Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області, третя особа: приватний нотаріус [PERSON], про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, 10 вересня 2003 року її баба [PERSON] склала заповіт, в якому зазначила про те, що на випадок своєї смерті з належного їй за законом майна, а саме: права на земельну частку (пай) згідно сертифікату та земельну ділянку належну їй за державним актом на право приватної власності на землю, виділену в натурі згідно сертифікату і майнового паю, вона заповідала позивачці. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за № 2527 та посвідчено державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] 10 вересня 2003 року. 05 січня 2017 року [PERSON] померла. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, і в тому числі зазначених земельних ділянок, її було відмовлено у видачі відповідних документів, оскільки майно, що вказане спадкодавцем у заповіті, не підтверджується тим документом, що вказаний в цьому заповіті, оскільки, замість сертифікату нотаріусу було надано державний акт на право власності на земельну ділянку. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року у справі за позовом [PERSON] про тлумачення заповіту, було заміненого неналежного відповідача - Братську державну нотаріальну контору Миколаївської області належними відповідачами - Братською селищною радою Миколаївської області, Новоолександрівською сільською радою Братського району Миколаївської області. Братську державну нотаріальну контору Миколаївської області було виключено з числа відповідачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи. Приватного нотаріуса [PERSON] було виключено з числа третіх осіб. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представники відповідачів не зявилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник третьої особи не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 січня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з земельної ділянки площею 9,02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №421883, виданого 24 травня 2006 року Братською райдержадміністрацією. Згідно заповіту від 09 вересня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 2527, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробила розпорядження відповідно до якого, належний їй житловий будинок № 9 з господарчими спорудами по вул. Лісовій в с. Антоново Братського району Миколаївської області, земельну ділянку на якій він розташований, присадибну земельну ділянку, надану для обслуговування цього житлового будинку та належне мені право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) та земельну ділянку належну мені за державним актом на право приватної власності на землю, виділену в натурі, згідно цього сертифікату і майновий пай, заповідала своїй онуці [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 24.07.2017 року № 278/02-14, в заповіті зазначено, що померла заповідає право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), а надано Державний акт на право на земельну ділянку (а.с. 29). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 9,02 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовано в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 421883, виданого 24 травня 2006 року Братською райдержадміністрацією, заповідає [PERSON], [INFO]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved