Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 червня 2015 року [PERSON] визнано винною та засуджено за ч.1 ст. 125 КК України. Указаним вироком суду встановлено, що 18 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], на час коли останні знаходилися у житловому будинку [PERSON] що в с. Байраки Герцаївського району, на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої [PERSON] заподіяла [PERSON] легкі тілесні ушкодження. Унаслідок цього злочину у позивачки погіршився стан здоровя, вона перенесла психологічний стрес, нервовий зрив, через що вимушена була звернутися до лікувальних установ. Тому, на відшкодування моральної шкоди просила стягнути з відповідачки на її користь 25000 грн., а також, понесені судові витрати на правову допомогу в розмір 700 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і суду дала пояснення по обставинах справи, викладених в позовній заяві. Водночас просила суд зважити на тривалість її лікування з часу нанесення відповідачкою тілесних ушкоджень й по нині та повязаних із цим коштів на придбанням ліків, що в цілому дорівнює 25000 грн. Представник позивачки [PERSON] просив суд задовольнити вимоги позивачки, посилаючись на те, що вирок за яким відповідачку було засуджено за обставин заподіяння позивачці тілесних ушкоджень набрав законної сили. При цьому, під час кримінального провадження позивачкою позов про відшкодування моральної шкоди не заявлявся. Вважає, що розмір коштів яких позивачка просить стягнути з відповідачки в рахунок моральних страждань буде відповідати перенесеним нею переживанням й психологічному стресу, та й повязаним із цим її лікуванням протягом тривалого часу. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 вересня 2015 року [PERSON] засуджена за ч.1 ст. 125 КК України та визнана винною у тому, що 18 червня 2015 року нанесла декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла [PERSON] чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження у виді синців в середній третині правого плеча по зовнішній поверхні, в середній третині лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, в середній третині правого стегна по передній поверхні та в нижній третині правого стегна по внутрішній поверхні (а.с.5). Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вироком Герцаївського районного суду від 10 вересня 2015 року встановлено безспірний факт винуватості відповідачки [PERSON] у нанесені позивачці [PERSON] тілесних ушкоджень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України, одним з яких може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що за характером та ступенем заподіяних позивачці тілесних ушкоджень, глибиною перенесених нею душевних страждань, їй заподіяна моральна шкода. Згідно частинами 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди звернув увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ураховуючи вищенаведене, зокрема вину [PERSON] у заподіяні тілесних ушкоджень [PERSON], моральних переживань які перенесла позивачка внаслідок протиправних дій відповідачки і повязаних із цим розладом її нормального життя, суд приходить до висновку, що в розрізі даного спору відповідачкою [PERSON] має бути відшкодовано позивачці моральну шкоди в розмірі 3000 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України). Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК України передбачено витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Особу, яка надає правову допомогу, згідно положень ч.1 ст. 47 ЦПК України, віднесено до інших учасників цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до п. 11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК. [PERSON] приймав участь при розгляді цієї справи в якості представника позивачки, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не можуть бути стягнені з відповідачки. В порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивачки, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial