Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якій просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дитину у розмірі 19508,50 грн. Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був у подальшому розірваний. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] На даний час донька навчається на 1-му курсі денного відділення Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця, за спеціальністю «стоматологія» на платній основі. Позивачем оплачено навчання їхньої доньки за 1 та 2 семестр року в загальній сумі 28056,00 грн. та за проживання в гуртожитку за 1 та 2 півріччя в сумі 2920,00 грн. Також, зумовлені вступом до вищого навчального закладу і переїзд на навчання до іншого міста, позивачем були придбані планшет Prestigio MultiPad 7, вартістю 1681,00 грн., ноутбук HP 250 (J4U57EA)15,6, вартістю 6175 грн., та сумку для ноутбуку PORTO 15,6. Загалом вартість додаткових витрат на навчання дитини за 2015-2016р.р. склала 39017,00 грн. Позивач просила стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 19508,50 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив, що позивач понесла додаткові витрати, повязані з навчанням дитини. При цьому зазначив, що посилання відповідача у запереченнях на те, що донька використовує грошові кошти , які їй присилаються батьком, не на потреби навчання або придбання продуктів харчування, а на курорти, відвідування ресторанів, придбання косметики, є наклепом. Вказував, що донька сторін використовує кошти на власні потреби, а саме на придбання мила, шампунів, відвідує не ресторани, а столові, в яких харчувалась. Щодо відвідування курортів донькою сторін, представник зазначив, що вона їздила в Яремче до своєї подружки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що сам факт вступу до навчального закладу не являється розвитком особливих здібностей дитини, також як позивачка по справі так і його донька не потребують матеріальної допомоги з боку відповідача на оплату навчання, оскільки ті аліментні платежі, які він сплачує, повністю покривають витрати на навчання, в той же час витрати на повсякденні потреби дитини може забезпечити позивач по справі. При цьому відповідач посилався на те, що дитина з ним не погоджувала з ним заклад, в якому збиралась навчатись. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач сплачує аліменти у вигляді ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованостей по сплаті аліментів не було. Відповідач за період з квітня 2015 року по березень 2016 року сплатив аліментів на загальну суму 28577,01 грн., що становить більшу частину додаткових витрат, які просить стягнути позивач, отже відповідач виконав свою частину батьківського обовязку повністю. Вказував, що додаткові витрати стягуються лише на особливі здібності, а навчання не являється розвитком особливих здібностей. Також зазначив, що у відповідача на утриманні перебуває непрацездатний батько-інвалід. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.01.2015р. згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2015р. у справі №695/4195/14-ц. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР № 037530, виданого 02.12.1998р. [PERSON] народилася 26.10.1998 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 30.03.2016 року № 659 Національного медичного університету імені [PERSON], [PERSON] є студентом І курсу стоматологічного факультету Національного медичного університету імені [PERSON] та навчається на денній формі навчання. Термін закінчення університету 2020 рік, та відповідно до договору № 3807 від 18.08.2015р., вартість її навчання складає 140280 грн. за весь час навчання (5 років, 10 учбових семестрів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за навчання доньки [PERSON], 1 та 2 семестри 1 курсу по 14028,00 грн., за кожний семестр, що підтверджується квитанціями № 423497960.1 від 18.08.2015р. та № 482596640.1 від 26.12.2015р. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з довідкою №514 від 29.04.2016р., виданою ВДВС Золотоніського МРУЮ, [PERSON] дійсно сплачує аліменти на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №695-42/15-ц, який видано Золотоніським міськрайонним судом 10.04.2015р. на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Заборгованість станом на 29.04.2016р. відсутня. Згідно з довідкою про доходи [PERSON] працює головним інженером ПАТ «Черкасиобленерго» Золотоніський РЕМ та отримав заробітну плату за період з 01.01.2015р. по 31.03.2016 р. без урахування аліментів у розмірі 116444,13 грн. Сума сплачених аліментів становить 28577,01 грн. З доданих відповідачем суду документів вбачається, що на момент розгляду справи він зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] разом з батьком [PERSON], [INFO] (довідка №586 від 03.02.2016р., довідка характеристика). Як вбачається з довідки МСЕ серії 2 ЧК №037357 [PERSON] являється інвалідом ІІ групи захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково. Відповідно до рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради №62 від 26.02.2016р. було призначено піклувальником над [PERSON], [INFO], його сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як зазначено у постанові Верховного суду України №6-1296цс15 від 24.02.2016р., виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що донька сторін [PERSON] навчається на контрактній формі навчання у Національному медичному університеті, що пов'язано з розвитком її здібностей. У зв'язку з навчанням дочки позивач понесла додаткові витрати в сумі 28056,00 гривень. У позовній заяві позивач посилається, що вступом до вищого навчального закладу і переїзду на навчання до іншого міста повязані витрати на придбання планшету Prestigio MultiPad 7, вартістю 1681,00 грн., ноутбуку HP 250 (J4U57EA)15,6, вартістю 6175 грн., та сумки для ноутбуку PORTO 15,6. Суд вважає, що вказана сума витрат не підлягає до задоволення, оскільки всі ці речі, як убачається з товарного чека №ФОП-000041 були придбані 19.01.2015р., а дитина [PERSON] розпочала навчання у ВНЗ з 01 вересня 2015 року. Отже, вказані витрати не можуть бути стягнуті з відповідача як додаткові. Також не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення додаткових витрат, повязаних з проживанням у гуртожитку в сумі 2920,00 грн., оскільки суд вважає, що ці витрати не повязані з розвитком особливих здібностей дитини. При визначенні розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує вищевикладені обставини, обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, матеріальне становище відповідача, розмір його доходів, той факт, що на його утриманні знаходиться батько [PERSON], піклувальником якого являється відповідач. Разом з тим, зазначені обставини не є підставою для відмови в задоволенні позову, а є обставинами, що мають істотне значення, та враховуються при визначенні судом участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Посилання відповідача на те, що він\~ сплачує аліменти, не може бути взятим до уваги. Участь у додаткових витратах на дитину, як це виходить з вимог\~ст. 185 СК України, є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо непогодження з ним форми і закладу навчання дитини, так як даного обов'язку не передбачено діючим законодавством. Отже, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON] у розмірі 14028,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial