Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Фанчиківської сільської ради Закарпатської області про виселення без надання іншого житлого приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку в с.Фанчиково по вул.Головна, 89. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 12.12.2000 року, однак колишній чоловік і надалі проживає та зареєстрований у вищевказаному будинку. Відповідач систематично порушує правила співжиття, що проявляється у вчиненні фізичного та психологічного насильства в сімї відносно позивачки та їхніх спільних дітей. Позивачка неодноразово зверталася із заявами в поліцію щодо неналежної поведінки відповідача, пропонувала йому добровільно виселитися з її будинку, однак [PERSON] жодним чином не реагував на заходи впливу, що вживали працівники поліції. Позивачка вважає, що систематичне порушення правил співжиття робить неможливим для позивача та інших членів сімї проживання з відповідачем в одному будинку, а заходи запобігання виявилися безрезультатними. Просить суд виселити відповідача [PERSON] із житлового будинку, що знаходиться в с.Фанчиково по вул.Головна, 89 без надання іншого житлового приміщення. Представник позивачки подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Проти заочного розгляду справи не заперечують, приєднують до матеріалів справи копію висновку спеціаліста №352 від 14.09.2016 року. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про поважність причини неявки суд не повідомив та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.158, ч.1 ст. 169, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Предтавник третьої особи Фанчиківської сільської ради Виноградівського району в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи, належним чином, заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проведено на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2001 року [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в с.Фанчиково, вул.Головна, 89 Виноградівського району. Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сімї, виданою виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради від 02.09.2016 року №933 стверджується, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] та до складу її сімї належать: [PERSON], [INFO] чоловік; [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] донька. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про шо в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 12.12.2000 року зроблено запис №152. Однак, відповідач [PERSON] продовжує і надалі проживати в будинку позивачки, при цьому систематично порушує правила співжиття, що проявляється у вчиненні фізичного та психологічного насильства у сімї щодо позивачки та їх спільних дітей. Як вбачається із доказів, поданих позивачкою, вона неодноразово зверталася із заявами в поліцію щодо неналежної поведінки відповідача, пропонувала йому добровільно виселитися із її будинку. За фактом звернення позивачки до Виноградівського ВП за №3279 від 18.07.2016 року, працівниками Виноградівського ВП здійснено перевірку з виїздом на місце. 10.08.2016 року [PERSON] винесено офіційне застереження про неприпустимість скоєння насильства в сімї. За фактом звернення позивачки до Виноградівського ВП від 05.08.2016 року, працівниками Виноградівського ВП здійснено перевірку з виїздом на місце. 02.09.2016 року Виноградівським ВП скеровано до Виноградівського районного суду справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ознаками ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою судді Виноградівського районного суду від 12.09.2016 року вказані матеріали направлено для належного оформлення. Крім того, як вбачається з висновку спеціаліста №352 від 23.09.2016 року, позивачці [PERSON] 14.09.2016 року в ході сварки, було заподіяно тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Вказаними обставинами стверджується факт триваючої антигромадської поведінки [PERSON], що унеможливлює подальше співжиття інших членів сімї з ним. Положеннями ст.41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачені права власника житлового будинку, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п.33 Постанови N° 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно положень ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як зазначено у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК, осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурора ми органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Враховуючи, що позивач є одноосібним власником спірного жилого будинку (домоволодіння), відповідач більше не є членом його сім'ї, між ними відсутні будь-які домовленості щодо користування відповідачем будинком, порушення правил співжиття носить систематичний характер, а заходи попередження не дали позитивного результату, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягаю до задоволення.

Outcome: approved