Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04.10.2006 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. При цьому зазначає, що на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки дитина підросла, а тому збільшилися витрати на її утримання, у звязку з чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з наведених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій проти позову заперечив, мотивуючи тим, що він офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату. Крім того в нього на вихованні також перебувають ще двоє дітей, а дружина находиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною. З огляду на зазначене просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Обовязками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст. 150 СК України, є обовязок піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення про зменшення або збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя особи з якої стягуються аліменти або особи, яка отримує аліменти та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічно згідно з п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Заперечуючи проти позову позивач зазначає, що він офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату. Крім того в нього на вихованні також перебувають ще двоє дітей, а дружина находиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною. У звязку з цим судом встановлено, що відповідно до наказу ПП [PERSON] № 5 від 01.08.2016 року «Про прийняття на роботу» [PERSON] з 01.08.2016 року прийнятий на роботу водієм вантажного автомобіля з посадовим окладом 1450 грн. Зазначене також підтверджується і трудовим договором від 01.08.2016 року. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФМ № 336781 від 15.12.2015 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно з свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 195165 від 04.05.2011 року [PERSON] є також батьком [PERSON], [INFO]. Матірю цих дітей є [PERSON], яка відповідно до довідки ПАТ «Закарпаттяобленерго» № 77 від 15.08.2016 року з 09.02.2016 року по 03.12.2018 року перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. При цьому суд також враховує, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, як про це просить суд позивач, відповідно до вимог ст. 184 СК України можливе у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того до обставин, за яких суд може ухвалити рішення про зменшення або збільшення розміру аліментів за ст. 192 СК України, закон відносить зміну матеріального стану батьків дитини. При цьому під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється зявлення у сімї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоровя або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоровя платника аліментів. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення свого матеріального стану або здоровя, зміни сімейного стану або ж поліпшення матеріального стану відповідача, які б могли вказувати на наявність підстав для зміни розміру стягнутих за рішенням суду аліментів в порівнянні з періодом коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів. Одночасно суд також і враховує правову позицію Верховного Суду України (постанова у справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 року) на яку вказує позивач. Разом з тим зазначає, що Верховний Суд України прийшов до висновку, що в порядку ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), позаяк виключно за наявності підстав для такої зміни. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили позовні вимоги, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову із заявлених підстав слід відмовити.

Outcome: dismissed