Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла під час її роботи на ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янська в загальній сумі 1658,47 гривень, а також компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 10034,40 грн., посилаючись на те, що за рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 04.11.1997 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 852,38 грн. Рішенням Слов'янського міського суду , справа № 2-833-2001 від 25 січня 2001 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 806 грн. 09 коп., вищевказані рішення були направлені до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції для виконання, але на теперішній час не виконані. 24 січня 2013 року одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України про те, що станом на 01 січня 2013 року в Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. 18 жовтня 2013 року одержано лист Державної виконавчої служби України, про те, що Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. В вересня 2015 року вони звернулися до ліквідатора ВАТ «Содовий завод» Магдєєвої Н.М. та 08 вересня 2015 отримали відповідь, відповідно до якої виконавчою службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції було описане майно цехів ГОК та ХОК заводу більше ніж на 5 млн. грн., але ці кошти так і не були направлені на погашення боргів по заробітній платі та на підприємство не надходили. ВАТ «Содовий завод» не володіє інформацією про те, куди направлені грошові кошти від торгів, хоча протягом тривалого часу звертається з даного питання до прокуратури та інші контролюючі органи, але результатів немає. За весь час державні органи не вжили заходів щодо сплати заборгованості із заробітної плати та виконання рішень суду, не припинили порушення його прав протягом тривалого часу. Тривалість виконання остаточного рішення вона чекає більше десятиліття. Оскільки ВАТ «Содовий завод» на 100% було державним підприємством, то у відповідності до вимог ст.. 619 ЦК України та ст.. 2 зазначеного Закону № 4901-У1 від 05.06.2012 року держава в особі Фонду державного майна України має нести субсидіарну відповідальність, а тому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1658,47 гривень, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 10034,40 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Фонду державного майна України у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на доводи викладені в наданому ним запереченні. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної у зв'язку з затримкою терміну її виплати задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 20 січня 1995 року по 09 серпня 1999 року працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Содовий завод». При звільненні з підприємства відповідачем не було проведено з нею повного розрахунку по заробітній платі. Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області, справа № 2-3232-1997 від 04 листопада 1997 року вирішено стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 852 грн. 38 коп., Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області, справа № 2-833-2001 від 25 січня 2001 року вирішено стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 806 грн. 09 коп., Як вбачається з заперечення проти позову наданого Фондом державного майна України в Донецькій області № 10-25-5432 від 29.03.2016 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод».Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 року у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ «Содовий завод» призначено арбітражного керуючого Магдєєву Н.М. Ухвалою від 14.05.2014 року процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора ВАТ продовжено до 17.10.2014 року. Листом від 30.09.2013 року Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 року № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод» 03.07.2014 року та 29.08.2014 року організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод», які визнані такими, що не відбулися у зв'язку із відсутністю заяв. Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства. Суд не може погодитися з доводами позивача щодо того, що відповідач має нести субсидіарну відповідальність за дії Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі. Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Згідно ч. 2 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про акціонерні товариства» засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування. Отже, ч. 2 ст. 152 ЦК України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало. Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. До повноважень Фонду державного майна України належить погодження мирових угод, планів санації і переліків ліквідаційних мас та змін і доповнень до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації. Враховуючи відсутність правових підстав для субсидіарної відповідальності Фонду державного майна України в результаті діяльності Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed