Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визначити, що частка співвласника спільної сумісної власності [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/2. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності її батькові [PERSON] і бабці [PERSON] 05.07.2014 року [PERSON] померла і вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав на належну спадкодавцю частину квартири, проте їй було відмовлено з покликанням на те, що відповідач не дає згоди на підписання заяви про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності, тому неможливо визначити склад спадкового майна. Відтак, з метою оформлення нею прав на частку квартири, а також з відмовою нотаріуса оформити такі права через невизначеність часток вона змушена звернутися з таким позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що відповідач не чинить позивачу жодних перешкод у спадкуванні за заповітом після смерті [PERSON], а подання чи недодання [PERSON], як учасником спільної сумісної власності на квартиру, заяви нотаріусу про визначення за померлою частки у спільному майні є його правом. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира по вул.Олешківській, 6/1 у м.Львові на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] і її синові [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 25118-3 від 05.12.2012 року і витягом про державну реєстрацію прав № 36720775 від 13.12.2012 року (а.с.6-7). Також встановлено, що [PERSON] померла 05.07.2014 року (а.с. 5), а позивач внучка померлої, як спадкоємець за заповітом (а.с. 9), звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину належну спадкодавцю частину квартири по вул.Олешківській, 6/1 у м.Львові, однак оскільки частки співвласників не були визначені і відсутня заява учасника спільної сумісної власності [PERSON] про визначення за [PERSON] належної їй частки у спільному майні. Таким чином, [PERSON], як спадкоємець, не може реалізувати свої спадкові права і оформити спадщину за заповітом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Як вбачається із пояснень представників сторін, ідеальні частки співвласників квартири не визначені, домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не досягнуто, тому суд виходить з того що їх частки є рівними. Оскільки [PERSON] померла, а [PERSON], як спадкоємець, бажає оформити свої права на спадкове майно після смерті бабці, тому єдиними способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на квартиру. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а відтак слід визначити, що ідеальна частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/2. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved