Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Калинівського районного суду від 20.05.2011 року по справ 612/2011 з [PERSON] вирішено стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі ? частину всіх видів заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.04.2011 року. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист від 30.05.2011 року, який був поданий до виконавчої служби. В зв'язку з неодноразовою зміною місця проживання відповідача, виконавчий лист в останній раз був направлений до Староміського відділу виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Виконавча служба в свою чергу відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 року відкрила виконавче провадження. Відповідно до довідки - розрахунку від 26.10.2015 року № 15201/10 - 33, виданої державним виконавцем Березуцьким О.І., заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.10.2015 року становить 6575,25 грн. 11.02.2016 року [PERSON] надала суду заяву про збільшення позовних вимог, збільшивши період заборгованості з 01.10.2015р. по 01.02.2016р. на суму 1673,67 грн. - розміру нарахованих відсотків за вказаний період, борг з урахуванням індексу інфляціі в розмірі 332 грн., а всього на суму 2005,67 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів за період з 12.2014р. по 09.2015р. включно в розмірі 9960,01 грн., інфляційні втрати за даний період в розмірі 960,44 грн. та 3053,60 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що основною причиною виникнення заборгованості є тяжка хвороба його матері, якій робили на сердці операцію, крім того у нього на утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] 2013 року народження, на його користь він сплачує аліменти у розмірі ? всіх видів заробітку та 1/4 на утримання непрацюючої дружини, яка вагітна. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Рішенням Калинівського районного суду від 20.05.2011 року по справ 612/2011 з [PERSON] вирішено стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі ? частину всіх видів заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.04.2011 року. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист від 30.05.2011 року, який був поданий до виконавчої служби (а.с.4). Виконавча служба в свою чергу відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 року відкрила виконавче провадження. Відповідно до довідки - розрахунку від 26.10.2015 року № 15201/10 - 33, виданої державним виконавцем Березуцьким О.І., заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.10.2015 року становить 6575,25 грн. (а.с.6). Відповідно до довідки - розрахунку від 05.02.2016 року № 1672, виданої державним виконавцем Варгас А.Є., заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.01.2016 року становить 10 109,75грн. (а.с.21). Щодо сплати аліментів, суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим до виконання в силу положень ст.14 ЦПК України, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України та відсутні підстави для його невиконання. За правилами ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Відповідно до ст.20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст.196 СК України позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В ході судового розгляду судом не встановлено поважних причин щодо несплати аліментів, доказів щодо цього відповідач не надав. Згідно розрахунку суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наданого представником позивача, розмір пені за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 12.2014 року по 09.2015 року включно складає 9960,01грн. Однак, суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки він розрахований всупереч положенням ст. 196 СК України. Визначаючись з розміром неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховано Правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справі № 6-94цс15 від01.07.2015 року та № 6-2696цс15 від 16.12.2015 року, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими до застосування, та відповідно до яких, за правовою природою пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а сума заборгованості за аліментами за попередні місці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачували. Тобто, неустойка (пеня) розраховується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів ( за кожен місяць). Відтак, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 12.2014 року по 09.2015 року включно становить 2003,04 грн. з яких: 1) за грудень 2014року: 11,75грн. .(заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 днів (кількість днів місяця) = 3,64 грн. 2) за січень 2015р. - заборгованість відсутні та має місце переплата в розмірі 13,50 грн.; 3) за лютий 2015 року: 706,25 грн. - 13,50 грн. ( переплата за попередній місяць)=692,75 грн.(заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 28 днів (кількість днів місяця) = 193,97 грн. 2) за березень 2015 року 750,00 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 232,66 грн. 3) за квітень 2015 року:809,25 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 242,78 грн. 4) за травень 2015 року: 846,75 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 262,49 грн. 5) за червень 2015 року:875,00 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 262,50 грн. 6) за липень 2015 року: 875,00 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 271,25 грн. 7) за серпень 2015 року:875,00 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 31 день (кількість днів місяця)= 271,25 грн. 8) за вересень 2015 року:875,00 грн. (заборгованість за аліментами за місяць) х 1% х 30 днів (кількість днів місяця)= 262,50 грн. Отже загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання дитини за період за період з 01.02.2015 року по 30.09.2015 року становить 2003,04 грн. Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка відповідно до розрахунку наданого представником позивачки становить 960, 44 грн. за період з 12.2014р. по 09.2015р. включно. Відповідно довідки № 1917/10-33 від 10.02.2016 року Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, станом на 10.02.2016 року заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] відсутня (а.с. 28). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до розрахунку наданого позивачкою сума інфляційних становить 960, 44 грн. (а.с.5). Відповідач [PERSON] не оспорював в судовому засіданні вище зазначений розрахунок інфляційних витрат. Положеннями ч.2 ст.196 СК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] дійсно перебував у важкому матеріальному стані, у зв'язку з хворобою серця його матері, яка є непрацездатною, а тому потребувала значної кількості коштів від свого сина [PERSON] на своє лікування, що підтверджується відповідними медичними виписками та квитанціями (а.с.44-46, 49-68). Крім того рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2015 року відповідача зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку, але не менше від 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та ? на утримання дружини (а.с.30). Також судом враховано, що [PERSON] відповідно до консультаційного висновку спеціаліста акушера - гінеколога вагітна (а.с.48). Тому суд враховуючи вище зазначені підстави приходить до висновку про зменшення розміру неустойки з 2003,04 грн. розмір неустойки + 960, 44 грн. інфляційних витрат до 1000 грн. Щодо витрат на правову допомогу, то Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. № 4191 -VI, який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно акту № 1 від 18.03.2016 року здачі прийому правової допомоги по договору між [PERSON] та адвокатом [PERSON] загальний розмір витрат становить 3053, 60 грн. (а.с.41). Однак суд не погоджується з вище вказаним актом, оскільки відповідно журналу судового засідання від 11.02.2016 року засідання тривало 7 хвилин, 03.03.2016 року - 41 хвилину, 18.03.2016 року 0,42 хвилин, тому відповідно і сума становить 826,80 грн., що відповідає 1годині 30 хв.+ 187,36 грн.- написання до суду позовної заяви, що в совокупності становить 1014,16 грн. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути 551,20грн. судового збору на користь [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial