Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю про спонукання до виконання мирової угоди. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 10.01.1993 року з вини працівника АТП - 15130 водія [PERSON] , який керуючи автобусом «Ікарус 280», д/н [NUMBER], який належав АТП - 15130, скоїв дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої позивач стала інвалідом ІІ групи довічно. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993 року [PERSON] було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. 22.05.2008 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи № 2-2/2008 про відшкодування заподіяної шкоди затверджено мирову угоду, укладену 22.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Північтранс». Так, відповідно до п. 3 затвердженої мирової угоди відповідач зобов`язується перерахувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно заробіток в розмір середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної Служби Статистики (Держкомстат). Позивач зазначає про те, що починаючи з травня 2008 року по лютий 2018 року відповідач виконував зазначену вище ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року про затвердження мирової угоди, яке набрало законної сили 02.10.2019 року. Проте, останні два роки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань. 30.12.2019 року на виконання п. 5 мирової угоди [PERSON] було направлено на адресу відповідача відповідь ГУ Державно Служби Статистики України в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року на звернення щодо отримання Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2019 році. Однак, листом від 28.01.2020 року вих. № 112 відповідач повідомив [PERSON] про те, що не буде виконувати п. 3 мирової угоди від 22.05.2008 року з огляду на те, що надана позивачем відповідь від ГУ Держстату в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року не відповідає вимогам мирової угоди. В подальшому, 22.02.2020 року позивачу від ГУ Держстату в Одеській області надійшло доповнення до листа від 10.12.2019 року, а саме лист від 21.02.2020 року вих. № 08.3-02/90-20, в якому зазначено, що середньомісячна заробітна плата у галузі «Промисловість» в 2019 році складає 11788,00 грн., в свою чергу 28.02.2020 року зазначений лист було отримано ПАТ «Північтранс». Оскільки, за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року утворилася заборгованість відповідача по виплаті грошового відшкодування за мировою угодою від 22.05.2008 року в сумі 11788,00 грн. просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути із ПАТ «Північтранс» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 11788,00 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 26.02.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. В рамках розгляду даної справи ухвалою суду від 21.04.2021 року було залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ТОВ «Північтранс». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд констатує, що представником відповідача Максименко В.М. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідач частково визнає даний позов. Так, обгрунтовуючи свої заперечення проти позову, представник відповідача вказує на те, що згідно п. 5 мирової угоди від 22.05.2008 року [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітку плату у галізу «Промисловість», не звертаючись до суду з позовом, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. Сума заборгованості за квітень 2020 року у розмірі 11788,00 грн. визначено позивачем на підставі довідки ГУ Статистики в Одеській області від 21.02.2020 року. Однак, в порушення п. 5 мирової угоди вказаний лист був отриманий відповідачем лише 24.02.2020 року, а не до 30 січня, як це передбачено умовами мирової угоди. Так, 02.01.2020 року від [PERSON] на адресу позивача надійшов лист, до якого було долучено документ, виданий ГУ Статистики в Одеській області від 10.12.2019 року з назвою «По інформацію на запит». Однак, такий документ не є довідкою та не містить в собі інформацію, на підставі якої ТОВ «Північтранс» має змогу скорегувати суму втраченого заробітку. Надання позивачем з пропуском строків визначених п. 5 мирової угоди належної довідки від 21.02.2020 року підтверджує, що даний документ позивач мала змогу подати до 30.01.2020 року, але не зробила цього з невідомих причин. Окрім того, представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву зазначив про те, що 30.01.2019 року на адресу ПАТ «Північтранс» надійшов лист від [PERSON] , до якого було долучено лист ГУ Статистики в Одеській області від 28.01.2019 року (вих. № 07-11/9319), в якому було зазначено, що середньомісячна заробітна плата у галузі «Промисловість» в 2018 році становила 9633,00 грн. Таким чином, представник відповідача вказує на те, що визначена позивачем сума відшкодування за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 11788,00 грн. є безпідставною, оскільки [PERSON] не скористалася своїм правом на корегування втраченого заробітку шляхом подання довідки до 31 січня на виконання умов п. 5 мирової угоди, а тому відшкодуванню за вказаний період підлягає сума в розмірі 9633,00 грн. Представник позивача [PERSON] у останнє судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд провести судове засідання, призначене на 02.09.2021 року за її відсутністю. Однак, в у попередньому судовому засіданні уточнила позовні вимоги. Пояснила, що відповідачем платіжним дорученням № STR37549 від 23.07.2021 року [PERSON] було сплачено відшкодування в розмірі 9633,00 грн. за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року, чим тільки частково сплачено заборгованість із заявленої суми в розмірі 11788,00 грн. А тому, просила суд ухвалити рішення яким стягнути із ПАТ «Північтранс» на користь [PERSON] частину заборгованості по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 2155,00 грн. Представник відповідача Макаренко В.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні даного позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши прояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 22.05.2008 року між ВАТ «Північтранс» (правонаступником якого є ТОВ «Північтранс») та [PERSON] , які були сторонами у справі № 2-2/08 за позовом [PERSON] до ВАТ «Північтранс» про відшкодування шкоди, укладено мирову угоду. Так, ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» (пункт 3 мирової угоди). Відповідно до пункту 5 мирової угоди [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року було затверджено Мирову угоду укладену між [PERSON] та ВАТ «Північтранс», згідно з якою: ?ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок [PERSON] довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість»; ? [PERSON] залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки. З наявної в матеріалах справи заяви від 06.12.2019 року вбачається, [PERSON] звернулася до начальника ГУ Державної Служби статистики в Одеській області із заявою до видачу довідки про середньомісячну заробітку плату одного штатного працівника в галузі «Промисловість». Листом № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області повідомило [PERSON] про те, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року». Листом від 29.12.2019 року [PERSON] звернулася до в.о. директора ПАТ «Північтранс» Максименко В.М. , в якому просила зробити коригування щомісячного відшкодування, встановивши розмір такого відшкодування, починаючи з 01.01.2020 року таким, що відповідає розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в галузі «Промисловість у 2019 році. Однак, листом від 28.01.2020 року № 112 ПАТ «Північтранс» фактично відмовило [PERSON] у здійсненні коригування з огляду на те, що наданий позивачем Лист № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області не є довідкою та не містить в особі інформацію про середню заробітку плату в галузі «Промисловість», у зв`язку з чим, ПАТ «Північтранс» не може провести коригування суми втраченого заробітку. В подальшому, [PERSON] повторно звернулася до відповідача листом від 24.02.2020 року, до якого було додано лист ГУ Статистики в Одеській області № 08.3-02/90-20 від 21.02.2020 року. Так, із вказаного листа, який є доповненням до листа № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, вбачається, що середньомісячна заробітна пата одного штатного працівника по Україні за видом економічної діяльності «Промисловість» у 2019 році становила 11788,00 грн. Суд констатує, що під час розгляд даної справи відповідачем ТОВ «Північтранс», який є правонаступником ПАТ «Північтранс» платіжним дорученням № STR37549 від 23.07.2021 року [PERSON] було сплачено відшкодування в розмірі 9633,00 грн. за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року. Вказуючи на правомірність виплати у вказаній суми представник відповідача зазначав про те, що в порушення п. 5 мирової не було додано відповідну довідку до 30 січня, як це передбачено умовами мирової угоди. А тому, належною є сума до виплати в розмірі 9633,00 грн., яку було здійснено на підставі Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2018 році становила 9633,00 грн. Однак, суд не може погодитися із вказаними твердження представника відповідача та вважає такі безпідставними з огляну на те, що подання довідки є правом позивача, тоді як пунктом 3 мирової угоди визначено обов`язок саме відповідача корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість». Мировою угодою не визначено порядку отримання довідки Держкомстату України - самостійно чи з наданням її позивачем, однак визначено обов`язок на її підставі робити корегування, а це зобов`язання яке необхідно виконувати. Також не визначено порядок звільнення відповідача від корегування суми виплати через неподання вчасно позивачем довідки Держкомстату. Окрім того, в отриманому відповідачем листі № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, який [PERSON] було надіслано до відповідача, чітко зазначено, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року». Таким чином, інформація на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua є загальнодоступною, та враховуючи чіткі посилання у зазначеному листі для безперешкодного її отримання на сайті, суд приходить до переконання, що ТОВ «Північтранс» було порушено свої зобов`язання, передбачені п. 3 мирової угоди, затвердженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, що стало безпідставною відмовою у виплаті коригування суми втраченого заробітку за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року. Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина перша та друга статті 509 ЦК України). Відповідно до частини перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ТОВ «Північтранс» на користь [PERSON] підлягає стягненню недоплачена сума за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року в розмірі 2155,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2020 року (день звернення до суду з позовом). На підставі наведеного,

Outcome: approved