Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором про матеріальне утримання дітей, який мотивує тим, що 12.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір про матеріальне утримання дітей, відповідно до пунктів 4, 5 якого відповідач зобов'язується сплачувати аліменти на утримання їхніх двох доньок у розмірі по 1000 гривень щомісячно до [INFO], однак свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим вона звернулася до суду із даним позовом. [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про розірвання договору в односторонньому порядку, яка ухвалою суду 22.06.2015 року об'єднана в одне провадження з первісною позовною заявою. Зустрічну позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що згідно пункту 2 договору від 12.04.2012 року вони з позивачкою домовилися, що доньки залишаються на вихованні у матері, але батько буде мати право вільно спілкуватися з доньками та брати участь в їх вихованні: забирати дітей в першу та третю неділю місяця у п'ятницю та повертати їх у суботу, а у інші неділі забирати їх у суботу та повертати у неділю. Крім цього батько має право за погодженням з матір'ю забирати доньок під час своєї відпустки але не більше 7 днів один раз на рік. Вказує, що взяті на себе зобов'язання відповідачка [PERSON] не виконувала, перешкоджала і перешкоджає йому брати участь у вихованні дітей, через що він звертався до органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із відповідною заявою і рішенням № 01-6.10/1205 від 04.05.2012 року йому надано дозвіл на участь у вихованні дітей, складено графік та зобов'язано батьків дотримуватися графіку зустрічей. У зв'язку з тим, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні та участі у вихованні дочок, вважає, що цим вона порушує істотні умови договору, тому просить суд догорів про матеріальне утримання дітей від 12.04.2012 року розірвати. Крім цього, відповідач по первісному позову [PERSON] подав до суду письмове заперечення на первісну позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, просить суд в задоволенні таких відмовити. Заперечення обґрунтовує тим, що згідно умов договору від 12.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Гелеван С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1505, він тривалий час сплачував аліменти, що підтвердив квитанціями, доданими до заперечення, і через те, що позивачка не виконувала умови п.2 договору припинив перерахунок аліментів. Вважає, що пред'явлений позов про стягнення коштів не відповідає способу захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦК України і позивачка повинна була звернутися до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу із заявою про видачу виконавчого напису нотаріуса для стягнення коштів за вказаним договором. Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивачка по первісному позову [PERSON] від імені та в інтересах якої діяв адвокат Свида В.І., уточнила позовні вимоги - просила суд стягнути з відповідача по первісному позову [PERSON] суму боргу за договором про матеріальне утримання дітей, з врахуванням індексу інфляції в розмірі 46951 грн. та понесені нею судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься заява її представника Свиди В.І. про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні представники позивачки по первісному позову Свида В.І., Дидинська Б.М. уточнені позовні вимоги по первісному позову підтримали, з мотивів викладених в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог і просили суд такі задоволоти в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву не визнали, в задоволенні такої просили суд відмовити. Зокрема адвокат Дидинська Б.М. суду пояснила, що позивачка за первісним позовом [PERSON] не робить перешкоди у зустрічі відповідача [PERSON] з дітьми. Однак самі діти - дочки сторін [PERSON] та [PERSON] уникають зустрічі з батьком. Відповідач по первісному позову [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили суд в їх задоволенні відмовити з мотивів, викладених в письмовому запереченні до позовної заяви. Зустрічні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в зустрічній позовній заяві, просили суд такі задоволити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 17.07.1999 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Виноградівського районного суду від 01.11.2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12.04.2015 року [PERSON] та [PERSON], як батьки, уклали договір про залишення дітей на вихованні у матері, про участь батька у вихованні дітей, сплату батьком аліментів на дітей та його участь у додаткових витратах на їх утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Гелеван С.І., зареєстрований в реєстрі за № 1505. Так, відповідно до пункту 2 договору сторони домовилися, що доньки залишаються на вихованні у матері, але батько буде мати право вільно спілкуватися з доньками та брати участь в їх вихованні, забирати дітей в першу та третю неділю місяця у п'ятницю та повертати їх у суботу, а у інші неділі забирати їх у суботу та повертати у неділю. Крім цього батько має право за погодженням з матір'ю забирати доньок під час своєї відпустки але не більше 7 днів один раз на рік. Пунктом 3 договору визначено, що на утримання доньок батько сплачує аліменти у розмірі визначеному цим договором, а згідно пункту 4 - у зв'язку з тим, що батько має нерегулярні, мінливі доходи він буде сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до [INFO]. Сторони дійшли згоди, що в разі невиконання батьком своїх обов'язків за цим договором мати може стягувати аліменти на підставі виконавчого напису нотіріуса або на підставі рішення суду ( пункт 10 договору). Даний договір був підписаний сторонами у присутності нотаріуса. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Статтею 157 ч.4 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо особа порушила зобовязання по договору, вона несе відповідальність згідно чинного законодавсьва. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в судовому засіданні належними доказами встановлено і визнано відповідачем по первісному позову [PERSON], що взяті на себе зобов'язання по сплаті аліментів на утримання дітей за договором від 12.04.2012 року він припинив виконувати. Згідно уточненного розрахунку наданого позивачкою за первісним позовом, який прийнятий судом, відповідач за первісним позовом [PERSON] станом на 07.09.2015 року має суму заборгованості по вказаному договору в розмірі 46951 грн., яка складається з наступного: - 33000 гривень - основний борг за 33 місяці (по 1000 грн. за місяць), за період з 11.12.2012 року по 10.09.2015 року, з врахуванням поданих відповідачем 8-ми платіжних квитанцій, що містяться в матеріалах справи; - 4324 грн. - інфляційні нарахування за 2014 рік; - 9627 грн. - інфляційні нарахування за 5 місяців 2015 року. Таким чином, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що уточнені вимоги по первісному позову є обґрунтованими, обставини, наведені позивачкою [PERSON] знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак такі слід задовольнити повністю. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання договору про матеріальне утримання дітей від 12.04.2012 року в односторонньому порядку, суд приходить наступного висновку. Загальні положення про договір визначені у розділі ІІ главі 52 ЦК України. Зокрема, ст. 627 ч.1 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частинами 1 та 2 статті 651 ЦК України передбачено підстави для зміни або розірвання договору. Так, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідачка [PERSON] перешкоджає йому брати участь у вихованні дочок, через що він звертався до органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із відповідною заявою. Судом встановлено, що згідно рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації № 01-6.10/1205 від 04.05.2012 року [PERSON] надано дозвіл на участь у вихованні дітей, складено графік та зобов'язано батьків дітей дотримуватися графіку зустрічей та інформувати службу у справах дітей про хід зустрічей. 10.02.2014 року [PERSON] звернувся із листом до голови Виноградівської районної державної адміністрації з приводу того, що [PERSON] недотримується рішення органу опіки і піклування та перешкоджає йому, як батьку, у спілкуванні з дітьми. Листом служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації від 20.03.2014 року за № Т-22/01-8/219 позивача за зустрічним позовом [PERSON] було повідомлено, що графік зустрічей з дітьми порушується внаслідок небажання дітей проводити зустрічі з батьком та прийнято рішення рекомендувати [PERSON] проводити бесіди з дочками щодо необхідності проведення зустрічей та спілкування з батьком. Таким чином, аналізуючи обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано жодних переконливих та допустимих доказів щодо порушення відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] умов договору від 12.04.2012 р. щодо створення нею перешкод у зустрічах батька з дітьми та наявність, внаслідок цього, завданої йому шкоди, тому у задоволенні зустрічних позовних вимог про розірвання договору необхідно відмовити в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved