Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2008 року встановлено земельний сервітут для обслуговування належної їй земельної ділянки по [ADDRESS] яким їй надано право проходу та проїзду на велосипеді, проходу одноколіснеою тачкою, прогону кіз по межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] і по межі [PERSON] і [PERSON] загальною довжиною 53 метри і шириною 30см.(на абрисі земельних ділянок відстань АВ). Абрис земельних ділянок, виданий Пустоіванівською сільською радою 10.12.2007 року за №2/8 в якості невідємної частини долучено до вказаного рішення, і зобов'язано відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні земельним сервітутом. Однак, користуючись тим, що вона на даний період має поганий стан здоровя і змушена рухатись за допомогою палиць та у звязку із чим вимушена наймати людей для обслуговування належної їй земльної ділянки (огороду) відповідач за даним позовом чинить їй перешкоди в користуванні сервітутом та загорює стежку. Зокрема, він чинить перешкоди людям які допомагають їй в обслуговуванні земельної ділянки посилаючись на те, що їм такого права не надано, а ходити кругом майже 1 км.. Постільки сервітут всановлено саме для обслуговування належної їй земельної ділянки і люди які допомагають їй обслуговувати її також мають таке право як і вона. Так, як її звернення в різні правоохоронні органи та до органів місцевого самоврядування будь-яких результатів не дали змушена звернутися до суду з позовом. Крім того, відповідач знищив межові знаки та чинить позивачці шкоду. Зокрема ним самовільно обрізано частину її дерева яке росло біля його межі і на її вимогу віддати їй гілля липи відповів відмовою та продав іншим особам на дрова за 300 грн., чим завдав їй матеріальної шкоди на вказану суму. Такі дії відповідача вважає протиправними і такими що порушують земельне законодавство та норми добросусідства та заподіюють їй матеріальну та моральну шкоду. Поскільки вона є людиною похилого віку і самостійно не взмозі захистити свої права змушена витрачати час і зусилля та наймати людей і оплачувати їх послуги завдану моральну шкоду оцінила в розмірі 1000 гривень. Враховуючи зазначене просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Та зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні сервітутом, відновити межові знаки та відшкодувати матеріальну і моральну шкоду. [PERSON] позову не визнавав і пояснив, що земельний сервітут встановлено лише для позивачки і він заперечує для користування ним інших осіб які обслуговують [PERSON]. Земельний сервітут відповідно до вимог ст. 101 ЗК України не може передаватися іншим особам. Звертав увагу, що сервітут встановлено на його земельній ділянці яку він для використання змушений переорювати однак стежку належного розміру протоптує. Сама позивачка користується більшими розмірами, зокрема за фіртко. Є розмір 1м.20 см. замість 30 см.. Щодо зрізання дерева пояснив, що воно росте на межі а сухе гілля на його ділянці. Так як під час вітру сухі гілки могли впасти на дітей які ходять по подвірю зрізав лише це гілля із дозволу сільської ради, а стовбур липи не зрізав. Сухе гілля кількість якого була незначна забрав собі та спалив. При цьому змушений сплатити кошти за бензин для заправки бензопили і оплатити кошти людям яких найняв. Заслухавши [PERSON], адвоката [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд знаходить що позов підлягає до задоволення частково. Так із пояснень свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] дійсно перешкоджає іншим особам які допомагають позивачці, користуватися стежкою і постійно її переорює, що викликає численні скарги. Щодо обрізки гілля представники сільської ради надали відповідачу право на зріз гілля яке було на його території і створювало тінь та загрозу для дітей. Аналогічне ствердила свідок [PERSON]. - землевпорядник сільської ради. Крім того, свідок пояснила, що їй відомо про залишиення лише одного межового знака, який був попередньо встановлений, однак, хто знищив інші ні вона ні представники сільської ради не знають. Під час судового слідства встановлено, що згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2008 року (справа №2-353/08 р.) встановлено земельний сервітут для обслуговування належної земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] яким їй надано право проходу та проїзду на велосипеді, проходу одноколіснеою тачкою, прогону кіз по межі земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] і по межі [PERSON] і [PERSON] загальною довжиною 53 метри і шириною 30см. (на абрисі земельних ділянок відстань АВ). Абрис земельних ділянок, виданий Пустоіванівською сільською радою 10.12. 2007 року за №2/8 в якості невідємної частини долучено до вказаного рішення. Крім користування земельним сервітутом позивачкою яка по стану здоровя не може себе забезпечити і пересувається за допомогою палиць від управління соціального захисту населення їй надають допомогу в обслуговуванні інші особи. Саме цим особам відповідач і перешкоджає в користуванні земельним сервітутом встановленим по рішенню суду для [PERSON]. [PERSON] сам таке підтвердив в судовому засіданні посилаючись на те, що позивачка не вправі передавати користування земельним сервітутом іншим особам . Аналогічні порушення встановлено із акту щодо перевірки дотримання земельного сервітуту складеного працівнками Пустоіванівської сільської ради.(а.с.5). Відповідно до вимог ст.403 ЦК України - сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном. Рішенням суду встановлено земельний сервітут для обслуговування належної земельної ділянки по [ADDRESS] позивачки. Отже, за наведених обставин відповідач безпідставно перешкоджати їй та іншим особам в такому обслуговуванні її земельної ділянки. Крім того, [PERSON] на даний період не ставив питання про припинення дії земельного сервітуту з підстав визначених ст.102 ЗК України. Враховуючи зазначені обставини справи вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні сервітутом та відновлення межових знаків підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи час і зусилля які позивачка витрачала на відновлення свого попереднього стану моральні переживання завдану їй моральну шкоду суд оцінює в розмірі 200 грн.. Стосовно незаконного обрізання гілля відповідачем встановлено слідуюче: Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На даний період встановлено, що [PERSON] усунув перешкоди користування своєю земельною ділянкою шляхом зрізання гілля із дерева липи стовбур якого розміщений на земельній ділянці [PERSON]. Про створення перешкод в цільовому використанні власною земельною ділянкою через гілля дерев, що звисали на його подвіря і їх обрізка доводиться із акту обстеження земельної ділянки [PERSON] від 10.07.2014 року складеного комісією Пустоіванівської сільської ради. Тобто, знайшло підтвердження те, що під час зрізання гілля із дерева [PERSON] [PERSON] діяв відповідно до вимог ст.105 ЗК України де зазначено, що у випадку проникнення гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники землі мають право відрізати таке гілля якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.Отже в даному випадку [PERSON] діяв законно і за власні кошти поніс витрати та найняв людей та придбав бензин і провів обрізання гілля. Із ст.109 ЗК України встановлено, що дерево яке стоїть на межі суміжних ділянок належать власникам у рівних частинах. В даному випадку стовбур липи яка розміщена на міжі земельних ділянок сторін не зрізано. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачкою не надано інших доказів, на підтвердження розміру заподіяної їй матеріальної шкоди внаслідок обрізання гілля дерева. На підставі викладеного та

Outcome: partial