Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в Кіровоградській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], 2011 року народження, яка після смерті матері [PERSON] проживає в її сім»ї та знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач фактично самоусунувся та ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не проживає з дівчинкою однією сум»єю, не забрав останню на своє утримання, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров»я та умовами проживання, не здійснює фінансового та матеріального забезпечення її потреб та не сплачує аліментів на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка та представник позивача - адвокат Гретченко Л.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому вказали, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бобринецької РДА Кіровоградської області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від нього до суду не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивачки ухвалює у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, також дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому відповідними статтями цього кодексу. Статтею 150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язки з виховання та розвитку дитини, а відповідно до ст. 180 вказаного кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвеції ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789- XII передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого на ім»я [PERSON], 28 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що мати дитини [PERSON] (а.с. 8), померла [INFO], свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого 03.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 9). З довідки про склад сім»ї від 14.08.2015 року, виданої Бобринецькою міською радою, вбачається, що [PERSON], 2011 року народження проживає та знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] (а.с. 13), яка являється матір»ю [PERSON], 1983 року народження, та відповідно бабусею [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER], повторно виданого 23.05.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 10). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони проживають по сусідству з позивачкою, яка виховує свою малолітню онуку [PERSON] та їм відомо, що відповідач [PERSON] більше року не займається вихованням своєї доньки [PERSON], не цікавиться її здоров»ям та життям, а також не здійснює матеріального її утримання. З акту обстеження умов проживання, складеного комісією Бобринецької РДА від 02.11.2015 року, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], вказаний будинок належить її бабусі [PERSON], будинок має газове опалення, центральний водогін, хороший санітарно гігієнічний стан, в будинку маються всі необхідні меблі та предмети домашнього побуту, наявна сучасна побутова техніка, дитина [PERSON] забезпечена всім необхідним: особисті речі, одяг, іграшки, забезпечена продуктами харчування в повному обсязі (а.с. 21). З висновку органу опіки та піклування Бобринецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів № 01-38/480/1 від 12.11.2015 року, встановлено, що з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Бобринецької РДА, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON], 2011 року народження та передати останню під опіку бабусі [PERSON] (а.с. 23). На підставі викладеного, та враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню малолітньої дочки [PERSON] знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами у справі, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] та передання дитини під опікування [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи інтереси дитини та відповідно до ст. 180 СК України задоволенню також підлягають й вимоги до відповідача про стягнення з останнього на утримання дочки [PERSON] аліментів. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,21 грн. та на користь позивачки судовий збір в сумі 551,21 грн. На підставі ст.ст. 56, 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, понесені останньою та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: approved