Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення заборгованості по зарплаті, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди (а.с.1-3), який під час судового провадження вточнила в частині збільшення періоду та розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (а.с.21). У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила її вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та показав, що [PERSON] з 2004 року по 01.11.2014 року працювала фельдшером виїзної бригади на станції швидкої допомоги м.Макіївки, яка є відокремленим структурним підрозділом КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Після звільнення їй не була виплачена заробітна плата за період 01.07.2014 року по 01.11.2014 року в сумі 11325,27 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 1629,04 грн., що просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також на підставі ст.117 КЗпП України середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.11.2014 року по 05.10.2015 року в сумі 39446,04 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., завдану порушенням її трудових прав. На даний час [PERSON] фактично мешкає у м.Краматорську, де згідно довідки №1426/2602 від 11.11.2014 року узята на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. Просить позов своєї довіритель ниці задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (далі КЛПУ «Обласний центр…») [PERSON] позов не визнав, підтримав письмові заперечення (а.с.22-27) та показав, що станція швидкої медичної допомоги м.Макіївки (далі станція) не має статусу юридичної особи та є відокремленим структурним підрозділом КЛПУ «Обласний центр…». Однак головний лікар станції [PERSON] відповідно до Положення станції був наділений певними повноваженнями, зокрема діяти за довіреністю від імені КЛПУ «Обласний центр…» та видавати накази про прийом та звільнення працівників станції, затверджувати графіки відпусток, табеля обліку робочого часу тощо. У серпні 2014 року все майно та документація станції у м.Макіївка були захоплені незаконними збройними формуваннями. Наказом КЛПУ «Обласний центр…» діяльність захоплених станцій, зокрема у Макіївці, була призупинена. На виконання наказу Департаменту охорони здоровя Донецької облдержадміністрації від 21.11.2014 року №323 юридична особа КЛПУ «Обласний центр…» перемістився з м.Донецька до м.Краматорська, де у грудні 2014 року зареєстрований [INFO]. Переміщення же структурного підрозділу виявилося неможливим. У звязку з тим, що головний лікар станції м.Макіївки [PERSON] зміг передати до КЛПУ «Обласний центр…» відомості про відпрацьований час працівників станції за липень-серпень 2014 року, заробітна плата працівникам, зокрема позивачці [PERSON] за ці місяці була виплачена у жовтні 2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та відомостями про перерахування грошей на особові рахунки працівників у ПАТ КБ «Приватбанк». За інший період установа не володіє ніякими документами з приводу обліку робочого часу, у звязку з чим не має підстав для нарахування та виплати зарплати та компенсації за невикористану відпустку [PERSON] Для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди підстав також не вбачає за відсутністю вини установи в порушенні трудових прав позивачки. На підставі наведеного просить в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази (а.с.4-8, 28-103, 112), вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, відповідач юридична особа КЛПУ «Обласний центр…» не володіє кадровою та фінансово-господарською документацією своїх відокремлених структурних підрозділів, зокрема станції швидкої медичної допомоги м.Макіївки, яку не змогло перевезти під час збройного конфлікту у Донецькій області на територію, підконтрольну Україні. (а.с.63-72) Позивачка же [PERSON] надала копію трудової книжки, якою підтверджується факт перебування її у трудових відносинах з КЛПУ «Обласний центр…» в особі станції швидкої медичної допомоги м.Макіївки, де вона працювала фельдшером виїзної бригади у період з 20.02.2004 року по 01.11.2014 року та звільнилася за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. (а.с.7-8) Зазначені фактичні дані відповідачем не спростовані, наказ при звільнення не є скасованим чи визнаним недійсним, печатка станції не визнана недійсною, тому суд вважає вищевикладені фактичні дані доведеними. Згідно ст.115 ч.1 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивачка [PERSON] вимагає стягнення з відповідача заборгованості по зарплаті за період з 01.07.2014 року по 01.11.2014 року в сумі 11325,27 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 1629,04 грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.11.2014 року по 05.10.2015 року в сумі 39446.04 грн. на підставі доданих до позову довідок (а.с.6) та розрахунку (а.с.1-2). Згідно довідки про заробітну плату за 2014 рік фельдшера станції швидкої медичної допомоги м.Макіївки [PERSON] заробітна плата за квітень складає 3002,61 грн., за травень 4287,73 грн., за червень 2888,06 грн., за липень 2948,20 грн., за серпень 3140,43 грн., за вересень 2164,69 грн., середньомісячний заробіток становить 3071,95 грн. (а.с.6) Довідка підписана керівником та головним бухгалтером, містить штамп та печатку станції м.Макіївки, які не визнані в установленому законом порядку недійсними. Крім того, відомості, зазначені у вищевказаній довідці, співпадають з поквартальним розміром заробітної плати, що вбачається з довідки ДПІ м.Краматорська (а.с.6). Так, сумарна величина заробітної плати [PERSON] за квітень-червень 2014 року становить 10178,40 грн., що співпадає з сумою її заробітку за 2-й квартал 2014 року по даним ДПІ м.Краматорська, що вказує на правдивості викладеної інформації. Враховуючи доводи позивачки [PERSON] про наявність заборгованості по зарплаті та неспроможність відповідача КЛПУ «Обласний центр…» з обєктивних причин спростувати ці вимоги, судом вважає можливим виходити з даних довідки про заробітну плату (а.с.6), а саме, що заробітна плата позивачки за липень 2014 року становить 2948,20 грн., за серпень 3140,43 грн., за вересень 2164,69 грн. та за жовтень (середньомісячний заробіток) 3071,95 грн. З наданих відповідачем матеріалів про виплату заборгованості по заробітній платі за липень-серпень 2014 року (а.с.73-103) вбачається, що КЛПУ «Обласний центр…» платіжним дорученням №648 від 10.10.2014 року (а.с.73) перерахувало на карткові рахунки працівників на погашення заробітної плати за липень 2014 року згідно відомості (а.с.74-92) грошову суму в розмірі 2016568,10 грн., зокрема позивачці [PERSON] на її особовий картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» №2984106990 було перераховано 603,19 грн. і 2000 грн. (а.с.79). Також, платіжним дорученням №833 від 24.10.2014 року (а.с.73) КЛПУ «Обласний центр…» перерахувало на карткові рахунки працівників на погашення заробітної плати за серпень 2014 року згідно відомості (а.с.93-103) грошову суму в розмірі 2024618,41 грн., зокрема позивачці [PERSON] на її особовий картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» №2984106990 було перераховано 2310,58 грн. (а.с.100). З огляду на вказане та за відсутністю інших належних доказів, з КЛПУ «Обласний центр…» на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по зарплаті за 2014 рік - за липень (2948,20 грн. - 603,19 грн. - 2000 грн.) 345,01 грн., за серпень (3140,43 грн. - 2310,58 грн.) 829,85 грн., за вересень 2164,69 грн., за жовтень 3071,95 грн., а всього 6411,50 грн. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути компенсацію за невикористану відпустку за період роботи липень-жовтень 2014 року в сумі 1629,04 грн., виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 116,36 грн. (2164,69 грн. + 3071,95 грн.)/ 45 дн.). Вирішуючи питання про стягнення з КЛПУ «Обласний центр…» на користь [PERSON] середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України та моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України суд вбачає вину роботодавця в несвоєчасному розрахунку зі звільненим працівником, незважаючи на певну економічну та політичну дестабілізацією в зоні проведення антитерористичної операції, оскільки відповідачем [PERSON] (висновку) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України відповідно до ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не представлено, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, а порушення прав позивачки [PERSON] на своєчасну та належну оплату праці обєктивно встановлені у судовому засіданні. Вимоги позивачки [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., завданої душевними стражданнями з приводу порушення трудових прав, суд вважає обґрунтованими, а за розміром розумною та справедливою компенсацією, у звязку з чим такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.11.2014 року по 05.10.2015 року в сумі 39446,04 грн. (339 днів х 116,36 грн.), суд вважає необхідним зменшити до 10000 грн., виходячи з принципу пропорційності сум компенсації заборгованій заробітній платі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позов було подана до суду в червні 2015 року, тобто до моменту збільшення розміру судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в частині задоволення позову щодо матеріальних вимог та 121,80 грн. в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, а всього в розмірі 365,40 грн.

Outcome: partial