Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом в інтересах [PERSON], посилаючись на те, що остання, на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2016 року, є власником квартири №8, що розташована за адресою: Херсонська область, м.Нова Каховка, пр.Дніпровський, будинок №41. Також, в ній зареєстровані відповідачі, які є колишніми власниками цього житла. Відповідно до умов вказаного договору купівлі-продажу, відповідач [PERSON] та члени його родини [PERSON], [PERSON] зобов`язалися знятися з реєстрації у квартирі у строк до 14.06.2016 року, але до цього часу вони свої зобов`язання не виконали, в добровільному порядку з реєстрації у вказаному жилому приміщенні не знімаються, що позбавляє позивачку права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на неї тягар по сплаті комунальних послуг за відповідачів. Представник позивачки - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у своїй письмовій заяві просила позовну заяву задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, за останнім відомим місцем реєстрації про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України - власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2016 року, належить квартира № 8, яка розташована за адресою: Херсонська область, м.Нова Каховка, пр.Дніпровський, 41, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу серії НВТ 206679 від 31 травня 2016 року. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої КП «Новкаховське житлово-експлуатаційне управління» від 07.06.2016 року, в зазначеній квартирі зареєстровані колишні власники квартири - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За умовами п.4.3 договору купівлі-продажу, продавці зобовязалися знятись з реєстрації у строк до 14 червня 2016 року, проте до цього часу свої зобов`язання не виконали. З системного аналізу норм ЦК України, що регулюють право власності особи на житло, випливає, що власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як колишні власники вказаної вище квартири втратили право користування нею з моменту визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], а тому вимоги позивачки щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №8, що розташована в м.Нова Каховка, Херсонської області по пр.Дніпровському, 41 ґрунтуються на вимогах закону, і є такими, що підлягають задоволенню. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: approved