі у справі Новолазарівську сільську раду Казанківського району Миколаївської області в якості співвідповідача. 30.09.2016 року [PERSON] надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, яка відкрилася 30.03.1998 року після смерті її діда - [PERSON], просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що після смерті діда позивачки [PERSON], який помер 30.03.1998 року, відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, право на яку він мав згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867. Спадкоємцем померлого являвся його син ( батько позивача) [PERSON], який за свого життя у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ не звертався, але заяви про відмову від спадщини він не подавав до дня смерті, що мала місце 03.07.2004 року. Після смерті діда позивачка у встановлений законом строк не подавала заяву до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки лише в червні 2016 року знайшла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867 виданий ні імя діда [PERSON]. На сьогодні позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого діда, тому в липні 2016 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було в цьому відмовлено з посиланням на пропуск строку для прийняття спадщини. Вважає, що зазначені вище причини пропущення строку, є поважними, тому просив задовольнити позовні вимоги і визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника не забезпечив. Відповідач Новолазарівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника не забезпечив, але надав суду письмову заяву в якій просив справу розглядати у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867 від 24.09.1997 року громадянину [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП «Перемога» розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Як зазначено у свідоцтві про смерть серії І-ФП №140125 від 10.04.2002 року [PERSON] помер 30 березня 1998 року у віці 81 років в с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області. Особистого розпорядження (заповіту) на випадок своє смерті [PERSON] не залишив. Відповідно до інформації Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19.10.2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 30 березня 1998 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникають або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 30 березня 1998 року, а тому слід застосовувати\~ЦК УРСР від 18 липня 1993 року. Згідно до положень\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець\~\~прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 550 ЦК УРСР\~передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений\~ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. Відповідно до постанови державного нотаріуса Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] від 27.07.2016 року спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] \~у зв'язку з пропуском шестимісячного строку. Тобто, позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових справ тільки через вісімнадцять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини. Належних в контексті положень ст.ст.58-60 ЦПК України\~доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що унеможливили своєчасне подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], позивачем [PERSON] суду не надано. Посилання позивача на необізнаність про наявність спадкового майнане заслуговують на увагу, оскільки на час смерті спадкодавця позивач [PERSON] була дієздатною особою, достовірно знала про час та місце відкриття спадщини і мала реальну можливість та достатньо часу для прийняття спадщини у встановленому законом порядку і не мала перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, але вона не скористалася правом на прийняття спадщини, а з позовом до суду звернулася лише 27 липня 2016 року, тобто через вісімнадцять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини і не зазначила жодної обєктивної обставини, яка б заважала їй звернутись до нотаріуса з відповідною заявою за такий тривалий період. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що необізнаність позивача про наявність спадкового майна, не може вважатись об'єктивною, непереборною та істотною перешкодою, а такі причини поважними, тому позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed