Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування належним їй на праві власності житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Позивач свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку за вказаною адресою на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.10.2005 року, за реєстром № 638. В даному будинку зареєстрована її колишня невістка [PERSON] та її онук [PERSON] , які з грудня 2009 року не проживають у зазначеному будинку, особисті речі відповідачів у будинку відсутні, ніяких договірних зобов`язань у неї перед відповідачами щодо збереження за ними права проживання немає. Вона несе всі витрати по утриманню і ремонту будинку, і не може оформити житлово-комунальну пільгу, субсидію, із-за реєстрації відповідачів. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою заявлений до неї позов визнала у повному обсязі та просила справу розглянути без її участі, оскільки на день розгляду справи буде знаходитися поза межами України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою заявлений до нього позов визнав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі, оскільки на день розгляду справи буде знаходитися поза межами України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, оскільки обидві сторони у справі подали заяву про розгляд справи за їх відсутності суд на задоволення клопотання сторін розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. З наданих суду матеріалів встановлено, що позивач дійсно є власником житлового будинку , розташованого в [ADDRESS] , право власності на її ім`я підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26.10.2005 р. за реєстром №2-638, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2005 року за №10682672(а.с.10-15). Відповідачі не проживають у будинку позивача з грудня 2009 року, їх речі у зазначеному будинку відсутні, що відповідачами визнано. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом не встановлено наявності будь-якої домовленості щодо збереження житла за колишніми членами сім`ї позивача , чи наявності договору житлового найму. Відповідно до положень ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві…. Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши і оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову не порушує їх прав чи інтересів інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову не встановлено. Частиною шостою ст. 263 ЦПК України визначено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, судом ухвалюється рішення на задоволення позову, оскільки заявлені вимоги повністю визнані відповідачами, визнання є добровільним і матеріалами справи не встановлено інших доказів, які б спростовували подані відповідачами заяви про визнання позову. Тому з метою захисту інтересів власника житлового будинку [PERSON] - відповідачів [PERSON] та [PERSON] належить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням з метою зняття останніх з реєстрації, чим усунути для власника перешкоди у користуванні житловим будинком за вказаною адресою. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved