Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований тим, що з сторони з перебували у зареєстрованому шлюбі, який 06 жовтня 2005 року розірвано. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Оскільки сторони не досягли добровільно домовленості про сплату аліментів, позивач просить їх стягнути в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, в телефонному режимі просила суд розглядати справу за її відсутності, оскільки не може приїхати до суду так як у неї на вихованні є малолітні діти, яких вона не може залишити вдома самих. Проти винесення заочного рішення не заперечувала, що підтверджується телефонограмою (а.с. 16). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення які повернулися на адресу суду (а.с. 11,13,14), будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав. Отже на підставі ст. ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 жовтня 2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 2). Позивач [PERSON] змінила прізвище з «Солодухіна» під час реєстрації шлюбу 11 листопада 2005 року, про що свідчить відмітка в її паспорті (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ФМ № 131233, актовий запис № 23 (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1208 від 17.11.2016 року (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли, про що в судовому засіданні стверджувала позивач та не спростовано відповідачем. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved