Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] у м. Луганськ. Отримані документи не відповідають законодавству України. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, у якій просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, дана справа підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 13420 від 21.03.2017 року УСЗН Міловської районної державної адміністрації, заявниця фактично проживає/перебуває/ за адресою: [ADDRESS] . (а.с.3) Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 11.09.1999 року, заявниця та [PERSON] одружилися [INFO] . (а.с. 3) Згідно копії паспорту [PERSON] , останній був громадянином України. (а.с. 2) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого на тимчасово непідконтрольні території України, а саме у м. Луганськ, [PERSON] , який народився [INFO] у м. Знаменка, Кіровоградської області, помер [INFO] у місті Луганськ. (а.с. 24) Смерть [PERSON] підтверджується копією довідки про причину смерті, яка видана також на тимчасово непідконтрольні території України, згідно якої, [PERSON] помер [INFO] від набряку мозку, інфаркту мозку. (а.с. 4) Згідно копії заказу на надання ритуальних послуг, [PERSON] , який помер [INFO] , було поховано 08.06.2020 року, а салоном - магазином ритуальних послуг « [PERSON] » надавались ритуальні послуги на його поховання. (а.с.5) Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.» Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті незважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання». Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану». Факт такої відмови підтверджується листом Біловодського районного відділу ДРАЦС. (а.с.6) Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником було доведено, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] у м. Луганськ, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню. Однак, доказів на підтвердження реєстрації померлого за адресою: [ADDRESS] , суду не надано (до позову додано копію сторінок паспорту з реєстрацією місця проживання заявниці), у зв`язку з чим в цій частині вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи, що заявниця не сплатила судовий збір до ухвалення судового рішення у справі, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмір 420,40 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial