Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Атланта» про визнання договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 01 квітня 2007 року вона уклала з відповідачем Селянським фермерським господарством «Атланта» договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки площею 3,21 га розташованої на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 01 червня 2007 року за №040754800095. 18 вересня 2008 року вона уклала з відповідачем Додаткову угоду №1 до зазначеного Договору оренди земельної ділянки, де п.7 було викладено в новій редакції, що за користування земельною ділянкою Орендар сплачує щорічно Орендодавцю орендну плату у розмірі 1106,05 грн., що становить 3% від вартості земельної ділянки, примірник якої їй не було надано та яка була зареєстрована у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 27 січня 2009 року за №040964800082. Коли в поточному році її запросили до СФГ «Атланта» з приводу внесення змін до Договору оренди в частині розміру орендної плати, з'ясувалось, що у Додатковій угоді №1 від 18 вересня 2008 року строк дії договору записаний до 31.12.2028 року, тобто на 20 років. Запис дії Договору оренди було зроблено пізніше, про що свідчить внесений запис про це іншим почерком та іншою авторучкою. Зазначена Додаткова угода була підписана нею лише на 2 сторінці, «Реквізити сторін» і строк дії Договору були заповнені уже після підписання Додаткової угоди. Вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотної умови Договору оренди - строку дії Договору. Просила суд поновити строк позовної давності у зв'язку з поважністю його пропуску, визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 18.09.2008 року до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в Державному реєстрі земель за № 040754800095 від 01.06.2007 року укладений між нею та Селянським фермерським господарством «Атланта» зареєстрованим Кременчуцьким районним відділом у Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель запис №-40954800082 від 27 січня 2009 року та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 18 травня 2017 року у справі залучено третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області. В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Представник відповідача за довіреністю Білобров І.О. в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на його безпідставність та надуманість. Так, представник відповідача вказує, що 01 квітня 2007 року Селянське фермерське господарство «Атланта» уклало договір оренди земельної ділянки призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з [PERSON] строк дії якого 10 років. 18 вересня 2008 року до зазначеного договору вони підписали Додаткову угоду №1, де погодили змінити строк дії договору та продовжити його до 31.12.2028 року, а також новий розмір орендної плати. Стверджував, що позивач власноручно вносила до тексту Додаткової угоди узгоджені умови та реквізити сторін і це підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Сама позивач в своїй позовній заяві не заперечує, що вона уклала Договір оренди земельної мідянки і Додаткову угоду з Селянським фермерським господарством «Атланта». З копії реєстру договорів оренди по Бондарівській сільській в графі «Дата і підпис одержувача» під порядковим номером «25» стоїть особистий підпис позивача про отримання нею Договору оренди земельної ділянки з додатками в т.ч. Додатковою угодою після проведення її державної реєстрації 27 листопада 2012 року. Те, що оригінальний примірник, в тому числі і оспорюваної Додаткової угоди, знаходиться саме у позивача, підтверджується долученням її копії до позовної заяви та посиланнями на її обізнаність з кольором «авторучки», якою внесено в її текст інформацію про подовження строку дії Договору оренди земельної ділянки до 31.12.2028. Оскільки позивачу достеменно було відомо про зміст оспорюваної Додаткової угоди з моменту підписання з 2008 року, а сам її текст вона отримала в 2012 році, то вважає, що сплинув строк позовної давності, тому просив його застосувати та відмовити позивачу в задоволенні позову з цих підстав. Крім цього, просив суд не брати до уваги висновок комісійної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 18 вересня 2017 року посилаючись, що вона виконана з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5 п.4.16., а саме: не надано відповідь на 1 та 2 питання експертизи, експерт досліджував та використовував для порівняння лише умовно-вільні та експериментальні зразки підпису та почерку позивача, які виконано нею у дуже великому розриві в часі, також дослідницька частина експертного висновку не узгоджується з узагальненням та оцінкою результатів дослідження. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву, де просили розглянути справу без їх участі та прийняти рішення на власний розсуд. Суд, заслухавши пояснення позивача та уповноважених представників сторін, показання свідків, дослідивши подані докази та оцінивши їх з точку зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до наступних висновків. Установлено, що сторони: [PERSON] і Селянське фермерське господарство «Атланта» 01 квітня 2007 року уклали договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов зазначеного Договору [PERSON] надала, а Селянське фермерське господарство «Атланта» прийняло в строкове платне володіння і користування належну їй згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Кременчуцької райдержадміністрації від 16.05.2005 року №169, яка знаходиться на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області загальною площею 3,21 га кадастровий [NUMBER], нормативно грошова оцінка якої 35864,03 грн., який укладено на десять років, починаючи з дати його підписання сторонами та який був зареєстрований в Кременчуцькому райвідділі ПРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 01.06.2007 року за №040754800095. Як слідує з акта передачі - прийняття згідно договору оренди земельної ділянки №040754800095 від 01 червня 2016 року скріпленого підписами позивача і відповідача, 01 червня 2007 року [PERSON] передала, а уповноважена особа від Селянського фермерського господарства «Атланта» прийняла в оренду земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Межі, розміри та місце розташування земельної ділянки визначені і погоджені сторонами, головою Бондарівської сільської ради та начальником Кременчуцького районного відділу земельних ресурсів, що підтверджується актом від 01 квітня 2007 року. 18 вересня 2008 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в Державному реєстрі земель за №040754800095 від 01 червня 2007 року про викладення п.4 зазначеного Договору в новій редакції, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 36868,22 грн., а також про викладення п.6 в новій редакції, що строк дії договору земельної ділянки до 31.12.2028 року, яку підписали позивач та уповноважений представник відповідача та яка була зареєстрована в Кременчуцькому райвідділі ПРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 січня 2009 року за №040954800082. Частиною 1 ст.792 ЦК України передбачається, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. В частині 2 цієї ж статті вказується, що відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності ( ст.1 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст.13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, йдеться в ст.14 Закону. Умови договору оренди землі визначаються статтею 15 Закону, згідно з якою істотними умовами оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Отже, Договір оренди земельної ділянки укладені сторонами 01 червня 2007 року та зареєстрований Кременчуцьким районним відділом у Полтавській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель запис №040954800082 від 27 січня 2009 року, і Додаткова угода № 1 від 18 вересня 2008 року до нього відповідають вимогам вказаним в ст.15 Закону України «Про оренду землі». Так, вони містять відомості про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що укладена сторонами Додаткова угода відповідає вимогам діючого законодавства на момент її укладення і підстави для визнання її недійсною відсутні. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні в своїх показаннях зазначені висновки суду не спростували Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень позивач не довела суду передбаченими засобами доказування, що відповідач при укладенні Додаткової угоди, яка оспорюється, ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо строку дії Договору оренди землі. При цьому суд критично відноситься до висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №953/954-956 складеної 18 вересня 2017 року про те, що підписи від імені [PERSON] у Додатковій угоді №1 від 18.09.2008 до Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Державному реєстрі земель за №040754800095 від 01.06.2007 в розділі Реквізити сторін Орендодавець в графі «Підпис», виконані авістами для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не [PERSON], а іншою(-ими) особою(-ами), оскільки вони суперечать в іншим встановленим в судовому засіданні обставинам, підтвердженими належними доказами. Так, позивач не заперечувала в судовому засіданні, що представник відповідача надавав їй текст Додаткової угоди № 1 і вона ознайомлювалась з ним, була не згодна про продовження терміну дії Договору оренди земельної ділянки, тому в тій графі поставила прочерк, а з іншими змінами погодилась і підписала її, стверджувала, що строк дії Договору до 31.12.2008 було дописано вже після підписання її нею. Це питання про відповідність внесених відомостей та час їх внесення, а саме: 31.12.2008 ставилося на вирішення зазначеної експертизи, але не вирішувалось, як вказано в її висновках. Із матеріалів справи також вбачається, і це не спростовується позивачем, що Селянське Фермерське господарство «Атланта» з 2007 року відкрито користується спірною земельною ділянкою, сплачуючи земельний податок та виплачуючи оренду плату позивачу за користування нею. Зазначені обставини підтверджуються відомостями про видачу орендної плати за оренду земельного паю, де в відповідній графі про отримання плати наявні підписи [PERSON] З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність волевиявлення позивача на укладення оспорюваної Додаткової угоди, про що свідчить фактична передача земельної ділянки відповідачу та отримання орендної плати, тому не вбачає порушення прав позивача, що потребують захисту в порядку цивільного судочинства. Крім цього, суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст.256 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В частині 1 ст.261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Із викладеного слідує, що перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Установлено, що позивач була присутня 18 вересня 2008 року безпосередньо в момент підписання оспорюваної Додаткової угоди, а це означає, що з цього часу вона і довідалась про вчинення зазначеного правочину. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту, коли позивач довідались про вчинення правочину - оспорюваної Додаткової угоди і до моменту подання позову пройшло більше 3 років, то строк позовної давності сплинув, і відповідач зробив заяву про застосування позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підстав поважності причини пропущення позовної давності позивач не вказує, тому суд не вбачає підстав для його поновлення. Посилання позивача, що про оспорювані нею положення Додаткової угоди щодо продовження строку дії Договору оренди їй стало відомо в поточному 2017 році не підтверджені доказами. Так, відповідно до Реєстру Договорів оренди по Бондарівській сільській раді в графі «Дата і підпис одержувача» під порядковим номером «25» стоїть підпис позивача [PERSON], що свідчить про отримання нею Договору оренди земельної ділянки з Додатками після проведення їх державної реєстрації 27. 11.2012. Крім цього, позивач надала при зверненні до суду з позовною заявою, яка розглядається, оспорювану Додаткову угоду в оригіналі, що свідчить про те, що вона в неї знаходилась. Оскільки суд в задоволенні позову відмовляє позивачу в повному обсязі, то слід в відповідності до вимог ст.141 ЦПК України відмовити і в стягненні понесених нею судових витрат.

Outcome: dismissed