Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] з позовом про зміну способу та розміру аліментів. Посилалась на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, якимй між ними розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.10.2013 року. Від шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, \~починаючи з 04.06.2013 року. Вказувала на те, що на даний час значно зросли витрати на утримання та оздоровлення дитини, яка є інвалідом. Крім того у зв`язку із значною інфляцією у позивачки погіршився матеріальний стан та розмір аліментів які сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення нормального розвитку дитини. При цьому зазначала, що відповідач є дієздатним, здоровим та має цілком задовільний матеріальний стан, своєчасно отримує грошове забезпечення. Непрацездатних батьків не утримує. З урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд змінити спосіб та розмір аліментів які стягуються на утримання [PERSON] з твердої грошової суми та стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу (заробітку) [PERSON] , починаючи з 23.10.2017 року, але не менше\~\~ 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представником відповідача [PERSON] надано відзив на позов згідно якого,\~ зазначив, що з 2016 року [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] та у них є дитина [PERSON] , [INFO] . Дружина та син перебувають повністю на його утриманні. Також зазначив, що відповідач активно\~ приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки. Крім того дочка регулярно відвідує, його нову сім`ю. Відповідач не має у власності нерухомого майна та проживає у найманій квартирі, що призводить до додаткових витрат. Також у відповідача є боргові зобов`язання відповідно до рішень судів про стягнення з нього коштів. З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити частково, врахувати його важкий матеріальний стан та не заперечував, щодо встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (тисяча) грн., що буде відповідати 50 % від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила суду, що розмір аліментів який на даний час відповідач сплачує на утримання\~ доньки є недостатніми. Донька є інвалідом, що потребує коштів на її обстеження та лікування. Крім того з часу присудження аліментів значно зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші необхідні засоби для належного розвитку дитини. Відповідач при цьому\~ працює на державній роботі, своєчасно отримує заробітну плату яка відповідно збільшується. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у відповідача є нова сім`я та на його утримані перебуває малолітня дитина та дружина. Проживають вони у найманій квартирі та у відповідача є значні боргові зобов`язання. Підтримав доводи викладені у відзиві та просив позов задовольнити часткового. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників процесу приходить до наступного. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.10.2013 року\~ було розірвано (а.с. 7). Від шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] яка є інвалідом та проживає разом із позивачкою (а.с. 10-12). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, \~починаючи з 04.06.2013 року. (а.с. 8). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №143 цс 13. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України , не може обмежуватися разовим її здійсненням. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки суд відповідно до статті 182 СК України враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина та\~ дружина (а.с. 39,40), наявність боргових зобов`язань за рішеннями судів про стягнення з нього грошових коштів (а.с. 43-53), відсутність нерухомого майна, а також його офіційний дохід відповідно до довідки про доходи виданої Герцаївським районним військовим комісаріатом (а.с. 27) суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] необхідно змінити та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При цьому, згідно роз`яснень пленуму Верховного суду України у постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Отже, змінений розмір аліментів слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої доньки [PERSON] з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня подання позовної заяви, як того просила позивач. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати.

Outcome: partial