Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає зобов»язати відповідача усунути перешкоди, які він створює їй у користуванні приватною власністю земельними ділянками по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 в м. Конотопі Сумської області, зобов»язавши [PERSON] перенести паркан, встановлений між земельними ділянками по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та по 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області на межу, яка встановлена в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації із землеустрою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 21/100 частин житлового будинку та господарчо-побутових будівель, а також 21/100 частин земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчо-побутових споруд і для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14. ЇЇ сусідом є [PERSON], який також є власником житлового будинку № 16 по 2-му пров. вул. Кочемазова в м. Конотопі Сумської області та суміжним власником земельної ділянки. Відповідач встановив капітальний паркан між їх земельними ділянками, чим порушив раніше встановлену межу земельних ділянок та зайняв 78 кв. м. площі належних їй земельних ділянок. Вона неодноразово прохала [PERSON] перенести встановлений паркан, але він категорично відмовився це зробити. За таких обставин, з метою захисту своїх прав як власника землі вона змушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] (а.с. 21) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що тим [PERSON] встановив паркан на межі їх земельних ділянок та зайняв частину земельної ділянки [PERSON], яка призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчо-побутових споруд та частину земельної ділянки [PERSON], яка призначена для ведення особистого селянського господарства, остання не має проїзду на свою земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчо-побутових споруд, а також зменшилася площа наданої їй у власність ділянки для ведення особистого селянського господарства, чим їй як власнику земельних ділянок, створені перешкоди у користуванні належною їй власністю. Проведеної судовою земельно-технічною експертизою встановлено, що дійсно паркан, встановлений [PERSON] в деяких місцях встановлений на земельних ділянках [PERSON] Але і після висновку експерта [PERSON] відмовився перенести паркан на межу між земельними ділянками, яка встановлена в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації. Прохає також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді спати судового збору в розмірі 243 грн 60 коп, витрат за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 3072 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн 00 коп. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, а також власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: м. Конотоп, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області, на вказану земельну ділянку ним у 2014 році була розроблена землевпорядна документація та визначені межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Власниками суміжних земельних ділянок за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14 є [PERSON] та [PERSON], яка придбала земельну ділянку у [PERSON] Межі земельної ділянки позивача також виділені в натурі (на місцевості). На межі земельних ділянок по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 він встановив паркан з металевого профілю. Він згоден з висновком експерта щодо того, що за існуючими документами на земельні ділянки він частково встановив паркан на земельній ділянці, належні [PERSON] та [PERSON] Однак позов не визнає, так як землевпорядні документи на земельну ділянку по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 були розроблені [PERSON] з порушеннями вимог земельного законодавства, а саме, невірно була визначена межа вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте на свої земельні ділянки [PERSON]В отримав державні акти на право приватної власності на земельні ділянки. Він розробляв документацію на земельні ділянки за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16 у 2013 році та при визначенні меж його земельних ділянок була врахована землевпорядна документація на суміжну земельну ділянку, розроблена [PERSON] та за цією документацією погоджені межі його земельних ділянок по 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області. У 2014 році документацію на земельну ділянку по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 розробляла [PERSON] та при визначенні меж її земельної ділянки також була врахована землевпорядна документація на земельні ділянки по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14, розроблена [PERSON], а також з ним як власником суміжної земельної ділянки, були погоджені межі земельних ділянок [PERSON] В подальшому будинок та земельну ділянку [PERSON] придбала [PERSON] та при визначенні межі її земельних ділянок була врахована документація, розроблена [PERSON] Якщо землевпорядну документацію на земельні ділянки по 2-му пров. Кочемазова, 12-14 розробити з дотриманням вимог земельного законодавства, то розмір його земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд збільшиться і зміниться її межа та, відповідно, паркан буде встановлений на його земельній ділянці. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Конотопської міської ради, управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області, Конотопський міськрайонний виробничий відділ Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Конотопська міська рада в судове засідання не з»явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без участі їх представників (а.с. 233, 243, 237). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення (а.с. 235). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14 знаходяться 2 земельні ділянки: - земельна ділянка з кадастровим номером 5910400000:03:012:0055 площею 0,1 га., призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчо-побутових споруд; - земельна ділянка з кадастровим 5910400000:03:012:0056 площею 0,1 га. для ведення особистого селянського господарства. Власниками вищевказаних земельних ділянок є: 1. [PERSON] власником 21/100 частин земельної ділянки з кадастровим номером 5910400000:03:012:0055 площею 0,1 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 10 липня 2014 року (а.с. 11 -13, 14, 16 ) На вказаній земляній ділянці розташований житловий будинок та господарчо-побутові будівлі, 21/100 частина яких також належать [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності відповідно до договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 10 липня 2014 року (а.с. 8 -13, 17). [PERSON] є також власником 21/100 частин земельної ділянки з кадастровим 5910400000:03:012:0056 площею 0,1 га. для ведення особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 10 липня 2014 року (а.с.14 -16, 18). Вищевказані земельні ділянки та житловий будинок із господарчо-побутовими будівлями був придбаний [PERSON]Я у [PERSON] 2. [PERSON] власником 79/100 частин земельної ділянки з кадастровим номером 5910400000:03:012:0055 площею 0,1 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 669565, виданого 25 вересня 2012 року (а.с. 114-116), а також власником 29/100 частин земельної ділянки з кадастровим 5910400000:03:012:0056 площею 0,1 га. для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 669566, виданого 5 вересня 2012 року (а.с. 117-119). Земельні ділянки з кадастровим номером 5910400000:03:012:0055 та з кадастровим номером 5910400000:03:012:0056 між співвласниками [PERSON] та [PERSON] реально (в натурі) відповідно до їх часток у праві приватної спільної часткової власності не розподілені. На земельні ділянки, які знаходяться за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров вул. Кочемазова, 12-14, [PERSON] у 2012 році була розроблена технічна документація із землеустрою (а.с. 143-150) та між суміжними землевласниками, серед яких і [PERSON], були встановлені та закріплені межі земельних ділянок в натурі на місцевості (а.с. 146). Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 5910400000:03:012:0060 площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16 (а.с. 81, 85, 86). На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарчо-побутові будівлі, які належать [PERSON] на праві власності на підставі до договору дарування від 26 березня 1992 року (а.с. 76, 89-91). [PERSON] є також власником земельної ділянки кадастровий номер 5910400000:03:012:0061 для індивідуального садівництва площею 0, 0357 га., яка також знаходиться за адресою м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16 (а.с. 78-79, 84, 87). На земельні ділянки, які знаходяться за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16 у 2013 році [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості (а.с. 65-75, 151-159). Відповідно до акту про погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27 травня 2013 року були погоджені межі земельних ділянок із суміжним землевласником [PERSON] (м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14) (а.с. 155). [PERSON], яка в подальшому продала земельні ділянки [PERSON], також у 2014 році була розроблена технічна документація на земельні ділянки за адресою: м.Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14 (а.с. 130-142) та 6 лютого 2014 року був підписаний акт про погодження в натурі меж земельних ділянок № 12-14 по 2-му пров. вул. Кочемазова в м. Конотопі Сумської області. Вказаний акт був підписаний співвласником вказаної земельної ділянки [PERSON] та власником суміжної земельної ділянки (м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 16) [PERSON] (а.с. 138). Між земельними ділянками, які знаходяться по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 в м. Конотопі Сумської області та по 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області, [PERSON] встановлений паркан з металевого профілю на залізних та залізобетонних стовпах. Довжина паркану становить 62,79 м. (по земельній ділянці з кадастровим номером 5910400000:03:012:0055 43,43 м., та з кадастровим номером 5910400000:03:012:0056 - 19,36 м.) (а.с. 5, 218-119). Вказані факти сторонами не оспорюються Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а згідно ч 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст. 78 ЗК України http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_447/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1 - 447 право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції Україниhttp://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи, проведеної експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON], фактичне розташування паркану, встановленого [PERSON] між земельним ділянкам по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області не відповідає межам, зазначених земельних ділянок, визначених у правовстановлюючих документах та документації із землеустрою. Невідповідність розташування паркану являє собою наявність перетину ним спільної межі між досліджуваними земельними ділянками та перетину парканом меж земельної ділянки № 16 вздовж червоної лінії. Величина невідповідності (перетину) складає: - вздовж червоної лінії 2-го пров. вул. Кочемазова (перетин з № 16), м - о,19 0,21 (довжина паркану 3,83 м., площа перетину склала 1 кв.м.); - вздовж спільної межі домоволодінь, м: - по кадастровому номеру 5910400000:030:12:0055, м - 1,36 1,03 0,22 (довжина паркану: 43,43 м (1,36+42,07), площа перетину склала 31 кв. м.); - по кадастровому номеру 5910400000:03:012:0056, м - 0,22 - 0,05 1,48 (довжина паркану: 19,36 м (8,31+11,05), площа перетину склала 11 кв. м.). Тобто, в наявності порушення меж земельних ділянок по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області відповідно до правовстановлюючих документах та документацій із землеустрою встановленим парканом. При цьому частина паркану розташована на земельній ділянці, що належить [PERSON], та частина паркану розташована на земельних ділянках, належних [PERSON] Відповідно до результатів проведеного дослідження встановлено, що порушення меж земельних ділянок по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області складаються з перетину парканом спільної межі досліджуваних земельних ділянок та перетину ними межі земельної ділянки домоволодіння № 16 вздовж червоної лінії, що не відповідає вимогам ст. 79 Земельного кодексу України та п. 3.10 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Величина невідповідності (перетину) складає: - вздовж червоної лінії 2-го пров. вул. Кочемазова (перетин з № 16), м - о,19 0,21 (довжина паркану 3,83 м., площа перетину склала 1 еа.м.) - вздовж спільної межі домоволодінь, м: - по кадастровому номеру 5910400000:03:012:0055, м - 1,36 1,03 0,22 (довжина паркану: 43,43 м (1,36+42,07), площа перетину склала 31 кв. м.); - по кадастровому номеру 5910400000:03:012:0056, м - 0,22 - 0,05 1,48 (довжина паркану: 19,36 м (8,31+11,05), площа перетину склала 11 кв. м.) (а.с. 215-224). За таких обставин, в судовому засіданні встановлено порушення прав [PERSON] як власника земельних ділянок, що знаходяться по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 в м. Конотопі Сумської області з боку відповідача [PERSON], який є власником суміжної земельної ділянки, що знаходиться по 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а згідно ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON]Е в судовому засіданні не надано доказів того, що правовстановлюючі документи та документи із землеустрою на земельну ділянку по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 в м. Конотопі Сумської області були розроблені [PERSON] з порушенням діючого законодавства України, що, в свою чергу, призвело до порушень визначення меж земельних ділянок у документах із землеустрою, розроблених в подальшому ним та [PERSON] Суд вважає, що з метою забезпечення дотримання прав [PERSON] як власника земельної ділянки, відповідача слід зобов»язати усунути перешкоди у здійсненні нею права приватної власності на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: м. Конотоп Сумської області, 2-й пров. вул. Кочемазова, 12-14, шляхом перенесення паркану, встановленого між земельним ділянками по 2-му пров. вул. Кочемазова, 12-14 та по 2-му пров. вул. Кочемазова, 16 в м. Конотопі Сумської області на межу, яка встановлена в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації із землеустрою як визначено додатком № 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 97 від 15 березня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать і витрати за проведенням судових експертиз та витрати на правову допомогу. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп (а.с. 1), а за проведення судової земельно-технічної експертизи 3072 грн 00 коп (а.с. 242). Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як роз»яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України ( Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013 ). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». В рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 Конституційний Суд України, зазначив, що аналіз чинного законодавства України з питання визначення певного кола суб»єктів надання правової допомоги та їх повноваження, дає підстави визначити, зокрема, такі види суб»єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (частина друга статті 59 Конституції України); суб»єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об»єднання громадян для здійснення і захисту своїх прав і свобод (частина перша статті 36 Конституції України). [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України, є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України [PERSON] ухвалою суду визнана особою, що надає правову допомогу. Між [PERSON], який за довіреністю представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] як особою, яка надає правову допомогу, 11 серпня 2015 року була укладена угода про надання правової допомоги (а.с. 41, 240). Як вбачається із витягу з такої угоди, [PERSON] брала зобов»язання надати [PERSON] як представнику [PERSON], послуги з складання позовної заяви про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, представництво інтересів в суді (а.с. 41). З повного тексту угоди, укладеної між [PERSON] як представником [PERSON], та [PERSON], яка надає правову допомогу, вбачається, що за консультації, запити та складання позовної заяви представником позивача 11 серпня 2015 року було сплачено 1 000 грн 00 коп, а за представництво інтересів в суді 1 500 грн 00 коп, всього 2 500 грн 00 коп (а.с. 240). З огляду на положення ст. 204 ЦК України, відсутні підстави ставити під сумнів угоду про надання правової допомоги від 11 серпня 2015 року, вона є чинною. Як роз»яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). [PERSON] виконала взяті на себе зобов»язання за угодою про надання правової допомоги від 11 серпня 2015 року, склавши позовну заяву про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приймаючи участь у розгляді цивільної справи. Відповідно до акту виконаних робіт від 31 березня 2016 року на складання позовної заяви було витрачено 3 год. 00 хв. (а.с. 241). Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальну заробітну плату з 1 січня встановлено в розмірі 1218 грн 00 коп, у погодинному розмірі 7 грн 29 коп, а з 1 вересня - 1378 грн 00 коп, а у погодинному розмірі - 8 грн 29 коп. Статтею ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальну заробітну плату з 1 січня встановлено в розмірі 1378 грн 00 коп, а у погодинному розмірі - 8 грн 29 коп. З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу в погодинному розмірі у серпні 2015 року не міг перевищувати 487 грн 20 коп (1218 грн 00 х 40%) та бути нижчим 7 грн 29 коп, а з 1 вересня 2015 року та з 1 січня 2016 року - не міг перевищувати 551 грн 20 коп (1378 грн 00 коп х 40 %) та бути нижчим 8 грн 29 коп. За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати на правову допомогу за складання позовної заяви в розмірі 500 грн 00 коп. Як вбачається з наданої угоди про надання правової допомоги від 11 серпня 2015 року та акту виконаних робіт (наданих послуг) від 31 березня 2016 року за участь фахівця в галузі права в судових засіданнях представником позивача було сплачено 1 500 грн 00 коп (а.с. 240, 241). Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт сплати коштів, а особа, яка надає правову допомогу [PERSON] факт їх отримання. Як вбачається із журналів судових засідань, особа, яка надає правову допомогу [PERSON] приймала участь в судових засіданнях 16 жовтня 2015 року з 8 год. 41 хв. до 8 год. 47 хв. (6 хвилини), 2 грудня 2015 року з 10 год. 05 хв. до 12 год. 40 хв. (2 год. 35 хв.). Всього [PERSON] у 2015 році приймала участь в судових засіданнях 2 год. 41 хв. або 161 хв. (а.с. 54-55, 120). У 2016 році особа, яка надає правову допомогу [PERSON] приймала участь у судових засіданнях 18 січня 2016 року з 10 год. 02 хв. до 10 год. 49 хв. (47 хв.) та 31 березня 2016 року з 14 год. 10 хв. до 15 год. 15 хв. (1 год. 05 хв. або 65 хв). (а.с. 177, 242-243), всього 1 год. 52 хв. або 112 хв. Загальна тривалість часу, витраченого особою, яка надає правову допомогу на участь у справі складає 04 год. 33 хв. ( 2 год. 41 хв. + 1 год. 52 хв.) або 273 хв. (161 хв. +112 хв.). Заробітна плата за 04 год. 33 хв. участі особи, яка надає правову допомогу в судових засіданнях у цивільній справі становить 2 507 грн 96 коп ( 1378 грн 00 коп х 40% : 60 хв. х 273 хв.). За представництво інтересів в суді представником позивача [PERSON] [PERSON] особі, яка надає правову допомогу, було сплачено 1 500 грн 00 коп (а.с. 240, 242). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 5 315 грн 60 коп (243 грн 60 коп судовий збір + 3072 грн 00 коп за проведення експертизи + 500 грн 00 коп за складання позовної заяви + 1 500 грн 00 коп за участь особи, яка надає правову допомогу, у справі).

Outcome: approved