Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому остаточно просить визнати за нею право власності на половину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем [PERSON], а саме на: - ? частину нежитлової будівлі, магазину, що знаходиться по вул.Незалежності, 34 в с.Валки Прилуцького району; - ? частину нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом, що знаходиться по вул.Ярмарковій, 41/1 в м.Прилуки; - ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 88 по вул.Незалежності в смт.Мала Дівиця Прилуцького району - ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 41 по вул.Загребельній в с.Малківка Прилуцького району; - ? частину земельної ділянки, площею 512 кв.м., що по вул.Незалежності, 34 в с.Валки Прилуцького району; - ? частину автомобіля марки RENAULT DASTER, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 33). [PERSON] мотивований тим, що вказане рухоме та нерухоме майно було придбане сторонами за час їх перебування у шлюбі з 26.04.2001р. за спільні сімейні кошти, але зареєстровано одноособово на [PERSON], тому таке майно є спільним сумісним майном подружжя, де частки кожного із них є рівними і становлять по ?. У свою чергу [PERSON] у зустрічному позові остаточно просить виділити йому у власність в рахунок половини спільного сумісного майна подружжя: - 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що по вул.Костянтинівська, 46 в м.Прилуки, вартістю 109090,50 грн, припинивши право власності [PERSON]; - ? частину земельної ділянки площею 0,0565 га, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46, вартістю 19938,85 грн. припинивши право власності [PERSON]; - ? частину земельної ділянки площею 0,0646 га, що розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, вартістю 22797,34 грн, припинивши право власності [PERSON]; - ? частину земельної ділянки площею 0,0433 га, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46, вартістю 7640,29 грн, припинивши право власності [PERSON]; - автомобіль марки RENAULT DASTER, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 88851,71 грн. При цьому [PERSON] залишити у власність житловий будинок № 46-А, що по вул.Костянтинівська в м.Прилуки Чернігівської області, вартістю 618401,00 грн., по ? частині земельних ділянок площею 0,0565 га, та площею 0,0646 га, розташованих за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46 та ? частину земельної ділянки 0,0433 га, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46, вартістю 7640,29 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 205788,5 грн., як різницю вартості до ідеальних часток. [PERSON] мотивований тим, що вказане рухоме та нерухоме майно було придбане сторонами за час їх перебування у шлюбі з 26.04.2001р., тому таке майно є спільним сумісним майном подружжя, де частки кожного із них є рівними і становлять по ?. [PERSON] вважає, саме такий розподіл сприятиме уникненню конфліктних ситуацій між сторонами. У судовому засіданні кожна із сторін підтримуючи свої позови по зустрічних вимогах пояснили наступне. [PERSON] із своїм представником не вважають прийнятним висновок експертизи, оскільки крім того, не було вирішено питання користування комунікаціями. Приватизована земельна ділянка площею 433 кв.м. не є спільним сумісним майном подружжя, а земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 646 кв.м. не можна розділити. Запропонована грошова компенсація не відповідає рівності часток у грошовому еквіваленті, та і взагалі у [PERSON] відсутні кошти для сплати [PERSON] різниці вартості до ідеальних часток у праві власності. [PERSON] із своїм представником у суді первісний позов визнають тільки в частині автомобіля, як майно подружжя. Інша нерухомість є об'єктами бізнесу, які використовуються виключно у підприємницькій діяльності, та не є майном подружжя. Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що сторони з 26 квітня 2001 року по 08 липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина Семена, [INFO] (а.с. 6). У суді з'ясовано та не заперечується сторонами, що за час перебування у шлюбі ними було набуто слідуюче майно: автомобіль марки RENAULT DASTER, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] згідно довідки-рахунку від 11.11.2010р., що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON] з правом керування [PERSON] (а.с. 33); 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що по вул.Костянтинівська, 46 в м.Прилуки згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.10.2006р., де покупцем була [PERSON] (а.с. 26-27); земельну ділянку площею 0,0565 га, кадастровий номер 7410700000:02:007:0172, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46 згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2006р., де покупцем виступала [PERSON] та на яку оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 28-29); земельну ділянку площею 0,0646 га, кадастровий номер 74107:00000:02:006:0126, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46 згідно договору купівлі-продажу від 14.10.2006р., де покупцем виступала [PERSON] та на яку оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 28-29); житловий будинок № 46-А, що по вул.Костянтинівська в м.Прилуки Чернігівської області, який згідно свідоцтва про право власності від 05.10.2012р. оформлений та зареєстрований на [PERSON] (а.с. 34-35). Відповідно до ст. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 70, 71 СК Українивстановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Частиною першої статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також у суді встановлено, що [PERSON] було придбано: - нежитлову будівлю, магазин, що знаходиться по вул.Незалежності, 34 в с.Валки Прилуцького району згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.09.2010р. (а.с. 7-8); - нежитлове приміщення в житловому будинку з підвалом, що знаходиться по вул.Ярмарковій, 41/1 в м.Прилуки згідно нотаріально посвідченого договору від 28.112002р. (а.с. 9-10); - житловий будинок з надвірними будівлями № 88 по вул.Незалежності в смт.Мала Дівиця Прилуцького району згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.09.2003р. (а.с. 13, 25) - житловий будинок з надвірними будівлями № 41 по вул.Загребельній в с.Малківка Прилуцького району згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.05.2007р. (а.с. 11-12); - земельну ділянку, площею 512 кв.м., кадастровий номер 7424181601:01:001:0088 що по вул.Незалежності, 34 в с.Валки Прилуцького району згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.05.2012р. (а.с. 49-51). Згідно вказаних договорів про придбання нерухомості вбачається, що покупцем виступав саме громадянин [PERSON], а не фізична особа-підприємець, причому [PERSON], як дружина покупця, надавала нотаріальну згоду на придбання такого майна за грошові кошти, набуті за час перебування в зареєстрованому шлюбі (а.с. 102, 151). За таких обставин, коли вищеперераховане майно набуте подружжям [PERSON] за час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, тому воно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки у якому чоловіка та дружини є рівними, тобто по 1/2. Виходячи з цього, заперечення [PERSON] про придбання ним саме об'єктів бізнесу за кошти від його підприємницької діяльності, які не можуть визнаватися майном подружжя, є безпідставними, оскільки не відповідають фактично встановленим у суді обставинам та вимогам закону. Вирішуючи вимоги [PERSON] щодо визнання земельної ділянки площею 0,0433 га, розташованої за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Костянтинівська, 46 спільною сумісною власністю подружжя суд враховує те, що відповідно до положень ст.ст. 81, 116 Земельного кодексу України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Отже коли вказана земельна ділянка була приватизована [PERSON] на підставі рішення Прилуцької міської ради від 03.04.2007р., що підтверджується Державним актом на право власності, тому така земля не є спільним сумісним майном подружжя та не підлягає поділу, а значить у цій частині в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. З приводу вимог [PERSON] про поділ частини подружнього майна суд приходить до наступного. Так, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Також згідно п.23 вказаної Постанови Пленуму ВСУ вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна. За час розгляду справи сторонами не було узгоджено обсягу всього спільно набутого майна подружжя та не ставилося питання про визначення дійсної вартості такого майна, що унеможливлює вирішення питання поділу майна у вартісному еквіваленті відповідно до часток сторін у праві спільної сумісної власності подружжя. Також у судовому засіданні між сторонами не було досягнуто згоди на присудження одній із них грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності, зокрема на житлові будинки, земельні ділянки та не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За наведених вище обставин суд позбавлений можливості провести реальний розподіл майна подружжя та вважає за доцільне визнати ідеальні частки в цьому майні, визначивши такі по ?. При цьому сторонам надається можливість у подальшому вирішувати питання реального розподілу при визначенні дійсної вартості майна подружжя та варіантів такого поділу визначених як самими сторонами так і за допомогою експертів чи інших фахівців у галузі будівництва, землеустрою. Судові витрати залишити в межах фактично понесених сторонами.

Outcome: partial