Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.06.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис №63. Вказує, що 13 листопада 2019 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що за час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає після розлучення разом з нею. Вважає, що дитина має лишитись проживати з нею, для чого вона має всі належні матеріально-побутові умови, повністю опікується інтересами і потребами сина, піклується про нього з моменту його народження, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Також вказує, що вона проживає з сином окремо від колишнього чоловіка, та син перебуває на її утриманні. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] народження , з нею, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи без її участі та задоволити позов. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив. Згідно поданого відзиву зазначив наступне. Вказав, що з даною позовною заявою не погоджується, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам справи та містить велику кількість неправдивої та непідтвердженої інформації. Як на підставу, у зв`язку з якою необхідно відмовити у задоволенні позову вказує на те, що позивач у досудовому порядку навіть не намагалася врегулювати дане питання, хоча вони домовились і про аліменти, які він сплачує, і про місце проживання сина з нею. Додатково вказує, що ними була досягнута домовленість, що син буде проживати за адресою [ADDRESS] , де проживає і сама позивачка. Тому вважає, що предмет спору взагалі відсутній, на підставі чого потрібно відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2019 було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2017 року, [PERSON] народився [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та ту обставину, що відповідач згідно поданого відзиву також вказує на те, що ним фактично було досягнуто домовленість про проживання сина разом з позивачем, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] народження , з позивачем підлягає до задоволення. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не заперечує необхідність брати участь у матеріальному забезпеченні сина та брав участь у його утриманні у поза судовому порядку, підтвердженням чого є Виписка по його картковому рахунку, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також враховуючи матеріальний стан останнього, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] народження , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 03.12.2019 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40 грн. Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved