Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 22.01.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Забрідської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №01. Від даного шлюбу у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось, а тому 05.05.2017 року рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області шлюб між ними розірвано, та було стягнуто з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 2000 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи з 17.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки колишній чоловік матеріальної допомоги не надає, у справах сім`ї участі не приймає, у додаткових витратах на дітей участі не приймає, просить збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно на двох дітей до повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява позивачки відповідно до якої, остання позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Мартинов Г.К. надав суду заяву відповідно до якої, заявлені [PERSON] позовні вимоги вони не визнають, просять відмовити у задоволенні таких та розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 06.03.2012 року виконавчим комітетом Забрідської сільської ради В.Березнянського району Закарпатської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02.01.2014 року виконавчим комітетом Забрідської сільської ради В.Березнянського району Закарпатської області Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05.05.2017 року даний шлюб було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи з 17.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з аналізу наведених положень, можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.п. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В ході розгляду справи не встановлено, а позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, а також не доведено зміну матеріального стану та інших обставин, визначених ст. 192 СК України, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не доведено існування обставин, з якими закон визначає збільшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. ст. 181, 192 СК України,

Outcome: dismissed