Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду, реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 341. [INFO] даного шлюбу народився син [PERSON] , якому виповнився один рік. Позивачка зазначає, що тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за сином. Проживають вони у квартирі, придбаній у шлюбі за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі продажу на квартиру оформлений на відповідача, він не дає згоди на реєстрацію її та сина у квартирі, тому її місце проживання та місце реєстрації є відмінними. Відповідач постійного місця роботи не має, останнє його офіційне місце роботи футбольний клуб «Говерла», масажист. Протягом останніх двох років їздить на заробітки, тому систематичного доходу не має. Останнім часом працював в Об`єднаних Арабських Еміратах, з його слів зараз готується до виїзду на роботу у Сполучені Штати Америки. Стверджує, що відповідач [PERSON] не бажає добровільно надавати кошти, на утримання сина та на її утримання, якого потребує, оскільки не може отримувати самостійний дохід, у зв`язку з доглядом за сином. У зв`язку з тим, що відповідач не надає кошти на утримання сина, виникають сварки. Відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу, принижує її, чинив моральне та психологічне насилля. На даний час, відповідач покинув сім`ю, проживає окремо. Разом з цим залишив неоплаченими комунальні послуги за квартиру, у якій вони проживають на загальну суму 6786.69 грн. Позивачка зазначає, що самостійно забезпечити належний рівень життя дітей вона не в змозі, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, оскільки син від народження потребує особливого харчування, вартість якого значно більша за звичайне харчування для немовлят. Відповідач, який є здорового працездатною людиною, на утриманні не має інших осіб, може сплачувати щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 3000.00 гривен, оскільки працює за кордоном масажистом в економічно розвинутих країнах, де заробітна плата є значною навіть для некваліфікованих працівників, загальновідомою обставиною є той факт, що навіть допомога по безробіттю у таких країнах складає не менше 500 Євро. Крім цього, зазначає, що у відповідності до ст.ст.75, 79,80, ч.2 ст. 84 СКУ, має право на утримання від відповідача до досягнення сином трьох років, оскільки син проживає з позивачкою, відповідач покинув їх, вона не має можливості працевлаштуватися, оскільки доглядає за сином. Самостійного доходу не має. Виплати із центру зайнятості закінчилися у грудні 2018 року. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з дня подання позову до суду і до досягнення ним повноліття у розмірі 3000 грн. щомісячно та аліменти на її утримання до [INFO] (досягнення сином віку трьох років) у розмірі 3000 грн. щомісячно. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно. За час шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.03.2019 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України). Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що син [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, і проживає разом з нею. Доходи, які отримує позивачка [PERSON] є недостатніми для повноцінного забезпечення матеріального становища сина, його духовного та фізичного розвитку. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги, що обов`язок щодо утриманні дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно, з моменту подання позову до суду (31.03.2020 р.) і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимог позивачки [PERSON] про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання матері до досягнення дитиною: [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, у розмірі 3000 грн. щомісячно, слід зазначити наступне. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого за час шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Станом на день подання позовної заяви позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі, проживають окремо, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Як встановлено судом, [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач у свою чергу є особою працездатного віку. За твердженням позивачки, відповідач працює за кордоном масажистом і спроможний надавати їй матеріальну допомогу, як дружині, з якою проживає дитина, доказів протилежно матеріали справи не містять та відповідачем не представлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання матері до досягнення дитиною: [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, в розмірі 3000 гривень, щомісячно. При цьому, оскільки позов пред`явлений 31.03.2020 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти необхідно стягувати саме із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на вказане, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved