Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , яку він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2001 року. (копія договору додається). 23.03.2002 року між нею і [PERSON] було укладено шлюб. За період шлюбу [PERSON] та [PERSON] на території домоволодіння по [ADDRESS] було побудовано ще один житловий будинок та будівля літнього типу на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого в інспекції ДАБІ у Запорізькій області від 14.05.2013 року серія ЗП № 062131260007 (копія повідомлення додається). Вона, як спадкоємець першої черги, у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, [PERSON] . Після звернення до нотаріуса їй стало відомо, що належна померлому частка спірного житлового будинку була продана 20.04.2017 року, тобто через місяць після його смерті. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2018 року по справі № 310/4268/18 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. про визнання договору недійсним задоволено частково: визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] від 20.04.2017 року, укладений [PERSON] , яка діяла від імені продавця [PERSON] , та [PERSON] , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року у цій справі було також скасовано державну реєстрацію будинку [ADDRESS] , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 20054002 від 20 квітня 2017 року приватним нотаріусом Нароха О.В. Запорізького міського нотаріального округу, на ім`я [PERSON] . На виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 19.03.2019 року державна реєстрація права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] на підставі недійсного договору купівлі-продажу була скасована, але попередній запис про реєстрацію права власності за померлим не був поновлений, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2019 року (копія витягу додається). Поновити в Державному реєстрі речових прав реєстрацію права власності за померлим чоловіком не можливо у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу договору купівлі-продажу від 23.08.2001 року, на підставі якого [PERSON] належало вказане майно. У зв`язку з вищенаведеним, постановою приватного нотаріуса Бердянського МНО Градової В.Г. від 17 вересня 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Державна реєстрація права власності на ім`я померлого на частку житлового будинку [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, спадкоємиця [PERSON] також не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Таким чином, у неї існують перешкоди в оформленні спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка, тому вона змушена звернутися до суду із цим позовом. Інші спадкоємці першої черги, що звернулися за прийняттям спадщини після [PERSON] , відсутні, у зв`язку з чим відповідачем по справі вона вказала Бердянську міську раду. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 05.11.2020 року до участі у справі було залучено в якості третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 03.12.2020 року до суду надійшов позов третіх осіб [PERSON] і [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позову позивачі вказують на те, що вони є дітьми померлого [INFO] [PERSON] . Про смерть батька позивачі дізнались в липні 2018 p. Випадково, прочитавши інформацію в соціальних мережах про те, що остання дружина [PERSON] - [PERSON] судиться з тіткою позивачів - [PERSON] (рідною сестрою [PERSON] ) за спадщину, яка залишилась після його смерті. Позивачі через представника 14 серпня 2018 року звернулись до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Градової В.Г., в провадженні якої є відкрита спадкова справа померлого [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини. Листом від 30.08.2018 р. приватний нотаріус повідомила представника позивачів про наявність в її провадженні спадкової справи № 43/2018, відкритої [INFO] після померлого [PERSON] , та надала рекомендації щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У вересні 2018 р. і у квітні 2019 р. позивачі, через свого представника, зверталися до Бердянського міськрайонного суду із позовом про встановлення додаткового строк для прийняття спадщини. Перший позов був повернутий. За другим позовом їм було відмовлено у відкритті провадження, оскільки [PERSON] є іноземним елементом, зареєстрована в Російській Федерації, місця проживання, рухомого чи нерухомого майна в Україні на час подання позову до суду не мала, тому спір не підсудний Бердянському міськрайонному суду Запорізької області. Зважаючи на те, що у вересні 2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом з посиланням на приписи ст. 1268 ЦК України щодо належності спадкоємцю спадщини з часу її відкриття, в матеріалах справи наявні докази щодо вартості спадкового майна, вважають, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини щодо нерухомого майна, яке розташоване в м. Бердянськ, також є підсудним Бердянському міськрайонному суду Запорізької області. Відповідач [PERSON] , звертаючись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, не повідомила нотаріуса про наявність у [PERSON] інших спадкоємців, хоча достовірно знала про те, що у [PERSON] є двоє синів від першого шлюбу та про місце їх проживання. До 2017 р. позивачі, які тривалий час проживають за кордоном разом з матір`ю, колишньою дружиною [PERSON] , спілкувались з батьком шляхом телефонних переговорів. Останнє спілкування відбулось 17 січня 2017 р., коли діти вітали батька з днем народження. В подальшому ні [PERSON] , ні відповідач [PERSON] на дзвінки не відповідали. Про його смерть позивачі дізнались лише в липні 2018 р. Вказані причини пропуску позивачами строку на прийняття спадщини, на їх думку, є поважними. Крім того, позивачі повідомили суд, що 05 грудня 2018 р. ними було направлено до Бабушкінського районного суду м. Москва позов про відновлення строку для прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадщину за законом, але до цього часу будь-якої інформації стосовно розгляду зазначеної справи позивачі не мають. При цьому вимоги щодо спадщини заявлені позивачами виключно щодо майна, розташованого на території РФ і жодним чином не стосуються спадкового майна, розташованого в м. Бердянськ. Посилаючись на ст. 1272 ЦК України, позивачі [PERSON] і [PERSON] просять суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком 3 місяця. Ухвалою суду від 12.01.2021 року позовна заява третіх осіб [PERSON] і [PERSON] прийнята до розгляду Відповідачка за позовом третіх осіб [PERSON] подала відзив на позов третіх осіб. У відзиві вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнає у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що померлий [PERSON] був громадянином Російської Федерації. Останнім місцем реєстрації та проживання померлого була квартира [ADDRESS] . У свідоцтві про смерть [PERSON] в графі «Місце смерті» вказано: «місто Москва, Росія». За життя [PERSON] заповіту не залишив. Шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 14 вересня 2017 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно як в Російській Федерації - Ѕ частка квартири [ADDRESS] , так і в Україні - Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита в Москві 23 квітня 2018 року нотаріусом Московського нотаріального округу Костиковим А.І. за № 283/2017 за зверненням дружини померлого - [PERSON] , що підтверджується довідкою нотаріуса Костикова А.І. від 23.04.2018 року № 1294, яка міститься в матеріалах спадкової справи, витребуваної у приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Градової В.Г. У «Свидетельстве о праве на наследство по закону, выдаваемом для подтверждения права на наследство, находящееся за пределами Российской Федерации», яке видане 23.04.2018 року [PERSON] , тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста Москви Костикова А.І., вказано: «наследником имущества гр. [PERSON] , умершего [INFO], в чем бы оно не заключалось и где бы оно не находилось за пределами Российской Федерации, является супруга - [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є саме Москва, РФ, що свідчить про те, що у випадку наявності у його спадкоємців бажання заявити про свої спадкові права, вони мають першочергово звертатися із заявою про прийняття спадщини саме до нотаріуса у Москві, або поновлювати там же строки на прийняття спадщини у випадку їх пропуску, оскільки додатковий строк на прийняття спадщини встановлюється щодо прийняття всієї спадкової маси. Отже, питання щодо визначення додаткового строку не може розглядатися окремо щодо кожної частки спадкового майна. Із роздруківки з сайту Офіційного порталу судів загальної юрисдикції м. Москви вбачається, що позовну заяву [PERSON] та [PERSON] у Бабушкінському районному суді м. Москви було повернуто ще 21.12.2018 року (копії роздруківок додаються). Жодних інших позовів за пошуковим запитом « [PERSON] » з відповідними ініціалами результати пошуку не містять. Таким чином, всупереч вищезазначеним нормам матеріального права, [PERSON] та [PERSON] не дотрималися передбаченої законодавством процедури для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що має визначатися за місцем відкриття спадщини, у даному випадку - в РФ, що свідчить про безпідставність заявлених ними позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позовних вимог по справі №310/7136/20 у повному обсязі. Щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, то поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із позовної заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що пропуск вказаного строку для прийняття спадщини вони обґрунтовують єдиною причиною - необізнаністю про смерть [PERSON] . Так, позовна заява містить посилання на те, що брати [PERSON] дізналися про смерть батька нібито у липні 2018 року «випадково прочитавши інформацію в соціальних мережах про те, що остання дружина [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] - судиться з тіткою позивачів - [PERSON] (рідною сестрою [PERSON] ) за спадщину, яка залишалась після його смерті». Про те, що належна померлому частка спірного житлового будинку [ADDRESS] була продана 20.04.2017 року, тобто через місяць після його смерті, сестрі померлого, тітці [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , їй стало відомо у травні 2018 року, коли вона звернулася до нотаріуса в м. Бердянську. Договір купівлі-продажу належної померлому Ѕ частки житлового будинку на користь [PERSON] (сестри [PERSON] ), від імені померлого підписано [PERSON] . На похоронах [PERSON] , які відбувалися в м. Бердянську, були присутні [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини викликають резонні сумніви у наведеній [PERSON] та [PERSON] версії про незнання про смерть батька. У своїй позовній заяві позивачі пишуть, що востаннє спілкувалися з батьком по телефону 17 січня 2017 року, а потім нібито ні він, ні [PERSON] на дзвінки не відповідали. При цьому брати [PERSON] не надають жодного доказів здійснення таких дзвінків. Маючи родичів на території України вони мали можливість звернутися до рідної тітки - [PERSON] або до двоюрідної тітки [PERSON] та поцікавитися станом рідного батька. Проте позивачі із батьком взагалі тривалий час не спілкувалися. Відповідачка вважає, що незнання синів про смерть батька не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини, оскільки ніяк не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців у вчиненні цих дій. Просила відмовити у задоволенні їхнього позову. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Позов третіх осіб не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, просила відмовити в його задоволенні. Представник третіх осіб [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково, вважає, що позивач, як один із спадкоємців першої черги, має направо на спадкування тільки 1/3 частки спадкового майна. Позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом - Бердянської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причин неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] (а.с.6), який був громадянином Російської Федерації і постійно проживав в м. Москва. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку квартири в м. Москві і Ѕ частку житлового будинку в м. Бердянську Запорізької області. Спадкоємцями першої черги після його смерті є дружина [PERSON] і його сини [PERSON] і [PERSON] ( а.с.7, 115,118). Відповідно до статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Згідно із статтею 1115 ЦК РФ і статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.1216, ст.1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування, згідно зі ст.1223 ЦК України, виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). За приписами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). З наданої приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Градовою В.Г. копії нотаріальної справи №43/2018 ( а.с.96-133), заведеної 08 травня 2018 року після смерті [PERSON] , встановлено, що померлий [PERSON] на час смерті був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] (а.с.103). 08.05.2018 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Градовій В.Г. заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , а саме Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . (а.с.97). Згідно із довідкою нотаріуса Московської міської нотаріальної палати №1294 від 23.04.2018 року (а.с.104) після смерті [PERSON] нотаріусом була заведена спадкова №283/2017 на підставі заяви дружини померлого [PERSON] від 23 квітня 2018 року, яка є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса на цей час (а.с.104). 23 квітня 2018 року т.в. обов`язки нотаріуса міста Москви Костікова П.І., нотаріус Буган Є.І. видав [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видається для підтвердження права на спадщину, яка знаходиться за межами Російської Федерації. Згідно з цим Свідоцтвом спадкоємцем майна гр. [PERSON] , з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося за межами Російської Федерації, є його дружина [PERSON] (а.с.105). Після відкриття спадщини, а саме 20.04.2017 року, Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , була продана [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 09.03.2017 року, [PERSON] . За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2018 року і постановою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року було визнано недійсним договір купівлі - продажу Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] від 20.04.2017 року; скасовано державну реєстрацію будинку [ADDRESS] , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №20054002 від 20 квітня 2017 року приватним нотаріусом Нароха О.В. Запорізького міського нотаріального округу, на ім`я [PERSON] ( а.с.12-17). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з часу набрання вказаними судовими рішеннями законної сили, було відновлено право спадкоємця [PERSON] , яка у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на отримання спадщини у вигляді Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Однак постановою нотаріуса Градової В.Г. від 17.09.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня реєстрація права власності на ім`я померлого [PERSON] на частку житлового будинку [ADDRESS] . З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Що стосується позову третіх осіб [PERSON] і [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, то суд приходить до такого. З матеріалів Спадкової справи №43/2018, заведеної після смерті [PERSON] , встановлено, що [PERSON] і [PERSON] , через свого представника за довіреністю [PERSON] надіслали нотаріусу [PERSON] поштою заяви про включення їх в число спадкоємців померлого [PERSON] та видачу їм свідоцтва, які отримані нотаріусом 21.08.2018 року (а.с.110-123). 30.08.2018 року нотаріусом був направлений лист представнику [PERSON] із роз`ясненнями щодо порядку прийняття спадщини і повідомлено, що заявники подали заяви про прийняття спадщини після спливу строку, встановленого законом, для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду (а.с.124). Як було встановлено судом, місцем відкриття спадщини у даному конкретному випадку є останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.103). [PERSON] і [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини не зверталися. Позивачі повідомили суд, що 05 грудня 2018 р. ними було направлено до Бабушкінського районного суду м. Москва позов про відновлення строку для прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадщину за законом. Із роздруківки з сайту Офіційного порталу судів загальної юрисдикції м. Москви вбачається, що позовну заяву [PERSON] та [PERSON] у Бабушкінському районному суді м. Москви було повернуто ще 21.12.2018 року (а.с.173). Інших позовів, які б перебували на розгляді у суді, не має. Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] і [PERSON] зазначали про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вони пропустили з поважних причин, оскільки не знали про смерть батька. Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі №6-1320цс17, постанові Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №643/3049/16-ц Разом з цим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивачами не зазначено і не надано жодних доказів, які б свідчили, що вказаний строк вони пропустили з об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій. Враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність пропуску строку прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] і [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved