Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умань Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис №452. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умань Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. На початку їхнього спільного сімейного життя чоловік поводив себе добре, але у подальшому став вживати алкоголь за чого звільнився з роботи. На цьому ґрунті почалися розлади в сім'ї, застосування до неї фізичної сили, що стало нетерпимим. Із за цього та різних поглядів на життя їхня сім'я не може бути збережена. На її утриманні є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Вона не працює і немає ніяких доходів. А тому, вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, пождала до суду письмову заяву за вхід.№377 від 17.01.2019, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовими повістками із рекомендованими повідомленнями - вих..№2450000673024, вих..№2450000668381, вих..№2450000696040), які повернулися із відмітками «не проживає» та «адресат відсутній»), а також, у відповідності із ч.11 ст.128 ЦПК України. А тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заяв позивача про розгляд справи у її відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 17 січня 2019 року, закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду на 06 лютого 2019 року, відкладення розгляду справи на 04 березня 2019 року, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Умань Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.5). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого 17 червня 2015 року (а.с.6). Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачем не подано заперечення проти його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб необхідно розірвати, а заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимогу про зміну їй прізвища на дошлюбне, а навпаки просить суд залишити їй прізвище чоловіка, а тому суд не має підстави для зміни її прізвища «[PERSON]» на дошлюбне прізвище «[PERSON]», і має підстави залишити прізвище «[PERSON]». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідачки на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору, на момент звернення до суду із позовною заявою, у сумі 704 гривні 80 копійок згідно квитанції №24 від 30.11.2018.

Outcome: approved