Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2013 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно якого [PERSON] взяла у неї в борг грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зобовязалася повернути за першою вимогою. На початку 2018 року почала просити відповідача повернути вказані кошти, але спочатку остання телефоном запевняла в негайному поверненні грошових коштів, але потім перестала відповідати на телефонні дзвінки. В квітні 2018 року письмово звернулася до відповідачки з проханням повернути кошти, однак [PERSON] за поштовою кореспонденцією не зявилась, у звязку з чим вона звернулася до суду з даним позовом . Ухвалою від 23.10.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками направлені відповідачу на зазначену в позовній заяві та в довідці відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області. Вказаний конверт повернувся до суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання». Отже, зважаючи на вищевикладене відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 06.08.2013 року відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] 10000 дол. США, про що написала розписку. Згідно цієї розписки відповідач повинна була повернути суму боргу за першою вимогою. Жодних доказів того, що вказана в розписці сума грошових коштів повернута позивачу матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Отже, вбачається, що відповідач наразі не виконав свого зобов'язання по поверненню суми позики. Станом на час звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем складає 264700 грн. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи письмової розписки від 06.08.2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути борг позивачу [PERSON] протягом визначеного строку. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] Отже, вказаний документ містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов'язання щодо повернення боргу у визначений строк. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння\~\~ відмова\~\~від\~\~виконання\~\~зобов'язання не\~\~допускається. Статтею 545\~ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання в борг у позивача коштів, факт не повернення цих коштів у визначений в розписці строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 264700 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved