Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби\~ Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі: ДВС), третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту стосовно 1/4 частини квартири [ADDRESS] (колишня Радянської міліції) в місті Ізмаїл Одеської області. В судовому засіданні позивачка підтвердила позовні вимоги, пояснивши, що вказана частка квартири належала батьку позивачки - [PERSON], який помер 9 січня 2016 року. Під час оформлення спадщини позивачка дізналася, що ухвалою Ізмаїльського міського суду від 25 лютого 2000 року на цю частину квартири накладений арешт для забезпечення вимог [PERSON], який помер 14 травня 2002 року, але ще 23 серпня 2001 року виконавче провадження було закрито. Спадкоємцем [PERSON] є третя особа [PERSON], який на частку квартири не претендує. Позивачка просить скасувати арешт з частки квартири. Представник відповідача ДВС в судове засідання надала заяву, у якій позов визнала, підтвердила, що ніяких проваджень про стягнення з померлого [PERSON] не існує. Третя особа [PERSON] надав заяву, у якій позовні вимоги також визнав в повному обсязі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ізмаїльського міського суду від 25 лютого 2000 року накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (колишня Радянської міліції) в місті Ізмаїл Одеської області, яка належала батьку позивачки - [PERSON], який помер 9 січня 2016 року, для забезпечення вимог [PERSON], який помер 14 травня 2002 року. Згідно наданих документів 23 серпня 2001 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] було закрито. Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. З огляду на вищенаведене жодних підстав для забезпечення позову шляхом аресту на даний час немає. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача діє в межах своїх повноважень, її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє. Наслідки визнання позову сторонам розяснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved