Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 24 листопада 2007 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON] і в них є двоє неповнолітніх дітей донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, але сімейні відносини припинені, діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча спроможний це робити. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення проти позову і докази на їх обґрунтування не подав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 24 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з матірю в с.Григорівка, Бахмацького району, Чернігівської області. Як вбачається з копій свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕЛ № 060081, виданого виконкомом Григорівської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області, [PERSON] серії І-ЕЛ № 117375 виданого виконкомом Григорівської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області, їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Отже, відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], будучи особою працездатного віку, не маючи інших дітей, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього інших дітей та непрацездатних утриманців, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити і стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 20.09. 2016 року . Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved