Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що її матері [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2004 року, укладеного між нею та [PERSON], належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,0613 га по [ADDRESS]. За життя матір заповіту не склала. [INFO] [PERSON] померла. Єдиною спадкоємицею першої черги у порядку спадкування за законом є позивач. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність у неї правовстановлюючих документів на це спадкове майно. При цьому, в документах [PERSON] [PERSON] виявила справу, заведену в КП «Нікопольський міський земельний кадастровий центр» Нікопольського міського відділу земельних ресурсів, про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON] у 2003 році. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, тому вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутністю у зв'язку із зайнятістю на роботі. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.93). Представник відповідача з позовом ознайомлений, заперечень на нього не надав та подав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням діючого законодавства (а.с.101-102). Враховуючи, що відповідач фактично не заперечив проти позову [PERSON] суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як встановлено судом, 20.01.2004 року між матір'ю позивача [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та приватизованою земельною ділянкою площею 0,0613 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). [INFO] [PERSON] померла. На випадок своєї смерті вона спадковим майном не розпорядилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.51-52). Єдиною спадкоємицею першої черги після її смерті у порядку спадкування за законом є її донька [PERSON] (а.с.12-16). Позивач прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] на дату її смерті, що підтверджується довідкою № 434 голови квартального комітету № 31 м. Нікополь від 10.07.2018 року (а.с.30). 19.07.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Бережного О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.27). Проте, 25.10.2018 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через ненадання позивачем правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю земельної ділянки площею 0,0613 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.49 на зв.). У позивача зберігся договір купівлі-продажу від 20.01.2004 року, проте державний акт про право приватної власності на землю відсутній. При цьому, у 2003 році, тобто до укладання договору купівлі-продажу від 20.01.2004 року, [PERSON] звертався до КП «Нікопольський міський земельний кадастровий центр» Нікопольського міського відділу земельних ресурсів, де було заведено справу про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку на території [ADDRESS] (а.с.4-8). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], з 25.12.2003 року зареєстроване за [PERSON] (а.с.15). Беручи до уваги наявність договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, а також земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] правомірно набула право власності на зазначене майно. Враховуючи той факт, що [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], бажає оформити право власності на спадкове майно, від спадкування не усувалася, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved