Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 44. У шлюбі мають сина [PERSON], 2011 року народження. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Переконана, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Ухвалою Підволочиського районного суду від 24 грудня 2018 року за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі, надано сторонам строк для примирення терміном один місяць. 28 січня 2019 року ухвалою суду провадження у справі поновлено. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій вказала, що термін на примирення не надав позитивного результату, а тому просить шлюб розірвати, справу слухати у її відсутності. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що слід ухвалити рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 29 липня 2010 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 29 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 44, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], 2011 року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спору щодо виховання та утримання неповнолітнього сина між сторонами немає. Спільне подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені, термін на примирення не надав позитивного результату. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.ст.105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», та у своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved