Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Батрадівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований наступним. 08 липня 2013 року помер чоловік позивачки, [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 155764 від 09.07.2013 року. Факт перебування у шлюбі з померлим підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії І-ФМ № 301697. Позивачка з її покійним чоловіком проживали в одноквартирному (садибному) житловому будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Батрадь, вул. Коштель, б. 7 (далі Будинок). Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Батрадівської сільської ради № 738 від 17.05.2016 року. Згідно записів у погосподарській книзі села № 4-Г, Будинок належав чоловіку позивачки. Даний факт підтверджується довідкою Виконавчого комітету Батрадівської сільської ради № 712 від 27.04.2016 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить, з-поміж іншого, Будинок. На випадок смерті чоловік для розпорядження належним йому майном залишив заповіт, який посвідчений секретарем Виконавчого комітету Батрадівської сільської ради 17.06.2013 року. Відповідно до заповіту, покійний все належне йому майно заповів позивачці. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину, оскільки відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З метою оформлення та видачі мені свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до державного нотаріуса Берегівської державної нотаріальної контори [PERSON] з приводу прийняття спадщини після смерті чоловіка. 26 квітня 2016 року КП «Берегівським ББТІ БРР» на замовлення позивачки було виготовлено технічний паспорт на Будинок. Відповідно до даних, які містяться в ньому, загальна площа Будинку складає 109,7 кв.м., жила - 77,6 кв.м. Довідка КП «Берегівське ББТІ БРР» від 05.05.2016 року № 199 підтверджує, що будинок не зареєстрований. Разом з тим, державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори [PERSON] 14.05.2016 року надано на усне звернення позивачки лист-розяснення вих. № 211/02-14 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок під № 39а по вул. Прикордонній в селі Горонглаб Берегівського району Закарпатської області. Дана відмова мотивована тим, що при перевірці належності житлового будинку померлому встановлено відсутність документа, який підтверджує право власності на зазначений житловий будинок. Отже, у позивачки, як спадкоємця, відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. У звязку з вищезазначеним, нотаріусом рекомендовано їй звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав, що вона і зробила. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач представник виконкому Батрадівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved